Справа №442/4907/14-ц
Провадження №2/442/1676/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області у
головуючої - судді Грицай М.М.
при секретарі - Антоненко В.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільної сумісної власності
Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати за ним право
власності на 1/2 ідеальну частину
Позов мотивує тим, що 27.02.1997 року уклав
шлюб з відповідачкою. Відносини між
ними не склались, а тому рішенням
Дрогобицького міськрайонного суду від
14.03.2014 року шлюб між ними розірвано. За
час шлюбу ними була набута трикімнатна
квартира, загальною площею 64 кв.м.,
розташована в АДРЕСА_1. Квартира
придбана на підставі договору з КП
«Управління капітального будівництва»
Дрогобицької міської ради. На підставі
рішення виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради № 220 від
15.07.2004 року відповідачці 08.08.2004 року
було видане свідоцтво про право
власності на нерухоме майно серії САА
№ 112730. Дана квартира є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя.
На сьогоднішній день вони не можуть
домовитись про порядок поділу спірної
квартири, а тому звернувся з даним
позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
у позовній заяві. Пояснив, що тривалий
час перебував на заробітках за
кордоном і зароблені кошти пересилав
дружині, а вона за них придбала спірну
квартиру. Просить позов задоволити та
визнати за ним право власності на 1/2
ідеальну частину квартири АДРЕСА_1. Не
заперечив щодо заочного рішення у
справі.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому
засіданні позов підтримала, зазначила,
що шлюбний договір між сторонами не
укладався, просить позов задоволити.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилась, не повідомивши причин
неявки, хоча належним чином була
повідомлена про день та час слухання
справи, що стверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення, а
тому, керуючись ст. 74 ЦПК України, суд
вважає її повідомленим про час та місце
судового засідання. При таких
обставинах суд визнав неявку
відповідачки неповажною та розглянув
справу у її відсутності.

Вислухавши пояснення позивача та його
представника, беручи до уваги
вищенаведене, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 08.08.2004
року, власником квартири АДРЕСА_1 є
ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого
комітету Дрогобицької міської ради №
220 від 15.07.2004 року.

З рішення Дрогобицького
міськрайонного суду від 14.03.2014 року, яке
вступило в законну силу 24.03.2014 року,
видно, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
укладений 27.02.1997 року у відділі
державної реєстрації актів

цивільного стану по м. Дрогобичу
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції Львівської області,
актовий запис № 89 - розірвано.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини ( навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21.12.2007
року №11 закріплено, що спільною
сумісною власністю подружжя, що
підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст.
368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом. Вирішуючи спори
між подружжям про майно, необхідно
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки тощо.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Як встановлено в судовому засіданні,
шлюбний договір між сторонами не
укладався.

Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду, беручи до уваги
вищенаведене, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позов слід
задоволити, оскільки спірне майно
придбане сторонами під час перебування
у шлюбі, а тому є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
таке набуте спільними сумісними
коштами та спільною працею і підлягає
поділу між подружжям в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 10, 57-60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 60, 69, 70 Сімейного Кодексу
України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
ідеальну частину квартири АДРЕСА_1.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення виготовлено в нарадчій
кімнаті.

Суддя