Провадження №22-ц/784/2335/14
Провадження №22-ц/784/2335/14
Суддя суду першої інстанції Кокорєв
Доповідач апеляційного суду
Рішення

Іменем України

13 жовтня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання
Орельською Н.М.,

за участі представника позивача
Волинчика Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне
рішення Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 13 березня 2014 року,
ухвалене за позовом публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_7 і
ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Креді Агріколь Банк» (далі
- ПАТ «Креді Агріколь Банк») пред'явило
вищевказаний позов до ОСОБА_4, ОСОБА_7 і
ОСОБА_8.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що 24 червня 2008 року між
Акціонерним товариством
«Індустріально - експортний банк»
(правонаступником якого ПАТ «Креді
Агріколь Банк»), і ОСОБА_4 укладено
кредитний договір №02/2008, за умовами
якого банк надав позичальнику на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання кредит в
іноземній валюті в розмірі
238 000 доларів США, зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 13%
річних, строком до 15 червня 2023 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором між банком та ОСОБА_7, ОСОБА_8
24 червня 2008 року були укладені окремі
договори поруки, відповідно до яких
поручителі взяли на себе зобов'язання
відповідати перед банком за
невиконання позичальником умов
кредитного договору в повному обсязі,
включаючи сплату позичальником
основного боргу, відсотків і пені за
прострочення повернення кредитних
коштів та сплату відсотків.

Посилаючись на те, що банк належним
чином виконав свої зобов'язання, а
ОСОБА_4 свої зобов'язання за вказаним
договором не виконав, внаслідок чого
станом на 16 грудня 2013 року утворилася
заборгованість на загальну суму 177 663
доларів США 49 центів, що еквівалентно 1
420 064 грн. 27 коп., позивач просив позов
задовольнити, стягнути з відповідачів
в солідарному порядку вказану
заборгованість за кредитним договором,
а також судовий збір в розмірі 3 441 грн. 00
коп.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду міста Миколаєва від
13 березня 2014 року позов
ПАТ «Креді Агріколь Банк» до
відповідачів задоволено в повному
обсязі. Стягнуто в солідарному порядку
з ОСОБА_4, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на
користь банку заборгованість по
кредитному договору в загальному
розмірі 1 423 505 грн. 27 коп., з яких: 1 354 296
грн. 11 коп. - заборгованість за тілом
кредиту, 64 561 грн. 06 коп. - заборгованість
за процентами, 1 207 грн. 10 коп. - пеня.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 11 липня 2014 року
заява ОСОБА_4 про перегляд заочного
рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
просить заочне рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким зменшити
суму стягнення. При цьому вказує на
невідповідність висновків суду
вимогам закону і умовам договору.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір таким чином, як
викладено в оскарженому рішенні,
місцевий суд виходив з того, що
оскільки позичальник належним чином не
виконував свої зобов'язання за
кредитним договором, що призвело до
виникнення заборгованості, то останній
та поручителі повинні відшкодувати
банку заборгованість за кредитом та
процентами. Також, суд вважав, що є
правові підстави і для покладення на
сторони відповідальності за неналежне
виконання ними своїх зобов'язань за
договором.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області погоджується з
висновками суду першої інстанції та
встановленими правовідносинами, але не
погоджується із визначеним судом
способом стягнення заборгованості з
відповідачів та загальним розміром
заборгованості за вищевказаним
кредитним договором.

Згідно ст.3 ЦК України однією із засад
цивільного законодавства є свобода
договору.

Статтею 14 ЦК України встановлено, що
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Положеннями ст.627 ЦК України визначено,
що відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договір, в тому числі і договір кредиту,
є підставою виникнення цивільних прав
та обов'язків.

В силу ст.ст.251,253,509,525,526,598,610,611 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості і виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні
сприяти одна одній у належному його
виконанні, а у разі виникнення
труднощів у однієї із сторін - всіляко
сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання припиняється повністю або
частково на підставах, встановлених
договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання
(не виконала його, або виконала з
порушенням умов) повинна нести
негативні наслідки такої поведінки, а
саме, сплатити в межах позовної
давності неустойку і відшкодувати
збитки.

При цьому, сторона не
звільняється від виконання
зобов'язання в натурі.

Згідно вимог ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином, згідно умов договору та у строки
передбачені цим договором.

