Єдиний унікальний номер: 378/702/13-ц
Провадження № 2/378/2/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р.
Ставищенський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді:
Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря:
Шевченко Т. А.,

позивача:
ОСОБА_1,

відповідача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Ставище
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл
житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся
ОСОБА_1 посилаючись на те, що 02 січня 1996
року у Розкішнянській сільській раді
Ставищенського району Київської
області між ним та ОСОБА_2
зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають
дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Ставищенського районного суду
Київської області від 20 червня 2011 року
по справі №2-151,2011, яке набрало чинності
30 червня 2011 року, шлюб розірвано. 20
жовтня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
укладено договір дарування жилого
будинку, відповідно до якого ОСОБА_4
подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар
житловий будинок АДРЕСА_1, що
посвідчений державним нотаріусом
Ставищенської районної державної
нотаріальної контори Цимбалюк В.М. за
реєстром №2779. 05 грудня 2004 року на
підставі вказаного договору в КП КОР
«Білоцерківське міжміське бюро
технічної інвентаризації» право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_2, запис №748 в
книзі №3. Рішенням Ставищенського
районного суду Київської області від 08
серпня 2012 року по справі №2/1024/237/12
провадження №1024/1206/12 договір дарування
жилого будинку АДРЕСА_1 укладений 20
жовтня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
посвідчений державним нотаріусом
Ставищенської районної державної
нотаріальної контори Цимбалюк В.М. за
реєстром №2779 та зареєстрований 05
грудня 2004 року в КП КОР «Білоцерківське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» запис №748 в книзі №3
визнано недійсним. Визнано, що 20 жовтня
2004 року був укладений договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 між продавцем ОСОБА_4 та
покупцем ОСОБА_2 за 17504 (сімнадцять
тисяч п'ятсот чотири) гривні. Визнано за
ним, право власності на ? (одну другу)
частину житлового будинку АДРЕСА_1 як
на частку в спільному майні подружжя. 13
листопада 2012 року його право власності
зареєстровано КП КОР «Білоцерківське
МБТІ» номер запису 748 в книзі №3 та в
реєстрі прав власності на нерухоме
майно за реєстраційним №5371698, що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав. Право власності на ?
частину будинку АДРЕСА_1 зареєстровано
за ним і в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, що
підтверджується відповідним витягом
про реєстрацію права власності.
Земельна ділянка для обслуговування
житлового будинку не приватизована, що
підтверджується відповідною довідкою
Розкішнянської сільської ради. Згоди
щодо спільного користування будинком
або ж розподілу його в натурі він та
відповідач не дійшли. Відповідач
забила двері і не допускає його до
будинку. За таких обставин, вважає,
будинок має бути розподілений в натурі
відповідно до часток співвласників.

Позивач просить суд розподілити
житловий будинок АДРЕСА_1 між ним та
відповідачем в натурі, виділивши йому ?
його частину.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав, підтвердив
обставини, на які посилається в
позовній заяві. Додатково суду пояснив,
що ознайомившись із висновком
№7916/13-43/6389/14-43 судової
будівельно-технічної експертизи,
проведеної по справі за його
клопотанням, вважає прийнятним для
себе перший варіант розділу спірного
житлового будинку, в зв'язку з чим подав
до суду письмову заяву від 09 вересня 2014
року з проханням провести такий розділ
та стягнути з відповідача на його
користь судові витрати по справі.
Спільної згоди щодо розділу будинку
вони з відповідачем не дійшли.

В судовому засіданні відповідач
позовні вимоги визнала. Додатково суду
пояснила, що ознайомившись із
висновком №7916/13-43/6389/14-43 судової
будівельно-технічної експертизи,
вважає прийнятним для себе другий
варіант розділу спірного житлового
будинку, в зв'язку з чим подала до суду
письмове заперечення від 16 вересня 2014
року на заяву позивача від 09 вересня 2014
року щодо проведення розділу спірного
житлового будинку за першим варіантом,
передбаченим у висновку зазначеної
експертизи. Спільної згоди щодо
розділу будинку вони з позивачем не
дійшли.

Суд розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, вважає, що
позовні вимоги обґрунтовані та
підлягають задоволенню, виходячи із
наступного.

Судом встановлено слідуючі факти та
відповідні їм правовідносини.

Рішенням Ставищенського районного
суду Київської області від 20 червня 2011
року по справі №2-151,2011 року шлюб між
сторонами розірвано (а. с. 16).

