Справа № 159/5416/14-ц
Провадження № 2/159/1233/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
15 жовтня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді Лесика В.О.,

при секретарі Федорук Г.Б.,

представника позивача: Кобук О.М.

відповідача: ОСОБА_2

представника третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
підприємства теплових мереж
«Ковельтепло» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - ОСОБА_5, про
стягнення заборгованості по оплаті за
комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

Підприємство теплових мереж
«Ковельтепло» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, зазначивши
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_5, про стягнення заборгованості
за послуги теплопостачання в квартирі
АДРЕСА_1, в сумі 7287 грн. 37 коп.,
співвласниками якої є відповідачі.

На обґрунтування позову ПТМ
«Ковельтепло» зазначає, що
заборгованість по оплаті послуг
повинна оплачуватися своєчасно у
строки встановлені договором або
законом. Однак, свої зобов'язання
відповідачі належним чином не виконали
і станом на 01 вересня 2014 року мають
заборгованість перед підприємством в
сумі 7287 грн. 37 коп., за період з жовтня 2011
року по серпень 2014 року, що
підтверджується розрахунком ціни
позову. Підприємство неодноразово
нагадувало відповідачу про
необхідність погашення
заборгованості, але боржник не вживає
ніяких заходів щодо сплати боргу, чим
завдає збитків державі в особі
підприємства теплових мереж
«Ковельтепло».

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала у повному
обсязі, з підстав зазначених вище та
просить його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково, а саме в частині
часткової оплати ним заборгованості. В
решті позову просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
приходить до висновку, що позов
підставний, обґрунтований і підлягає
до задоволення.

Згідно, ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу. Серед
способів захисту цивільних прав та
інтересів може бути відшкодування
шкоди.

Судом встановлено, що між відповідачем
по справі, ОСОБА_2 та третьою особою, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, ОСОБА_5 21 жовтня 2011 року
був укладений договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1.

Після набуття права власності на
вказану квартиру ОСОБА_5 уклала договір
на відпуск теплової енергії з ПТМ
«Ковельтепло» та сплачувала кошти, на
підставі розрахунків поданих
позивачем, ПТМ «Ковельтепло», дана
обставина підтверджується копіями
квитанцій про оплату послуг виданих на
прізвище ОСОБА_5.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду від 13.03.2014 року по справі № 159/7049/13-ц
за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_4, до
відповідачів ОСОБА_2, Ковельської
міської ради, ОСОБА_5, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору: мале державне
підприємство «Послуга», приватний
нотаріус Ковельського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на житло, визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири -
визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
21.10.2011 року, укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_5, який посвідчений приватним
нотаріусом Ковельського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим № 803.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. Це
означає, що його вчинення не є
підставою набуття тих прав та
обов'язків, на що спрямовано правочин,
зокрема особа не стає власником майна,
переданого їй за правочином, визнаним
недійсним.

Таким чином, ОСОБА_5 не стала власником
квартири АДРЕСА_1, а отже і не повинна
була сплачувати за комунальні послуги,
в тому числі і за відпуск теплової
енергії.

Крім того, наслідки недійсності
правочину залежать від того чи було
його виконано. Якщо сторони не
приступили до виконання правочину, то
він і не підлягає виконанню, тобто
жодна зі сторін не вправі вимагати його
виконання. Якщо ж правочин вже виконано
повністю або частково (передано майно,
сплачені кошти), то наслідком може бути
повернення кожною зі сторін недійсного
правочину другій стороні у натурі
всього, що вона одержала на його
виконання. Загальноприйнятим терміном
цього наслідку є реституція, тобто
поновлення сторін у первісному стані,
в якому вони перебували до вчинення
правочину.

Оскільки, в даному випадку поновлення
прав відбувається до моменту укладення
недійсного правочину, то і всі наступні
договори, що стали наслідком укладення
недійсного договору теж є недійсними з
моменту їх укладання, в тому числі і
договір укладений на відпуск теплової
енергії ОСОБА_5 з ПТМ «Ковельтепло».

Таким чином, суми коштів, сплачених
ОСОБА_5 за відпуск теплової енергії
підлягали обов'язковому поверненню, що
і було зроблено позивачем по справі,
ПТМ «Ковельтепло» на підставі заяви
ОСОБА_5 від 25.04.2014 року.

Також, суд звертає увагу на ту
обставину, що постійним споживачем
послуг ПТМ «Ковельтепло» в квартирі
АДРЕСА_1 є відповідач по справі, ОСОБА_2,
що підтвердив і сам відповідач.

Відповідно до ст. 67, 156 ЖК України, п. 5 ч. 3
ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» ч. 1 п. 30
«Правил надання населенню послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005
року споживач зобов'язаний своєчасно
оплачувати наданні комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Отже, ОСОБА_2 постійно проживає в
квартирі АДРЕСА_1 та користується
послугами ПТМ «Ковельтепло», а тому
зобов'язаний своєчасно оплачувати
наданні комунальні послуги, що
зроблено не було.

Згідно доданих розрахунків, ОСОБА_2
заборгував ПТМ «Ковельтепло» в період
з 01.10.2011 року по 01.09.2014 року 7 287 (сім
тисяч двісті вісімдесят сім) грн. 37 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Твердження відповідача по справі,
ОСОБА_2 щодо сплати ним самостійно
боргу в розмірі 4 297 (чотири тисячі
двісті дев'яносто сім) грн., 00 коп.
повністю спростовуються поясненнями
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Зокрема, свідок по справі ОСОБА_9,
пояснив, що дані кошти сплачував
особисто він, оскільки того ж дня (21
жовтня 2011 року) ОСОБА_2 уклав з його
дружиною ОСОБА_5 договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який
пізніше був визнаний недійсним, а на
момент укладення договору потрібно
було щоб борги за комунальні послуги
були повністю сплачені.

Також, суд звертає увагу на ту
обставину, що оригінал квитанції про
сплату коштів в розмірі 4 297 (чотири
тисячі двісті дев'яносто сім) грн., 00
коп. був долучений до матеріалів справи
представником третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору. Твердження
відповідача, ОСОБА_2, про те, що дана
квитанція була викрадена з його
квартири не знаходить підтвердження.

Відповідно до п.1., п.3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Крім того, при розгляді справи за
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_4, до відповідачів
ОСОБА_2, Ковельської міської ради,
ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
мале державне підприємство «Послуга»,
приватний нотаріус Ковельського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
про визнання недійсним свідоцтва про
право власності на житло, визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири - відповідач, ОСОБА_2 дав
пояснення, що ОСОБА_5 разом з своїм
чоловіком намагалися заволодіти його
трьохкімнатною квартирою, сплативши за
нього заборгованість по комунальних
платежах в сумі близько 11-ти тисяч
гривень.

Згідно п. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4, відповідачі по
справі, зареєстровані в квартирі
АДРЕСА_1. Таким чином обоє відповідачів
є споживами послуг, які надає ПТМ
«Ковельтепло».

З врахуванням наведеного суд приходить
до висновку про задоволення позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача слід
стягнути судові витрати в сумі 243, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212 - 218 ЦПК
України, ст. ст. 16, 216, 526, 257, 625 ЦК
України, ст. 67, 156 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20
ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ч.
1 п. 30 «Правил надання населенню послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення» суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на
користь підприємства теплових мереж
«Ковельтепло» заборгованість по
оплаті за комунальні послуги в сумі 7287
грн. 37 коп.

Стягнути на користь підприємства
теплових мереж «Ковельтепло» з ОСОБА_2,
ОСОБА_4 з кожного по 121, 80 грн. судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні при його проголошені -
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Головуючий:В. О. Лесик