Зазначене у повній мірі стосується і
кредитних зобов'язань, які не виконані
належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення щодо
договору позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві кредит у строк та в
порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів
він не звільняється від обов'язку
виконання зобов'язання, при цьому
кредитодавець має право вимагати від
позичальника достроково повернути всю
суму кредиту та внести інші платежі,
передбачені договором.

Відповідно до вимог ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Окрім того, за правилами ст.554 ЦК
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник та поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ч.2 ст. 554
ЦК України).

Порушення зобов'язань, які виникають із
договорів, тягне за собою правові
наслідки, передбачені ст.611 ЦК України,
зокрема сплату неустойки.

Статтею 548 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Разом з наведеним, слід мати на увазі,
що вирішуючи спори даної категорії,
слід беззастережно дотримуватися
положень цивільно-процесуального
законодавства.

Так, судовий розгляд, яким цивільна
справа вирішується по суті,
закінчується ухваленням рішення суду.

В силу ст.ст.10,59,60, 213 ЦПК України та
постанови Пленуму Верховного Суду
України за №14 від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»,
рішення суду у цивільні справі, як
найважливіший акт правосуддя,
покликаний забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини і наповнити
реальністю принцип верховенства права,
повинен ухвалюватися за неухильного
додержання вимог чинного
процесуального законодавства про його
законність і обґрунтованість.

При ухваленні рішення суд бере до
уваги, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Враховуючи принцип безпосередності
судового розгляду цивільних справ
(ст.159 ЦПК України), рішення може бути
обґрунтоване лише доказами, одержаними
у визначеному законом порядку та
дослідженими в тому судовому
засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог
ст.ст.58 - 59, ч.3 ст.61, 212 ЦПК України за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із ст.60 ЦПК України,
обов'язок доказування певних обставин
лежить на стороні, яка посилається на
них як на підставу своїх вимог та
заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 24
червня 2008 року між Акціонерним
товариством «Індустріально -
експортний банк» (правонаступником
якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк»), і
ОСОБА_4 було укладено у простій
письмовій формі кредитний договір
№02/2008 за умовами якого банк надав
позичальнику на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання
кредит в іноземній валюті в розмірі 238
000 доларів США на придбання та ремонт
нерухомого майна - нежитлового
приміщення, загальною площею 150.4 кв.м.,
що знаходиться в АДРЕСА_1. Сторони також
узгодили розмір процентів за
користування кредитом, який становив 13%
річних та строк кредитування з 24 червня
2008 року по 15 червня 2023 року (а.с.15-20).

На забезпечення вказаного кредитного
договору 24 червня 2008 року з
відповідачами ОСОБА_7 і ОСОБА_8 були
укладені у простій письмовій формі
окремі договори поруки, за умовами яких
останні зобов'язалися перед банком
відповідати за виконання боржником
усіх його зобов'язань перед кредитором,
включаючи суму основного боргу,
відсотки за користування кредитом, а
також штрафу і пені (а.с.30-31, 35-36).

04 квітня 2013 року між банком та
поручителями було укладено договори
про внесення змін та доповнень до
договору поруки (а.с.32-34, 37-40).

Позивач належним чином виконав свої
обов'язки за кредитним договором, але
позичальник своїх зобов'язань за
договором не виконав, у зв'язку із чим
станом на 16 грудня 2013 року утворилася
заборгованість в розмірі 177 663 доларів
США 49 центів, що еквівалентно 1 420 064
грн. 27 коп. та складає:

- 169 435 доларів США 27 центів, що
еквівалентно 1 354 296 грн. 11
коп. - заборгованість за основною сумою
кредиту;

- 8 077 доларів США 20 центів, що
еквівалентно 64 561 грн. 06 коп. -
заборгованість за процентами за
користування кредитом;

- 151 доларів США 02 цента, що еквівалентно
1 207 грн. 10 коп. - пеня.

На час пред'явлення позову в суд
вказаний борг не був погашений
відповідачами (протилежного суду не
надано).

Отже, з врахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що між
сторонами мають місце договірні
відносини, зокрема, кредитні, які
повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та в
установлений строк (ст.ст.526,527,530,553,554 ЦК
України), а тому вважає, що висновок
районного суду про необхідність
стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
у вигляді тіла кредиту, відсотків за
користування кредитом та пені є
правильним, оскільки як свідчать
матеріали даної справи, позичальник
належним чином не виконував взяті
зобов'язання за договором.

Разом з тим, суд першої інстанції,
стягуючи кредитну заборгованість
солідарно з усіх відповідачів разом,
не звернув увагу на те, що з
поручителями ОСОБА_7 і ОСОБА_8
були укладені самостійні договори
поруки і вони між собою солідарно не
поручались за боржника.

