Справа № 712/5462/12
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:
судді - Микуляк П.П.
при секретарі - Остич Л.В.
за участю представника позивача по
зустрічній позовній заяві (відповідача
по первісній позовній заяві) ОСОБА_1 -
представника відповідачки по
зустрічній позовній заяві (позивачки
по первісній позовній заяві) ОСОБА_3 -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, матеріали
цивільної справи за первісною позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи -
відділу у справах громадянства
імміграції та реєстрації фізичних
осіб Ужгородського МУ УМВС України в
Закарпатській області, ПАТ
«Житлово-побутове підприємство», про
визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням, усунення перешкод шляхом
виселення та зустрічною позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
об'єкту нерухомого майна спільної
сумісної власності,-
24 вересня 2013 року Ужгородським
міськрайонним судом за результатами
розгляду первісної позовної заяви
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи - ВГІРФО
Ужгородського МУ УМВС України в
Закарпатській області, ПАТ
«Житлово-побутове підприємство», про
визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням по справі №712/5462/12 було
винесено рішення, яким вирішено
«Уточнену позовну заяву ОСОБА_3 -
задовольнити. Усунути ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1, що належить їй на
праві приватної власності, шляхом
зняття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою та його виселення із даного
житлового приміщення. Стягнути з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, сплачений нею судовий
збір у розмірі 107,30 грн.»
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання об'єкту нерухомого
майна спільної сумісної власності
ухвалою суду від 24.09.2013 року на
підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України
залишено без розгляду.
Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 03.07.2014 року
вищезазначену ухвалу суду першої
інстанції від 24.09.2014 року скасовано, а
справу повернуто до Ужгородського
міськрайонного суду для продовження
розгляду зустрічної позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання об'єкту
нерухомого майна спільної сумісної
Як слідує із змісту зустрічної
позовної заяви ОСОБА_1, позивач мотивує
її тим, що в 2002 році він перебував на
заробітках в Російській Федерації, де і
познайомився з ОСОБА_3 В період з 2003 р.
по 2010 р. вони проживали однією сім'єю,
вели спільне господарство. В 2008 році
вони разом приїхали до м.Ужгорода, так
як вирішили придбати тут квартиру і
оселитися в м.Ужгороді. Вони разом
звернулись до його двоюрідного брата
ОСОБА_5, так як він є будівельником і
освіченою людиною, з проханням
допомогти їм вирішити питання з житлом,
оскільки вони ще працюють на
заробітках і не можуть на даному етапі
займатись вирішенням даного питання.
ОСОБА_5 підшукав для них вигідний
варіант, а саме нежитлові приміщення
по АДРЕСА_1, які можна було дешево
придбати, здійснити переобладнання в
житлові приміщення, провести ремонт та
зареєструвати в якості квартири. Тоді
вони з ОСОБА_3 вирішили, що вказане
житло буде зареєстровано на
05.06.2008 року ним було надано особисті
кошти в розмірі 85 тис. грн. для
оформлення згідно доручення ОСОБА_3
договору купівлі-продажу та оплати
вбудованих приміщень, поз. 135-1, 135-2, 135-3,
135-4, 135-5, загальною площею 22,0 кв.м.,
житловою площею 12,10 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
здійснення реєстрації в органах БТІ з
подальшим оформленням всіх документів,
здійснення ремонту квартири,
виготовлення меблів, про що свідчить
Для здійснення зазначеної мети, 12.06.2008
року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3
нотаріально посвідчену довіреність за
реєстраційним номером 1016 від 12.06.2008 р.
строком на 1 рік. Згідно даної
довіреності, 18.06.2008 року ОСОБА_5, діючи
від імені ОСОБА_3, уклав нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
вбудованих приміщень поз. 135-1, 135-2, 135-3,
135-4, 135-5, загальною площею 22,0 кв.м.,
житловою площею 12,10 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, за
10.09.2009 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_5
нотаріально посвідчену довіреність за
реєстраційним номером 1219 строком на
три роки, згідно якої уповноважила
останнього виконати всі необхідні дії
по переоформленню вбудованих
приміщень в однокімнатну житлову
квартиру та одержати в БІТ відповідну
технічну документацію. 14.09.2009 року
виконкомом Ужгородської міської ради,
на підставі зібраних та поданих ОСОБА_5
документів, було прийнято рішення №302
по надання вихідних даних ОСОБА_3 на
технічне переоснащення власних
вбудованих приміщень що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, приміщення АДРЕСА_1
Отримавши відповідні документи,
ОСОБА_5 були замовлені і здійснені
проектні роботи, ремонт і
переоснащення приміщень, про що
свідчить свідоцтво від 24.12.2009 року
№07000861 про відповідність збудованого
об'єкта проектній документації,
вимогам державних стандартів,
будівельних норм і правил, за яки
інспекція ДАБК у Закарпатській області
засвідчила відповідність закінченого
будівництвом об'єкту.
24.02.2010 року виконкомом Ужгородської
міської ради було прийнято рішення №46
про реєстрацію КП «БТІ м.Ужгорода»
права власності та оформлення
свідоцтва про право власності взамін
раніше виданих документів за ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_1 після технічного
переоснащення власних вбудованих
приміщень поз. 135-1, 135-2, 135-3, 135-4, 135-5,
загальною площею 22,0 кв.м., житловою
площею 12,10 кв.м. 26.03.2010 року виконкомом
Ужгородської міської ради на ім'я
ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право
власності на зазначене нерухоме майно,
а 29.03.2010 року вказана квартира була
зареєстрована в органах БТІ.
Позивач вважає, що оскільки квартира
АДРЕСА_1 була придбана в період їх з
ОСОБА_3 проживання однією сім'єю,
зазначене нерухоме майно є об'єктом їх
спільної сумісної власності.
Представник позивача по зустрічній
позовній заяві (відповідача по
первісній позовній заяві) ОСОБА_1 -
ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив суд визнати
об'єктом спільної сумісної власності
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, які не перебувають у
шлюбі між собою, квартиру АДРЕСА_1.
Представник відповідачки по
зустрічній позовній заяві (позивачки
по первісній позовній заяві) ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив
проти задоволення позовних вимог,
вважає їх безпідставними та такими, що
не підлягають до задоволення.
Представники третіх осіб ВГІРФО
Ужгородського МУ УМВС України в
Закарпатській області, ПАТ
«Житлово-побутове підприємство» у
судове засідання не з'явились, хоча про
час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступних висновків:
07.06.2008 року на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Ужгородського
міського нотаріального округу 18.06.2008
року та зареєстрованого в реєстрі за
№1038, ОСОБА_3, в особі її
представника ОСОБА_5, який діяв на
довіреності від 12.06.2008 р. №1016, було
придбано вбудовані приміщення, поз.
135-1, 135-2, 135-3, 135-4, 135-5, загальною площею 22,0
кв.м., житловою площею 12,10 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.
Нотаріально посвідченою довіреністю
від 10.09.2009 року, зареєстрованою в
реєстрі за №1219, ОСОБА_3 уповноважила
ОСОБА_5 виконати всі необхідні дії по
переоформленню приміщень поз. 135-1, 135-2,
135-3, 135-4, 135-5, загальною площею 22,0 кв.м.,
житловою площею 12,10 кв.м., в
однокімнатну житлову квартиру, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та
одержати в КП «БТІ м.Ужгорода»
відповідну технічну документацію.
14.10.2009 року рішенням виконавчого
комітету Ужгородської міської ради №302
«Про надання вихідних даних на
проектування об'єктів містобудування»
гр.ОСОБА_3 було надано вихідні дані на
технічне переоснащення власних
вбудованих приміщень під квартиру (п.1.5
рішення), а 24.06.2010 року рішенням №46 «Про
реєстрацію права власності на
новозбудовані об'єкти нерухомого
майна» було вирішено КП «БТІ
м.Ужгорода» провести реєстрацію права
власності та оформити свідоцтво про
право власності взамін раніше виданих
документів на квартиру АДРЕСА_1 після
технічного переоснащення за ОСОБА_3

26 березня 2010 року право власності на
квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в
цілому за позивачкою, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 26.03.2010
року та витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №25710155 від
29.03.2013 року.

Позивач вважає, що дана квартира
являється об'єктом спільної сумісної
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1, які не
перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст.74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.17
постанови Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову
практику в справах про захист прав
власності та інших речових прав»
розглядаючи позови, пов'язані з правом
спільної власності, суди повинні
виходити з того, що відповідно до
статті 368 ЦК спільна власність двох або
більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю. Так,
спільною сумісною власністю, зокрема,
є: майно, набуте подружжям за час шлюбу,
якщо інше не встановлено договором або
законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу
України); майно, набуте в результаті
спільної праці та за спільні грошові
кошти членів сім'ї, якщо інше не
встановлено договором, укладеним у
письмовій формі. Для визначення члена
сім'ї можуть використовуватись їх
ознаки, наведені у статті 3 СК, статті 1
Закону України від 7 квітня 2011 року N
3206-VI «Про засади запобігання і протидії
корупції»; квартира (будинок), житлові
приміщення у гуртожитках, передані при
приватизації з державного житлового
фонду за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, які постійно
в них мешкають, у їх спільну сумісну
власність (стаття 8 Закону України від 19
червня 1992 року №2482-XII «Про приватизацію
державного житлового фонду»); майно,
яке використовується для ведення
особистого селянського господарства,
відповідно до закону (стаття 6 Закону
України від 15 травня 2003 року N 742-IV «Про
особисте селянське господарство»).

ОСОБА_1, в позовній заяві, та його
представник в судовому засіданні, не
довели ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог і
заперечень, зокрема не додали
належного доказу, який свідчить про
факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6, як
жінки та чоловіка однією сім'єю без
шлюбу (рішення суду про встановлення
даного факту, тощо)

Не знайшло свого підтвердження в
судовому засіданні і той факт, що
вбудовані приміщення поз. 135-1, 135-2, 135-3,
135-4, 135-5, загальною площею 22,0 кв.м.,
житловою площею 12,10 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які в
подальшому були переоснащенні в
квартири АДРЕСА_1, були придбані ОСОБА_3
та ОСОБА_6 в результаті спільної праці
та за спільні грошові кошти.

З дослідженої судом розписки ОСОБА_5
від 05.06.2008 року (а.с.71) слідує, що
останній отримав грошові кошти від
ОСОБА_1 саме для оформлення згідно
доручення ОСОБА_3 договору купівлі
продажу та оплати вбудованих приміщень
поз. 135-1, 135-2, 135-3, 135-4, 135-5, загальною
площею 22,0 кв.м., житловою площею 12,10
кв.м., що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, проведення реєстрації в
органах БТІ з подальшим оформленням
всіх необхідних документів під
однокімнатну квартиру, проведення
необхідного ремонту з заміною вікон та
дверей, виготовленням меблів.

Всі правовстановлюючі документи на
вбудовані приміщення, дозвільні
документи з приводу переоснащення
(ремонту) квартири (а.с.27,-36) були
оформлені на ім'я ОСОБА_3, що спростовує
доводи позивача та його представника
про спільне проживання з відповідачкою
та ведення спільного господарства.

Оцінивши в сукупності зібрані та
досліджені докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до переконання, що підстав
для визнання квартири АДРЕСА_1 об'єктом
спільної сумісної власності ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 - не має, а тому в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 слід
відмовити.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
ст.ст. 208, 209, 212-215, 218, 220, 294 ЦПК України,
суд, -

Р І Ш И В :

В задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1
об'єктом спільної сумісної власності -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

Микуляк П.П.