Справа № 298/1087/14-ц
Номер провадження 2/298/271/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого-судді Цибика І.Й., при
секретарі Тисянчин М.В., з участю
позивачки ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в
смт. Великий Березний цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права на
приватизацію земельної ділянки без
погодження меж із суміжними власниками
та землекористувачами та без підпису
на акті прийому-передачі межових
знаків на зберігання,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
зазначеним вище позовом, посилаючись
на те, що 22 серпня 2013 року вона
отримала у спадок житловий будинок з
надвірними будовами та спорудами за
адресою: АДРЕСА_1, який належав її
померлому синові - ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого державним нотаріусом
Великоберезнянської державної
нотаріальної контори ОСОБА_4, 23.11.2004
року за реєстровим № 1193 та
зареєстрованого у
Великоберезнянському районному
підприємстві технічної інвентаризації
номер запису 97 в книзі 29 від 28.12.2004 року,
реєстраційний № 7448001. На підставі
отриманого нею свідоцтва про право на
спадщину за законом того ж 22 серпня 2013
року вона отримала витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності
вищезгаданого нерухомого майна на її
ім'я.

У липні 2014 року вона звернулася до
ФОП ОСОБА_5, який має кваліфікаційний
сертифікат інженера-землевпорядника №
000065, який надав їй перелік документів
необхідних для виготовлення технічної
документації на земельну ділянку,
передану для обслуговування згаданого,
належного їй, житлового будинку, а саме
акт погодження меж земельної ділянки
із суміжними власниками та
землекористувачами та акт
прийому-передачі межових знаків на
зберігання від 07.08.2014 року. У зв'язку з
цим, вона звернулася до сусідки
(відповідачки) - власниці
(землекористувача) суміжної ділянки
для підписання цих актів. Однак,
відповідачка безпідставно відмовилася
їх підписати.

Проте, як стало їй відомо,
підставою для непогодження
відповідачкою меж є своєрідний
самозахват останньою належної до її
дворогосподарства земельної ділянки.
Так, з огляду на акт погодження меж від
07.08.2014 року, в позиції від 2 до 3 (відстані
від А до Б) зазначена належна довжина її
ділянки розміром 7,90 м. Ця довжина,
навіть розміром 8,90 м., існувала ще в
далекому 1946 році, коли виготовлявся
один з перших генеральних планів
селища. Правдивістю цього виступає
схема з генплану селища від 24.06.1946 року
відносно її теперішнього
дворогосподарства, де згадана вище
довжина складає 8,90 м. Крім того, ця
довжина зазначена в державному акті на
право приватної власності на землю
відповідачки та в схемі генплану
дворогосподарства відповідачки, але
розмір довжини не вказаний. Також,
позивачка стверджує, що довжина
розміром 7,90 м. має своє відображення і в
геодезичній зйомці її земельної
ділянки. А тому є всі підстави вважати
законною її вимогу про погодження

- 2 -

межі її ділянки без підпису
відповідачки. Крім того, 11 жовтня 2013
року нею отримано рішення
Великоберезнянської селищної ради за
№ 724 про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, в якому зокрема
зазначено, що площа земельної ділянки
згідно земельно-облікових документів
складає 0,15 га, що повністю співпадає з
актом погодження меж її земельної
ділянки із довжиною 7,90 м. в межі з
відповідачем.

За таких підстав, позивачка
просить визнати неправомірною відмову
відповідачки у підписанні акта
погодження меж земельної ділянки із
суміжними власниками та
землекористувачами від 07.08.2014 року та
акта прийому-передачі межових знаків
на зберігання від 07.08.2014 року, та
визнати за нею право на приватизацію та
реєстрацію земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1, без підпису
відповідачки. Стягнути на її користь
сплачений судовий збір.

