Справа № 203/3994/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 вересня 2014 року
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.

при секретарі: Чередник І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «НОВА» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
-

В С Т А Н О В И В:

01.11.2011 року позивач звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1
про відшкодування витрат в порядку
регресу. (а.с. 1-3)

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 29.01.2014 року
цивільну справу було передано на
розгляд до Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська за
підсудністю(а.с.49)

18.06.2014 року вказану цивільну
справу було прийнято до свого
провадження суддею Маймур Ф.Ф.(а.с.88)

Позивач у позовній заяві в
обґрунтування позовних вимог, з
урахуванням уточнень, посилався на те,
що між ПрАТ «СК «Нова» та ОСОБА_2 було
укладено договір № ВС/4835325
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, за яким була застрахована
відповідальність відповідача, як водія
транспортного засобу «Лексус»
реєстраційний номер НОМЕР_1. В
подальшому 15.01.2010 о 19 год. 20 хв. у м.
Дніпропетровську на вул. Набережній
Леніна за участю застрахованого
автомобіля «LEXUS GX 460» під керуванням
ОСОБА_1 сталася ДТП з автомобілем «Seat
Leon» реєстраційний номер НОМЕР_6 під
керуванням ОСОБА_3 та автомобілем «DAEWOO
NUBIRA» реєстраційний номер НОМЕР_7 під
керуванням ОСОБА_4, що призвело до
технічних пошкоджень всіх
транспортних засобів. Відповідно до
постанови суду винним у ДТП визнано
відповідача та притягнуто його до
адміністративної відповідальності.
Позивачем було здійснено виплати
страхового відшкодування потерпілій
ОСОБА_5 в сумі 6775,17 грн. та страховій
компанії потерпілого ОСОБА_3 АТ «СК
«Інгосстрах» в сумі 25997,39 грн., а разом 32
772,56 грн. При цьому відповідач не
повідомив позивача про настання
страхового випадку в передбачені
договором та законом строки, що є
порушенням та надає позивачу право на
пред'явлення регресного позову до
ОСОБА_1, а тому позивач просив суд
стягнути з відповідача суму страхового
відшкодування та судові витрати
(а.с.1-3,53-55)

У судове засідання представник
позивача не з'явився, про час, дату та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, але надіслав на адресу
суду заяву в якій просив суд розглянути
справи без участі свого представника,
проти заочного рішення не заперечує,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та наполягає на їх задоволенні.
(а.с. 93,105)

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини не явки суд не
повідомив, за таких обставин суд вважає
можливим розглянути дану цивільну
справу у заочному порядку відповідно
до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК
України. (а.с. 35-37,40-41,47-48)

Дослідивши матеріали даної
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 15.01.2010 о 19
год. 20 хв. у м. Дніпропетровську на вул.
Набережній Леніна сталася ДТП за
участю автомобіля «Seat Leon»
реєстраційний номер НОМЕР_6 під
керуванням ОСОБА_3, автомобіля «LEXUS GX 460»
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «DAEWOO
NUBIRA» реєстраційний номер НОМЕР_7 під
керуванням ОСОБА_4, а саме: ОСОБА_6,
керуючи автомобілем «LEXUS GX 460», не
врахував дорожню обстановку і стан
технічного засобу, в результаті чого
здійснив наїзд на автомобіль «Seat Leon»,
який в свою чергу здійснив наїзд на
автомобіль «DAEWOO NUBIRA» що призвело до
технічних пошкоджень транспортних
засобів, що підтверджується письмовими
доказами наявними в матеріалах
справи(а.с. 7-8)

Встановлено, що 14.04.2010 року
постановою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська відповідача було
визнано винним у скоєнні
вищезазначеного адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП України, яке мало місце 15.01.2010
року, викладені обставини
підтверджуються копією постанови суду
наявною в матеріалах справи (а.с. 16)

08.01.2010 року між ПрАТ «СК «Нова» та
ОСОБА_2 було укладено договір № ВС/4835325
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, за яким була застрахована
відповідальність відповідача, як водія
транспортного засобу «LEXUS GX 460»
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
підтверджується копією полісу (а.с.4)

Також, судом встановлено, що 21.05.2010
року ОСОБА_4 звернувся до позивача з
заявою про відшкодування шкоди, яка
була спричинена під час
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 15.01.2010 року з вини водія ОСОБА_1,
та в результаті чого позивачем було
складено страховий акт № 445 від 15.02.2011
року та відшкодовано ОСОБА_5
матеріальну шкоду у розмірі 6 775,17 грн.,
що підтверджується копією
повідомлення, заяви, страхового акту та
іншими письмовими доказами(а.с.4-39)

Крім того, встановлено, що ПАТ «СК
«Інгосстрах» на підставі договору
страхування наземного транспорту від
25.01.2008 року № DNU0AL00067144 внаслідок
настання 15.01.2010 року страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди
виплачено страхове відшкодування
ОСОБА_3 як страхувальнику автомобіля
марки «Seat Leon», державний реєстраційний
номер НОМЕР_6 та отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду, в
результаті чого рішенням
Господарського суду м. Києва від 04.10.2012
року було стягнуто з позивача на
користь ПрАТ «СК «Інгосстрах» страхове
відшкодування у розмірі 24 990 грн. та 1 007
грн. судового збору, а разом 25 997, 39 грн.,
що підтверджується копією рішення
суду. Позивачем було виконано рішення
суду, що підтверджується копією
страхового акту та платіжними
дорученнями (а.с. 73-83)

Також встановлено, що позивач
звертався до відповідача з вимогами
про виплату страхового відшкодування в
порядку регресу, оскільки ОСОБА_1 після
настання страхового випадку, який мав
місце 15.01.2010 року не повідомив ПрАТ «СК
«Нова» про страхову подію(а.с.36-37, 77-78)

Правовідносини, що виникли між
сторонами врегульовані нормами
Цивільного кодексу України, Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та іншими
нормативно-правовими актами.

За приписами статті 27 Закону
України «Про страхування» та статті 993
ЦК України до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.. 33 Закону у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав
змоги виконати зазначений обов'язок,
він має підтвердити це документально

Згідно ст. 38 Закону страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і
за умов, визначених у підпункті 33.1.2
пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно змісту ч. 1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, маєправо зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Відповідно до змісту ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Згідно п. 3, 4 ст. 61 ЦПК України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ,
у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Вирок у кримінальній справі,
що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Оцінюючи дослідженні судом
докази у їх сукупності та приймаючи до
уваги, що у судовому засіданні знайшов
підтвердження факт настання події,
передбаченої п.п. «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», внаслідок якої позивач
здійснив виплату відшкодування
потерпілим особам у розмірі 32 772,56 грн.
за шкоду заподіяну в результаті
пошкодження транспортних засобів
потерпілих, а отже виконав покладені на
нього обов'язки передбачені ст. 22
зазначеного Закону, враховуючи вимоги
ст. 1191 ЦК України, при цьому відповідач
не виконав умови договору та не
повідомив у триденний строк страхову
компанію про настання страхового
випадку, суд приходить до висновку, що
після проведеної позивачем виплати
потерпілим особам у нього виникло
право зворотної вимоги до відповідача,
тому суд вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивача у
рахунок відшкодування шкоди в порядку
регресу суму у розмірі 32 772,56 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне судові
витрати понесені позивачем у розмірі 327
грн. 72 коп. покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 530,
ч. 1 ст. 625, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, ст.ст. 22,
33, 38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57,
58, 59, 60, п. 3, 4 ст. 61, ст.ст. 212, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «НОВА» у рахунок
відшкодування шкоди завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди яка мала місце 15 січня 2010 року -
32 772,56 грн. та у рахунок повернення
судових витрат - 327, 72 грн., а разом 33 100, 28
грн.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя

Ф.Ф. Маймур