Номер провадження: 22-ц/785/6876/14
Головуючий у першій інстанції Вінська
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: судді
Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова
В.О.,Драгомерецького М.М.

При секретарі:
Фабіжевської Т.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 30 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
Комінтернівської районної
нотаріальної контори про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину та визнання права спільної
часткової власності в порядку
спадкування за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
виселення та знесення самовільної
прибудови, заборону здійснення
прибудов,-

В С Т
А Н О В И Л А:

У листопаді 2013р. ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом у якому
просила визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину від 05.12.2002р., що
було видане ОСОБА_4 державним
нотаріусом Комінтернівської районної
державної контори Одеської області та
визнати за нею право спільної
часткової власності в порядку
спадкування за законом на 1/3 частину
житлового будинку АДРЕСА_1
Комінтернівського району Одеської
області.

Зазначала, що вказаний будинок належав
її батькові - ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємцями за законом є
вона, її мати - відповідачка у справі
ОСОБА_7 та її, позивачки, сестра - ОСОБА_8

Після смерті батька вона фактично
вступила в управління та володіння
спадковим майном і у такий спосіб
прийняла спадщину, проте у порушення її
прав, відповідачці було видано
свідоцтво про право власності на все
спадкове майно

Про факт видачі ОСОБА_6 свідоцтва від
5.12.2002р. вона дізналася нещодавно із
змісту копії домової книги на будинок,
отриманої у матері.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_2
просила про задоволення її вимог.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_6, у
січні 2014. звернулася до суду із
зустрічним позовом та після уточнення
своїх вимог просила усунути їй
перешкоди у користуванні цим будинком
шляхом виселення ОСОБА_5, зобов'язання
відповідачів знести самовільно
виконану прибудову під літ. «Б-1»,
площею 17,30 кв. м. у домоволодінні за цією
адресою та заборонити їм здійснювати
будь-які прибудови та будувати нові
будівлі на території земельної ділянки
площею 0,354 га за вищевказаною адресою.

Зазначала, що вона після смерті
чоловіка набула право власності на
вказаний житловий будинок, а за
державним актом на землю від 29.12.2012р.-
набула право власності на земельну
ділянку площею 0,354 га.

Інші спадкоємці першої черги - їх діти:
ОСОБА_2 та ОСОБА_8 не претендували на
спадщину після смерті батька.

В 2010р. ОСОБА_2 разом їз своїм чоловіком
ОСОБА_5 вселилася у її будинок, а саме - у
приміщення під літ. «Б», та в 2011р. без її
дозволу розпочали будівництво
прибудови до цього приміщення.

Ця прибудова, площею близько 9 кв.м.,
перешкоджає їй у користуванні будівлею
під літ «А». В неї також є підстави
вважати, що і надалі відповідачі будуть
вчиняти спроби побудувати інші
прибудови.

Рішенням суду від 30.04.2014р. у задоволенні
первісного та зустрічного позову
відмовлено.

У апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить рішення суду в частині
відмови у задоволенні її вимог -
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення - про задоволення її позову,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні первісного
позову, суд першої інстанції виходив
з того, що ОСОБА_2 не довела підстави
свого позову.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Судом установлено, що ОСОБА_4 у
відповідності до вимог закону прийняла
спадщину після смерті її чоловіка -
ОСОБА_6, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1., та
05.12.2002р. оформила на своє їм'я свідоцтво
про право на спадщину за законом на
житловий будинок з господарчими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1
Комінтернівського району Одеської
області.

В подальшому на підставі рішення
Крижанівської сільської ради від
05.05.2011р. ОСОБА_4 оформила своє право
власності на земельну ділянку під цим
житловим будинком.

ОСОБА_2 прописана у цьому будинку. Проте
вона за поясненнями ОСОБА_4 та показами
свідка ОСОБА_10 на час смерті і після
смерті батька проживала та працювала у
м. Одеса. Після смерті батька вона лише
декілька днів брала відпуску для того,
щоби втішити мати, потім часто навіщала
матір на вихідні та святкові дні

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції законно і
обгрунтовано виходив з того, що
позивачка не надала належних та
допустимих доказів того, що вона на
момент смерті батька проживала в
будинку, що вона на протязі шести
місяців з дня відкриття спадщини
фактично вступила в управління або
володіння спадковим майном.

Сама по собі та обставина, що на момент
смерті батька ОСОБА_2 була прописана у
спірному будинку ще не свідчить, що
вона вчинила дії, за якими ст. 549 ЦК УРСР
визнає, що спадкоємець прийняв
спадщину.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Проте у відповідності до цих вимог
закону позивач не довів підстави свого
позову, а доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Тому суд
законно і обгрунтовано відмовив у
позові.

Доводи апеляційної скарги цих
висновків не спростовують, а тому
колегія суддів не приймає їх до уваги.

На думку колегії суддів наявність
фактів: будівництва ОСОБА_2 окремого
житла для себе після відкриття
спадщини; її звернення до суду з
позовом через 10 років та після сварки з
матерю, - переконливо свідчать про те,
що вона не вважала себе власником
зазначеного майна, а отже, вона його не
приймала у встановленому законом
порядку.

Рішення суду є правильним, воно
ухвалено у відповідності до положень
ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для
його скасування, як про це йдеться мова
у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції обставини
справи досліджено повно, а зібраним
доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комінтернівського
районного суду Одеської області від 30
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф. Парапан

В.О.Панасенков

М.М.Драгомерецький