Справа № 296/1660/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р.
м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді - Рожкової
О.С.,

за участю: секретаря судового
засідання Маковей О.М., Каторжинської
Т.В.,

позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши y відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про усунення від права на
спадкування, -

В С Т А Н
О В И В:

24.02.2014 року ОСОБА_1 (далі також позивач)
звернувся до суду з даним позовом до
ОСОБА_3 (далі також відповідач) і в
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що його матір ОСОБА_4 була
зареєстрована в АДРЕСА_1. Після тяжкої
хвороби на рак ІНФОРМАЦІЯ_1 матір
померла. Після її смерті відкрилась
спадщина на належну їй на праві
власності квартиру. Вони з
відповідачем по справі є спадкоємцями
за законом, інших спадкоємців у
померлої немає. Просив усунути
відповідача від права на спадкування
за законом з тих підстав, що він
ухилявся від надання допомоги матері,
яка через тяжку хворобу перебувала в
безпорадному стані.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
в повному обсязі. Позивач додатково
пояснив, що проживав з матір»ю в
приватному будинку по АДРЕСА_3, який
належав їй на праві власності. Всі
витрати по догляду та лікуванню матері
ніс він особисто. Відповідач працював у
нього в автомайстерні та отримував
заробітну плату близько 4 000 грн. на
місяць, але матеріальної допомоги
матері не надавав.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, зазначив, що з матір'ю у нього
були гарні стосунки, вона його любила і
навіть надала згоду на реєстрацію в
квартирі, яка їй належала. Відповідач
довгий час не міг офіційно
працевлаштуватися, так як не мав
постійного місця реєстрації. Тому
вимушений був підробляти у позивача в
авто майстерні, за що позивач платив
йому 1300 грн. на місяць. З матір'ю він
постійно спілкувався, телефонував їй,
навідував в лікарні та по місцю
проживання перед смертю. Вказав, що
матір допомагала брату все життя, всі
зароблені кошти від роботи в
Португалії віддавала йому, а в 2012 році
оформила довіреність на отримання
позивачем належної їй пенсії та інших
грошових коштів в банківських
установах. З проханнями про надання
матеріальної допомоги матір та позивач
до нього не звертались.

Заслухавши позивача його представника,
відповідача, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач та
відповідач є рідними братами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір сторін -
ОСОБА_4 (а.с.5,54).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося
спадкове майно, будинок по АДРЕСА_3,
який на підставі заповіту від 27.05.2004
року успадкував ОСОБА_1 - позивач по
справі та квартира АДРЕСА_1, належна
померлій на підставі реєстраційного
посвідчення від 17.11.2000 р., що
підтверджується матеріалами справи та
копією спадкової справи (а.с.45-47).

Оскільки, позивач та відповідач, як
єдині спадкоємці за законом після
смерті ОСОБА_4

були зареєстровані в спірній квартирі,
вони звернулись до Першої Житомирської
державної

нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями сторін та матеріалами
спадкової справи № 102/2013 (а.с.73-90).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухиляється від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво перебував у
безпорадному стані.

За змістом даної норми факт ухилення
від виконання обов'язків щодо
утримання спадкодавця лише тоді є
підставою для усунення від права на
спадкування, якщо цей факт
встановлений судом. Крім того, ухилення
особи від надання допомоги
спадкодавцеві полягає в умисних діях
чи бездіяльності, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцеві.

Відповідно до роз'яснень, які викладені
в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008р. № 7 „Про
судову практику у справах про
спадкування", при встановленні факту
ухилення особи від виконання обов'язку
щодо утримання спадкодавця слід
враховувати поведінку особи, розуміння
нею свого обов'язку щодо надання
допомоги, її необхідність для
існування спадкодавця, наявність
можливості для цього та свідомого
невиконання такою особою
встановленого законом обов'язку.

З огляду на викладене правове значення
при вирішенні спору має доведеність
сукупності обставин: ухилення
спадкоємця (умисні винні дії або
бездіяльність) від надання допомоги
при можливості її надання спадкодавцю,
який перебуває у безпорадному стані
через похилий вік чи хворобу, потреба
спадкодавця в допомозі саме цього
спадкоємця.

З пояснень сторін в судовому засіданні
встановлено, що померла ОСОБА_4 з 2012
року проживала в приватному будинку по
провулку Затишному разом з чоловіком -
вітчимом сторін, позивачем та його
сім'єю.

Крім того, встановлено, що останні
тринадцять років перед смертю ОСОБА_4
та її чоловік періодично працювали за
кордоном - в Португалії.

В кінці січня 2013 року повернулися разом
до України хворі.

З 21.02.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4
знаходилася на стаціонарному
лікуванні в Комунальній установі
Центральна міська лікарня №1 з
діагнозом злоякісна лімфома (а.с.48,49).

В березні помирає вітчим сторін, а
через три дні після виписки з лікарні,
помирає ОСОБА_4

З лікарського свідоцтва про смерть
ОСОБА_4 від 03.04.2013 року №1502 вбачається,
що остання померла від імунобласної
лімфоми, вдома (а.с.54).

Сторони не заперечували, що в лікарні
матір перебувала у важкому стані, не
ходила, потребувала сторонньої
допомоги та від початку загострення
хвороби до її смерті не пройшло і двох
місяців.

Відповідач в судовому засіданні надав
пояснення, що ніколи не втрачав бажання
спілкуватися з матір'ю, на його
прохання поїхати разом з позивачем в
аеропорт Бориспіль щоб зустріти хвору
матір з Португалії, останній відповів
відмовою.

Разом з тим відповідач не заперечував,
що матеріальної допомоги матері на
купівлю ліків не надавав, оскільки вона
з такими проханнями не зверталася, мала
значні грошові заощадження, одержані
від роботи за кордоном та заздалегідь
оформила довіреність на позивача з
метою отримання ним належної їй пенсії
та інших грошових коштів в банківських
установах. Водночас, його матеріальний
стан був незадовільним, оскільки
працював неофіційно та отримував
близько 1300 грн. на місяць, свого житла
не мав. Офіційно працевлаштувався лише
після смерті матері. Просив зважити на
те, що постійно приїздив до матері в
лікарню, так як єдиним її проханням
було побачитись з сином.

Позивачем та його представником під
час розгляду справи вказані обставини
не спростовані, доказів на
підтвердження ухилення відповідача
від надання допомоги матері та потреби
матері в матеріальній допомозі саме
від відповідача суду не надано,
клопотань про їх витребування не
заявлено.

Разом з тим, допитана в судовому
засіданні свідок відповідача ОСОБА_5,
яка є рідною

сестрою ОСОБА_4, розповіла, що зі слів
сестри позивач і відповідач кожен день
провідували її в лікарні, ОСОБА_3
зранку, ОСОБА_5 після обіду.
Підтвердила, що з лікарні забирали
матір разом. Похованням також
займалися разом, ОСОБА_5 платив, ОСОБА_3
їздив по справах.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_6
пояснила, що була найближчою подругою
ОСОБА_4, яка дуже любила своїх синів.
Після виписки з лікарні особисто
бачила як відповідач сидів біля хворої
матері.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснювали, що
померлій ОСОБА_4 допомагав позивач,
який жив з нею по провулку Затишному,
відповідача бачили рідко.

Таким чином, доказів, які б достовірно
свідчили про те, що померла за життя
потребувала допомоги від відповідача
та, що відповідач ухилявся від надання
такої допомоги, поясненнями свідків не
підтверджено.

В судовому засіданні беззаперечно
встановлено, що після виписки з лікарні
і до часу своєї смерті ОСОБА_4 прожила
три дні. Оскільки позивач зі своєю
сім'єю проживав разом з померлою, саме
він здійснював догляд та опікувався
матір'ю.

Однак, свідки підтвердили, що
відповідач також приїзджав до матері
за день до її смерті та був присутній
під час фіксування випадку смерті
останньої.

Зважаючи на викладене, належних та
допустимих доказів звернення позивача
до відповідача за допомогою по догляду
за спадкодавцем та відмови або
ухилення відповідача від надання такої
допомоги, позивач в порядку ст.ст.10, 60
ЦПК України суду не надав.

За таких обставин, наявність самого
лише факту перебування спадкодавця у
безпорадному стані через хворобу не
може бути підставою для задоволення
позову, оскільки у судовому засіданні
не знайшли свого підтвердження і
позивачем не доведено інших обставин,
необхідних для усунення від
спадкування на підставі ч.5 ст.1224 ЦК
України, а саме - ухилення спадкоємця
(умисні винні дії або бездіяльність)
від надання допомоги, можливість
надання такої допомоги та потреба
спадкодавця в допомозі саме цього
спадкоємця.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 -
215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І
Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову
до ОСОБА_3 про усунення від права на
спадкування після смерті ОСОБА_4.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м.Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
О. С. Рожкова