АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

02 жовтня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 23 липня 2014 року,

встановила:

у жовтні 2013 року позивач звернулась до
суду з позовом, в якому з урахуванням
уточнень просила стягнути з
відповідача на її користь матеріальну
шкоду, завдану внаслідок залиття
квартири в розмірі 5 096 грн. та моральну
шкоду в розмірі 3 000 грн., посилаючись на
те, що 07 серпня 2013 року сталось залиття
належної їй на праві власності
квартири АДРЕСА_1 та зазначала, що
залиття сталось з вини відповідача.

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 23 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
представник позивача подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове, яким позов
задовольнити, посилаючись порушення
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
ОСОБА_1 посилалась на те, що 07 серпня 2013
року відбулося залиття квартири
АДРЕСА_1, яка належить їй на праві
власності. Зазначала, що залиття
трапилось з вини власника квартири
АДРЕСА_3, що знаходиться поверхом вище
квартири позивача.

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 23 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не було доведено вини
відповідача. Однак, з таким висновком
суду колегія погодитись на може з таких
підстав.

Судом встановлено, що кв. АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної
власності позивачу ОСОБА_1 та її сину
ОСОБА_5 в рівних частинах. Відповідач
ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири
АДРЕСА_3 та зареєстрована в ній.

Дефектним актом від 13 вересня 2013 року,
складеного інженером ЖЕД-205 ОСОБА_6,
майстром РБД ЖЕД-205 ОСОБА_7 та майстром
ЖЕД-205 ОСОБА_8, встановлено, що 07 серпня
2013 року трапилось залиття квартири
АДРЕСА_1 з квартири АДРЕСА_3 з невідомої
причини, внаслідок чого мешканцям
квартири АДРЕСА_1 нанесені збитки, а
саме затікання шпалер на стінах стелі у
кімнаті на площі 33,08 кв.м., затікання
стель у кімнаті (поліпшене клейове
фарбування) на площі 12,4 кв.м., затікання
шпалер на стінах в кухні на площі 21,4
кв.м., затікання стелі (плитка ПХВ) на
площі 5,3 кв.м., затікання шпалер на
стінах в коридорі на площі 31,74 кв.м.,
затікання стель у коридорі (поліпшене
клейове фарбування) на площі 8,9 кв.м.
(а.с.9)

Відповідно до акту, складеного 12 серпня
2013 року головним інженером ЖЕД-205
ОСОБА_9, майстром РЕД №5 ОСОБА_8 та
майстром РБД ОСОБА_10, аварійною службою
перевірено та встановлено, що у АДРЕСА_7
не виявлено в межах сантехнічного
обладнання вологих плям, все сухо, у
квартирі АДРЕСА_3 - підлога залита
гарячою водою, плавають доріжки, у
квартирі сильна пара, мокрий лінолеум.
Причину залиття комісією не виявлено,
однак зазначено припущення, що залиття
трапилось через відкриття по кухонному
стояку вентиля гарячого
водопостачання під час проведення
планових ремонтних робіт, в ході яких 07
серпня 2013 року з 10 год. 00 хв. по 12 год. 00
хв. гаряче водопостачання було
відключено. Доказів на спростування
зазначених у вказаному акті причин
залиття, суду не надано.

Відповідач ОСОБА_2 під час розгляду
справи у суді першої інстанції та в
судовому засіданні в суді апеляційної
інстанції зазначала, що вона одна
зареєстрована та проживає у АДРЕСА_3, на
час залиття перебувала за межами
м.Києва, а тому залиття трапилось не з
її вини. Однак, такі доводи відповідача
не можуть свідчити про те, що в квартирі
не знаходились інші особи, які не
зареєстровані у вказаній квартирі.

ОСОБА_2 не заперечувала факту залиття
кв. АДРЕСА_1 та обсягу її ушкодження.

Крім того, відповідач зазначала, що її
квартиру було також залито, про що
свідчить акт, складений ОСОБА_11 та
ОСОБА_12, згідно якого в квартирі
відповідача виявлено мокрі плями на
стінах та стелі, залиті плита та столи.
Вказаний акт не може розглядатись
судом як належний доказ по справі,
оскільки складений заінтересованими
особами, зокрема ОСОБА_11, який є дядьком
відповідача, крім того в акті не
зазначено дати його складання а також
не відображено причин залиття.
Посилання у зазначеному акті на те, що
аварійна служба відмовилась
представитись, а також підтвердити
факт залиття також не заслуговують на
увагу, оскільки в матеріалах справи
наявні акти, складені за підписами
комісії у відповідності до вимог
пункту 2.3.6 Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
що затверджені наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 №76.

В суді апеляційної інстанції
відповідач не надала доказів, які б
свідчили про те, що вода текла в
квартиру позивача з інших квартир,
зокрема із квартири АДРЕСА_7, власником
якої є третя особа ОСОБА_3, чи з інших
приміщень будинку. Доводи відповідача
про те, що залиття трапилось із
квартири АДРЕСА_7 спростовуються
актами від 12 серпня 2013 року, відповідно
до яких вологих плям або інших ознак
залиття у вказаній квартирі не
виявлено. Крім того, відповідач в
судовому засіданні підтвердила, що не
зверталась з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої належній
їй квартири та зазначала, що вказане
залиття не є для неї суттєвим.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова
шкода завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 151 ЖК України
громадяни, які мають в приватній
власності жилий будинок (квартиру),
зобов'язані забезпечувати його
схоронність, проводити за свій рахунок
поточний і капітальний ремонт. Такий же
обов'язок на власників квартир
покладено і п.18 Правил користування
приміщеннями житлових будинків за
призначенням, забезпечувати
збереження житлових і підсобних
приміщень квартир та технічного
обладнання будинків. При наявності
несправностей у квартирі вживати
заходів до їх усунення власними силами
або силами підприємств по
обслуговуванню житла.

Таким чином, враховуючи те, що залиття
квартири позивача трапилось із
квартири, розташованої поверхом вище, а
саме АДРЕСА_3, співвласником якої є
відповідач, і відповідачем не надано
доказів на спростування цього факту,
колегія суддів вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги про
стягнення майнової шкоди в розмірі,
який згідно даних Висновку експертного
будівельно-технічного дослідження №6
від 04 лютого 2014 року становить 5 096 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції виходив з
того, що вина відповідача не доведена, а
тому відсутні підстави для
відшкодування моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено,
що особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Згідно п.3 ч.2
названої статті моральна шкода полягає
у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Згідно ст 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

В даному випадку залиттям, яке
відбулося з вини відповідача, значно
пошкоджено майно позивача, що в свою
чергу призвело до завдання моральної
шкоди, яка підлягає відшкодуванню. На
підтвердження своїх доводів ОСОБА_1
зазначила, що вже сам факт залиття
квартири призвів до моральних
страждань, крім того необхідно вживати
заходи до відновлення житла, доводити в
суді своє право на відшкодування шкоди.

Враховуючи викладене, а також вимоги
розумності та справедливості, колегія
суддів вважає, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
моральна шкода в розмірі 1000 грн.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції слід скасувати та ухвалити
нове, яким позов задовольнити частково,
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 5 096 грн., моральну шкоду в
розмірі 1 000 грн. та судовий збір в
розмірі 702 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 23 липня 2014 року скасувати та
ухвалити по справі нове рішення, яким
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 5 096 грн., моральну шкоду в
розмірі 1 000 грн. та судовий збір в
розмірі 702 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 753/17315/13-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/11396/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Трусова Т.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.