20 жовтня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
укладено договір дарування жилого
будинку, відповідно до якого ОСОБА_4
подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар
житловий будинок АДРЕСА_1, що
посвідчений в Ставищенській районній
державній нотаріальній конторі за
реєстром №2779. 05 грудня 2004 року на
підставі вказаного договору в КП КОР
«Білоцерківське міжміське бюро
технічної інвентаризації» право
власності на зазначений будинок
АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2, запис
№748 в книзі №3. Рішенням Ставищенського
районного суду Київської області від 08
серпня 2012 року вказаний договір
дарування визнано недійсним. Визнано,
зокрема, що 20 жовтня 2004 року був
укладений договір купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1 між
продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2 за
17504 гривні. Визнано за ОСОБА_1, право
власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1 як на частку в
спільному майні подружжя. 13 листопада
2012 року право власності ОСОБА_1
зареєстровано КП КОР «Білоцерківське
МБТІ» номер запису 748 в книзі №3 та в
реєстрі прав власності на нерухоме
майно за реєстраційним №5371698 (а. с. 6-10).

Листом від 26.03.2013 року за №90
Розкішнянська сільська рада роз'яснила
ОСОБА_1 про необхідність звернення до
суду щодо розділу об'єктів нерухомого
майна, так як спільної згоди між ним та
ОСОБА_2 з цього приводу не досягнуто (а.
с. 17).

30 липня 2014 року за клопотанням ОСОБА_1
судом по справі призначено судову
будівельно-технічну експертизу щодо
варіантів розподілу спірного
житлового будинку (а. с. 34). Позивачем
сплачено вартість проведення даної
експертизи (а. с. 45).

Згідно висновку №7916/13-43/6389/14-43 судової
будівельно-технічної експертизи,
проведеної 11 серпня 2014 року експертами
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз
встановлено два можливі варіанти
розділу спірного житлового будинку (а.
с. 70-85). В матеріалах експертизи та в
довідці Розкішнянської сільської ради
від 05.07.2013 року №1053 зазначено, що
державний акт на земельну ділянку
площею 0,22 га по АДРЕСА_1 не видавався (а.
с. 30, 73).

Спірний житловий будинок в
установленому порядку в експлуатацію
не введений, дозвіл на його
переобладнання наданий Розкішнянською
сільською радою Ставищенського району
і погоджений службою з надзвичайних
ситуацій та відділом містобудування,
архітектури і капітального
будівництва Ставищенського району (а.
с. 106-108).

Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Згідно частини 3 статті 358 ЦК
України, кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння і
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Як вбачається із ч. 1 статті 364 ЦК
України співвласник має право на виділ
в натурі частки із спільного майна, що є
у спільній частковій власності.

Згідно із ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Частиною першою статті 69 СК України
передбачено, що дружина і чоловік мають
право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому, суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

В пункті 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок" від 04.10.1991
року №7 із змінами та доповненнями,
зазначено, що при вирішенні справ про
виділ в натурі часток жилого будинку,
що є спільною частковою власністю,
судам належить мати на увазі, що це
можливо, якщо кожній із сторін може
бути виділено відокремлену частину
будинку з самостійним виходом
(квартиру). Виділ також може мати місце
при наявності технічної можливості
переобладнати приміщення в ізольовані
квартири.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги слід задовольнити,
провівши розділ спірного житлового
будинку між сторонами по першому
варіанту розділу, зазначеному у
висновку №7916/13-43/6389/14-43 судової
будівельно-технічної експертизи (а. с.
83). Даний варіант передбачає мінімальне
відхилення від ідеальної частки та
можливість виділення відокремленої
частини спірного житлового будинку з
самостійним виходом. Тому, суд вважає
за необхідне провести поділ спірного
житлового будинку, виділивши при цьому
у власність:

- позивачу ? частину вказаного
житлового будинку у вигляді наступних
приміщень: житлову кімнату 1-2 площею 15.9
кв. метри, житлову кімнату 1-3 площею 10,9
кв. метри та переобладнане приміщення
кухні 1-1 площею 7,5 кв. метри (частина
кухні 1-ІІ площею 2,4 кв. метри, котельня
1-І площею 5,1 кв. метри ), загальною
площею 34,3 кв. метри, житловою площею 26,8
кв. метри, всього по будинку на суму 56986
гривень, а також господарські споруди:
погріб з шийкою «В» вартістю 946 гривень
та ? частину огорожі №1 вартістю 1428
гривень, загальною вартістю 59360
гривень;

- відповідачу 1/2 частину цього ж
житлового будинку, а саме: житлову
кімнату 1-4 площею 17,4 кв. метри, житлову
кімнату 1-5 площею 9,6 кв. метри, та
переобладнане приміщення кухні 1-І
площею 7,9 кв. м. (частину кухні 1-ІІ
площею 2,4 кв. метри, веранду 1-І площею 5,5
кв. метри ), загальною площею 34,9 кв.
метри, житловою площею 27,0 кв. метри,
всього по будинку на суму 57797 гривень та
господарські споруди: сарай «Б»
вартістю 2559 гривень та ? частину
огорожі №1 вартістю 1428 гривень,
загальною вартістю 61784 гривень.

Вартість ремонтних робіт з
переобладнання вказаного житлового
будинку з одноквартирного в
двоквартирний та проведення, в зв'язку
з цим, відповідних перебудов погодився
взяти на себе позивач, що зазначено в
його письмовій заяві до суду від 09
вересня 2014 року (а. с. 111-113), тому суд
вважає, що на позивача слід покласти
виконання зазначених робіт з
переобладнання спірного житлового
будинку.

Крім розділу спірного житлового
будинку суд вважає, що між сторонами
слід розділити господарські споруди,
що наявні біля даного будинку, а саме:
погріб з шийкою «В», сарай «Б» та
огорожа №1. Їх вартість у зазначеному
висновку судової будівельно-технічної
експертизи не врахована, так як ці
споруди знаходяться у ветхому
технічному стані (фізичний знос
складає 65 % згідно техпаспорту). Проте,
ці господарські споруди мають певну
цінність, тому суд дійшов висновку про
необхідність також їх розділу між
сторонами (а. с. 11-15, 84).

При першому варіанту розділу будинку
частки сторін незначно змінюються,
тому суд вважає, що необхідно стягнути
з відповідача на користь позивача 405,50
гривень як перевищення вартості
виділених їй приміщень в житловому
будинку від ідеальної частки та 806,5
гривень, як перевищення вартості
виділених їй господарських приміщень
від ідеальної частки, а всього - 1212
гривень.

Як зазначено вище, позивачем сплачено
по справі судові витрати, а саме:
судовий збір в сумі 335,78 грн. та вартість
проведення експертизи в розмірі 5299,20
грн. (а. с. 1, 45).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
суд вважає що із відповідача на користь
позивача слід стягнути ? суми судового
збору та ? вартості витрат на
проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 358, 356, 364 ЦК України, ст.
ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. 120 ЗК
України, 152 ЖК України, п. 6 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» від 04.10.1991 року №7 із змінами
та доповненнями, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209 ч. 3,
212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Провести поділ житлового будинку
АДРЕСА_1 між співвласниками даного
будинку за першим варіантом висновку
№7916/13-43/6389/14-43 судової
будівельно-технічної експертизи
проведеної 11 серпня 2014 року експертами
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз, виділивши
при цьому у власність:

- позивачу ОСОБА_1 ? (одну другу) частину
вказаного житлового будинку у вигляді
наступних приміщень: житлову кімнату 1-2
площею 15.9 кв. метри, житлову кімнату 1-3
площею 10,9 кв. метри та переобладнане
приміщення кухні 1-1 площею 7,5 кв. метри
(частина кухні 1-ІІ площею 2,4 кв. метри,
котельня 1-І площею 5,1 кв. метри ),
загальною площею 34,3 кв. метри, житловою
площею 26,8 кв. метри, всього по будинку
на суму 56986 гривень, а також
господарські споруди: погріб з шийкою
«В» вартістю 946 гривень та ? (одну другу)
частину огорожі №1 вартістю 1428 гривень,
загальною вартістю 59360 гривень.

- відповідачу ОСОБА_2 у власність 1/2
(одну другу) частину цього ж житлового
будинку, а саме: житлову кімнату 1-4
площею 17,4 кв. метри, житлову кімнату 1-5
площею 9,6 кв. метри, та переобладнане
приміщення кухні 1-І площею 7,9 кв. м.
(частину кухні 1-ІІ площею 2,4 кв. метри,
веранду 1-І площею 5,5 кв. метри ),
загальною площею 34,9 кв. метри, житловою
площею 27,0 кв. метри, всього по будинку
на суму 57797 гривень та господарські
споруди: сарай «Б» вартістю 2559 гривень
та ? (одну другу) частину огорожі №1
вартістю 1428 гривень, загальною
вартістю 61784 гривень.

З метою переобладнання вказаного
житлового будинку з одноквартирного в
двоквартирний зобов'язати сторони
провести відповідні перебудови для
відокремлення приміщень кожному із
співвласників, зокрема демонтувати
перегородку між приміщеннями 1-І
веранди площею 5,5 кв. метри та 1-ІІ кухні
4,8 кв. метри, влаштувати перегородку в
приміщенні 1-ІІ кухні розподіливши його
на дві частини по 2,4 кв. метри,
демонтувати перегородку між
приміщеннями 1-ІІ кухні та 1-1 котельні,
замурувати дверний блок між житловими
кімнатами 1-5 площею 9,6 кв. метри та 1-2
площею 11,5 кв. метри, влаштувати дверний
блок між житловою кімнатою 1-2 площею 11,5
кв. метри та переобладнаним приміщення
кухні 1-1 площею 7,5 кв. метри, в
переобладнаному приміщенні кухні 1-1
площею 7,5 кв. метри влаштувати подвійні
вхідні двері та вікно з фрамугою,
поклавши при цьому виконання вказаних
робіт на позивача.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1212
(одна тисяча двісті дванадцять) гривень
за перевищення вартості виділених їй
приміщень від ідеальної частки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені ним судові витрати на сплату
судового збору в сумі 167 (сто шістдесят
сім) гривень 89 копійок та за проведення
судової будівельно-технічної
експертизи в розмірі 2649 (дві тисячі
шістсот сорок дев'ять) гривень 60
копійок.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
Р. В. Гуртовенко