За такого, сума заборгованості за
кредитним договором підлягає
стягненню в солідарному порядку з
позичальника та з кожного поручителя
окремо.

Також, оскільки кредит правомірно
наданий в іноземній валюті
(протилежного судом не встановлено) та
кредитодавець (позивач) просив
стягнути кошти в іноземній валюті, то в
рішенні необхідно зазначити про
стягнення коштів саме в іноземній
валюті, що відповідає вимогам
ч.3 ст.533 ЦК України.

Разом з тим, неустойку за порушення
зобов'язань за кредитним договором
відповідно до вимог ст.ст.549-551 ЦК
України необхідно зазначати в
національній валюті - гривні.

У зв'язку з наведеним, відповідному
корегуванню підлягає як загальний
розмір боргу, належний до стягнення з
відповідачів, так і спосіб стягнення
заборгованості з останніх.

Твердження в апеляційній скарзі про
неправильність розрахунку
заборгованості за кредитним договором
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки відповідно до вимог ст.60 ЦПК
України особою, яка подала апеляційну
скаргу, не надано будь-яких достовірних
доказів, які б свідчили про інший
розмір заборгованості боржника та
підтверджували неправильне
нарахування складових заборгованості.

На думку колегії суддів, також
безпідставними є посилання
представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 на те, що позичальник не
отримував письмової вимоги про
необхідність погашення
заборгованості за кредитним договором.
Вказане спростовується наявними в
матеріалах справи письмовими доказами,
зокрема, письмовою вимогою від
28 жовтня 2013 року та поштовою
кореспонденцією, яка надсилалась на
адресу позичальника.

За такого, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України рішення суду підлягає зміні в
частині визначення загального розміру
заборгованості та способу стягнення
заборгованості за кредитним договором
№02/2008 від 24 червня 2008 року.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5
задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного
суду міста Миколаєва від
13 березня 2014 року змінити в
частині визначення загального розміру
заборгованості за кредитним договором
№02/2008 від 24 червня 2008 року та способу
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7
на користь публічного акціонерного
товариства «Креді Агріколь Банк»
заборгованість за кредитним договором
№02/2008 від 24 червня 2008 року в загальному
розмірі 177 512 (сто сімдесят сім тисяч
п'ятсот дванадцять) доларів США 47
центів, що еквівалентно 1 418 857 (один
мільйон чотириста вісімнадцять тисяч
вісімсот п'ятдесят сім) грн. 17 коп., яка
утворилась станом на 16 грудня 2013 року
та складається із: заборгованості за
основною сумою кредиту - 169 435 (сто
шістдесят дев'ять тисяч чотириста
тридцять п'ять) доларів США 27 центів, що
еквівалентно 1 354 296 (один мільйон триста
п'ятдесят чотири тисячі двісті
дев'яносто шість) грн. 11 коп. і
заборгованості за відсотками - 8 077
(вісім тисяч сімдесят сім) доларів США
20 центів, що еквівалентно 64 561
(шістдесят чотири тисячі п'ятсот
шістдесят одна) грн. 06 коп., а також
стягнути пеню в розмірі 1 207 (одна тисяча
двісті сім) грн. 10 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_8
на користь публічного акціонерного
товариства «Креді Агріколь Банк»
заборгованість за кредитним договором
№02/2008 від 24 червня 2008 року
в загальному розмірі 177 512 (сто сімдесят
сім тисяч п'ятсот дванадцять) доларів
США 47 центів, що еквівалентно 1 418 857
(один мільйон чотириста вісімнадцять
тисяч вісімсот п'ятдесят сім) грн. 17
коп., яка утворилась станом на 16 грудня
2013 року та складається із:
заборгованості за основною сумою
кредиту - 169 435 (сто шістдесят дев'ять
тисяч чотириста тридцять п'ять) доларів
США 27 центів, що еквівалентно 1 354 296
(один мільйон триста п'ятдесят чотири
тисячі двісті дев'яносто шість) грн. 11
коп. і заборгованості за відсотками - 8
077 (вісім тисяч сімдесят сім) доларів
США 20 центів, що еквівалентно 64 561
(шістдесят чотири тисячі п'ятсот
шістдесят одна) грн. 06 коп., а також
стягнути пеню в розмірі 1 207 (одна тисяча
двісті сім) грн. 10 коп.

В іншій частині заочне рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: