Кодимський районний суду Одеської
________________________________________________________________________
Справа № 503/1665/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко
В.О.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кодима
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Пиріжнянської
сільської ради Кодимського району
Одеської області про визнання права
власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 22 серпня 2014 року
звернувся до Кодимського районного
суду з позовом до Пиріжнянської
сільської ради Кодимського району
Одеської області про визнання в
порядку спадкування за законом права
приватної власності на спадкове майно,
яке залишилось після смерті його
матері ОСОБА_2.

В своєму позові позивач вказав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2,
після смерті якої залишилась спадщина
у вигляді земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку,
розташованої в с.Пиріжна Кодимського
району Одеської області. Після
відкриття спадщини матері він
звернувся до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини, однак нотаріус
відмовила у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом через те, що в
державному акті на земельну ділянку
допущено помилку у зазначенні
кадастрового номеру земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свій позов підтримав та просив його
задовольнити у повному обсязі,
оскільки відділ Держкомзему в
Кодимському районі відмовився
виправити допущену в державному акті
помилку.

Представник Пиріжнянської сільської
ради Кодимського району в судове
засідання не з'явився, попередньо
надавши до суду письмове клопотання за
№05-06/182 від 01 вересня 2014 року про
розгляд справи без нього. В цьому ж
клопотанні вказав про визнання позову
ОСОБА_1

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши надані сторонами письмові
докази, суд вважає можливим позов
задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Судовому захисту підлягають порушені,
невизнані або оспорювані права,
свободи чи інтереси осіб, які виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин (ч.1 ст.15 ЦПК
України).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_1, виданим
ІНФОРМАЦІЯ_1 відділом ДРАЦС
Кодимського районного управління
юстиції Одеської області, актовий
запис про смерть №251 від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Факт родинних відносин між позивачем
ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2, як між сином
та матір'ю, підтверджується копією
свідоцтва про народження позивача
серії НОМЕР_2, виданого 03 лютого 1967 року
Анчиварською сільською радою
Гальського району р.Абхазія.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті
спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

До складу спадкового майна померлої
ОСОБА_2 ввійшла земельна ділянка для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, загальною площею
0.2500 га., яка розташована на території
Пиріжнянської сільської ради
Кодимського району Одеської області
та належала померлій на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії ЯЖ №300090,
виданого 25 лютого 2010 року
Пиріжнянською сільською радою
Кодимського району Одеської області.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. За відсутності заповіту
право на спадкування мають особи,
визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.

Судом встановлено, що померла ОСОБА_2
за життя заповіту не склала, тому
належна їй спадщина має
успадковуватись за законом, а її
спадкоємцем за законом першої черги
відповідно до ст.1261 ЦК України є її син
- позивач ОСОБА_1

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за законом чи за заповітом
має право прийняти спадщину.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину. Спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час її
відкриття проживав окремо від
спадкодавця, на протязі шести місяців з
моменту відкриття спадщини має подати
до нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК
України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
померла ОСОБА_1 на день смерті
останньої разом не проживали, тому
позивач 27 травня 2013 року у встановлений
законом шестимісячний строк звернувся
до нотаріуса за місцем відкриття
спадщини з заявою про прийняття
спадщини померлої матері (спадкова
справа №145/2013), тому у відповідності з
вимогами ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК позивач
вважається таким, що прийняв спадщину
померлої матері.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутись до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на це нерухоме майно.

Матеріали справи містять належні
докази звернення позивача ОСОБА_1 до
нотаріуса за місцем відкриття спадщини
з заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за законом після смерті
матері ОСОБА_2, що підтверджується
наданою державним нотаріусом Налдіною
М.М. копією спадкової справи №145/2013.

Однак, нотаріус відмовила позивачеві у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом, оскільки у державному акті
серії АЖ №300090, виданому 25 лютого 2010
року, кадастровий номер земельної
ділянки вказано №:02:001:0022, хоча
відповідно до наданих відділом
Держкомзему в Кодимському районі
відомостей кадастровий номер належної
померлій ОСОБА_2 земельної ділянки
№:02:001:0023 (відмова нотаріуса
№575/02-14 від 23 липня 2014 року).

04 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до відділу Держземагенства
Кодимського району з заявою про
виправлення допущеної помилки у
зазначенні кадастрового номеру
ділянки, однак у задоволенні цієї заяви
йому відділом Держкомзему було
відмовлено (лист відділу Держкомзему
№51-П/14/03-03 від 08 вересня 2014 року).

Допущена помилка у зазначенні
кадастрового номеру належної ОСОБА_2
земельної ділянки та відсутність
можливості її виправлення відповідно
до Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції №296/5 від
22 лютого 2012 року, є підставою для
відмови у вчиненні нотаріусом
відповідної нотаріальної дії та
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину.

Пленум Верховного Суду України в абз.3
п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» зазначив, що у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Зазначені обставини свідчать про
неможливість захисту порушеного права
позивача в позасудовому порядку, тому
обраний ним спосіб захисту цього
порушеного права відповідає ст.16 ЦК
України, у зв'язку з чим його позов
підлягає задоволенню, оскільки за
нормами ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України
він прийняв спадщину померлої матері.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право приватної
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, площею 0.2500 га.,
кадастровий номер №:02:001:0023, яка
розташована в с.Пиріжна Кодимського
району Одеської області та відповідно
до державного акту на право власності
на земельну ділянку серії ЯЖ №300090,
виданого 25 лютого 2010 року
Пиріжнянською сільською радою
Кодимського району Одеської області,
належала ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Одеської області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя
Сопільняк О.М.