У свою чергу, 09.09.2014 року
відповідачка подала до суду
заперечення на позовну заяву, в якому
вказала, що вивчивши всі надані для
погодження позивачкою документи та
співставивши їх з державним актом на
право приватної власності на землю
ІІ-ЗК № 029375 від 16.12.2002 року за адресою:
АДРЕСА_2, виданого на її ім'я, виявила, що
в позиції від 2 до 3 на схемі землеустрою
ділянки ОСОБА_1 зазначена довжина 7,90 м.,
а за даними землевпорядних документів
на її ділянку, а саме державного акту на
право приватної власності на землю
ІІ-ЗК № 029375 від 16.12.2002 року,
генерального плану земельної ділянки
від 22.03.1973 року з інвентарної справи №
246 від 22.03.1973 року, а також повторно
підтвердженого в інвентарній справі №
537 від 07.06.2005 року, яка
оформлялася при отриманні свідоцтва
про право на спадщину за законом,
фактичними розмірами ширини земельної
ділянки, ця відстань складає 5,30 м. Так,
ширина ділянки по лінії АА на копії
земельного акту в натурі складає 16,80 м.,
являється бетонно-залізно-сітковою
огорожею, ширина її земельної ділянки -
11,50 м., різниця становить 5,30 м., і це є та
відстань від її межі до межі позивачки,
або відрізок позицій від 2 до 3 на схемі
землеустрою ділянки останньої. Ця
огорожа побудована й стоїть незмінно з
60-х років минулого сторіччя і ніколи
спорів щодо меж ділянок не було.
Вказавши позивачці на ці розбіжності,
вона порекомендувала їх усунути, тому
що в реальності додаткових 2,6 м. на
користь позивачки не має. Звідки
взялися 7,9 м. їй пояснити важко,
оскільки коли проводився обмір
земельної ділянки ОСОБА_1 вона чи члени
її сім'ї присутні не були.

Щодо генерального плану селища
смт. Великий Березний 1946 року
відповідачка зазначила, що такі
генеральні плани населених пунктів
розроблялися і розробляються по
сьогоднішній час як архітектурні
документи стану та перспективи
розвитку населених пунктів, а не як
землевпорядні документи встановлення
меж. Для встановлення розмірів та меж
земельних ділянок розроблялись в
радянські часи окремі генеральні плани
(схеми) земельних ділянок та ділянок
під будівництво. Щодо самого
генерального плану від 1946 року, то він
виготовлений до часу організації
колгоспів на зорі становлення
радянської влади. Після створення
колгоспів, додаткових прав і пільг, в
тому числі земельних, набули члени
колгоспів та сільська інтелігенція
(вчителі, лікарі), що приводило до
перерозподілу земельних ділянок, їх
урізання та збільшення. Тому
керуватись цим документом для
встановлення сьогоднішніх меж
неможливо через необ'єктивність та
безпідставність.

Так, її батьки, які працювали
сільськими вчителями, в 1956 році
викупили домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_2, а в 1973 році виготовили
інвентарну справу на це
будинковолодіння, в тому числі
генеральний план земельної ділянки, та
оформили свідоцтво про право особистої
власності на домоволодіння від 12.04.1974
року. Крім того, в документах, вона
знайшла довідку райфінвідділу, видану
її матері ОСОБА_6 в 1986 році, про розмір
присадибної ділянки - 1 356 кв.м.,
інвентарну справу № 537 від 07.06.2005 року з
генеральним планом земельної ділянки
та свідоцтво про право спадщини за
законом.

Що стосується сумніву позивачки
щодо справжності державного акту на
право приватної власності на землю на
її (ОСОБА_2.) ім'я, відповідачка
зазначила, що рішення про надання їй
присадибної ділянки у приватну
власність селищна рада прийняла 14.09.1999
року. Заява про

- 3 -

виготовлення акту разом з необхідними
документами, інвентаризаційними
матеріалами були здані в
земельний відділ орієнтовно в кінці 1999
року. Виготовлення акту
дуже розтягнулося в часі і був виданий
їй на руки 16.12.2002 року. Нею було
оплачено послуги спеціалістів
земельного відділу, які разом з
представником селищної ради
все переміряли, обстежили, погодили з
сусідами межі, в тому числі з матір'ю
ОСОБА_1 Тому її ділянка в
натурі чітко відповідає даним
генерального плану
земельної ділянки від 22.03.1973 року,
земельного акту на неї, як по розмірам
так і по площі.

За таких підстав, відповідачка
вважає, що позивачка безпідставно
намагається порушити існуючі межі
земельних ділянок, а тому зобов'язана
надати суду матеріали інвентаризації
домоволодіння та своєї земельної
ділянки проведені після 1956 року, року
придбання її (відповідачки) батьками
домогосподарства, а ще краще такі
матеріали виконані в 70-80 рр. минулого
сторіччя, коли був організований
достовірний облік домогосподарств та
земельних ділянок. Просить
визнати її відмову у підписанні акта
погодження меж земельної
ділянки із суміжними власниками та
землекористувачами від 07.08.2014 року та
акта прийому-передачі межових знаків
на зберігання від 07.08.2014 року
правомірною; право на
приватизацію та реєстрацію земельної
ділянки ОСОБА_1 згідно представленої
технічної документації із землеустрою
за адресою: АДРЕСА_1, без її підпису не
надавати; Великоберезнянській
селищній раді разом з
земельним відділом РДА та постійною
комісією районної ради вирішити
питання розмежування між
дворогосподарствами по АДРЕСА_2 і на
підставі цього рішення надати
позивачці дозвіл на виготовлення
технічної документації землеустрою.

13 жовтня 2014 року у підготовчій
частині судовому засідання, після
роз'яснення головуючим положень ч.4 ст.
10 ЦПК України, відповідачка заявила
клопотання про
необхідність залучення до справи
спеціалістів - осіб, які володіє
спеціальними знаннями та можуть
надавати консультації під час вчинення
процесуальних дій з питань, що
потребують відповідних спеціальних
знань і навичок у галузі
землевпорядкування, а саме
ФОП ОСОБА_5, який має кваліфікаційний
сертифікат інженера-землевпорядника
№ 000065, і який складав
позивачці акт погодження меж земельної
ділянки із суміжними власниками та
землекористувачами від 07.08.2014 року та
акт прийому-передачі
межових знаків на зберігання від 07.08.2014
року, в яких вказав площу земельної
ділянки останньої саме 0,15 га, довжиною
7,90 м. в позиції від 2 до 3 (відстані від А
до Б), та ОСОБА_7, який
здійснював геодезичну зйомку
позивачки, з метою встановлення істини
по справі.

Позивачка проти задоволення
клопотання не заперечила.

Суд, розглянувши клопотання,
заслухавши учасників процесу,
приходить до висновку, що таке підлягає
до задоволення з слідуючих підстав.

Згідно ст. 54 ЦПК України,
спеціаліст може бути залучений до
участі у цивільному процесі за ухвалою
суду для надання безпосередньої
технічної допомоги (фотографування,
складання схем, планів, креслень,
відбору зразків для проведення
експертизи тощо) під час вчинення
процесуальних дій.

Спеціаліст зобов'язаний з'явитися
за викликом суду, відповідати на задані
судом питання, давати
усні консультації та письмові
роз'яснення, звертати увагу суду
на характерні обставини чи
особливості доказів, у разі потреби
надавати суду технічну допомогу.

З метою безпосереднього,
всебічного, повного та об'єктивного
розгляду справи,
приймаючи до уваги, що рішення у цій
справі може вплинути на права та
обов'язки сторін, до судового
розгляду слід залучити ФОП ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 для винесення
земельної ділянки відповідачки в
натуру згідно її державного акту та
складання планів земельних
ділянок сторін, їх дійсних лінійних
розмірів, площ, за адресами: АДРЕСА_2

- 4 -

На підставі викладеного,
керуючись ст. 54 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідачки ОСОБА_2
про залучення до розгляду справи
спеціалістів ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_7 -
задовольнити.

Залучити до розгляду справи ФОП
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 для надання технічної
допомоги.

Копію ухвали направити
спеціалістам ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: