У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 25 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
АБ «Укргазбанк» в особі Закарпатської
обласної дирекції АБ «Укргазбанк»,
третя особа ОСОБА_2 про визнання
договору поруки припиненим ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі
Закарпатської обласної дирекції АБ
«Укргазбанк», третя особа ОСОБА_2 про
визнання договору поруки припиненим.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
між відповідачем та ОСОБА_2 було
укладено договір кредиту № 4908 в сумі
25835,00 дол. США на строк з 20.03.2008 року по
19.03.2015 року зі сплатою процентів за
користування кредитом, виходячи із 13%
річних.

Того ж дня між сторонами даного
провадження було укладено договір
поруки № 49/08-02 згідно якого ОСОБА_1І
поручилась за виконання ОСОБА_2 взятих
на себе зобов"язань, а саме згідно яких
ОСОБА_2 було надано кредит в сумі 25835,00
дол. США на строк з 20.03.2008 року по 19.03.2015
року зі сплатою процентів за
користування кредитом, виходячи із 13,3 %
річних. Вищевказана різниця в розмірах
процентів позивачу при підписанні не
повідомлялась, також відповідачем в
односторонньому порядку у зв"язку з
невиконанням ОСОБА_2 було підвищено
відсоткову ставку до 14% згоду на зміну
якої позивач не надавала, вказане
призвело до збільшення її
відповідальності як поручителя.

У зв'язку з наведеним просила суд
визнати договір поруки від 20.03.2008 року
№ 49/08-02 припиненим.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 25 березня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування даного рішення
та ухвалення нового про задоволення
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, між відповідачем та
ОСОБА_2 було укладено договір кредиту №
4908 в сумі 25835,00 дол. США на строк з 20.03.2008
року по 19.03.2015 року зі сплатою процентів
за користування кредитом , виходячи із
13% річних.

Того ж дня між сторонами даного
провадження було укладено договір
поруки № 49/08-02 згідно якого ОСОБА_1І
поручилась за виконання ОСОБА_2 взятих
на себе зобов"язань, а саме згідно яких
ОСОБА_2 було надано кредит в сумі 25835,00
дол. США на строк з 20.03.2008 року по 19.03.2015
року зі сплатою процентів за
користування кредитом, виходячи із 13,5 %
річних.

Крім того, було встановлено, що між
укладеними 20.03.2008р. кредитним договором
та договором поруки є відмінність
зокрема щодо процентної ставки 13,0 % та
13,3 % річних відповідно, це є
арифметичною помилкою при написанні
(складанні) самого договору поруки,
оскільки, договір поруки має
додатковий (акцесорний) до основного
зобов'язання - кредитного договору -
характер і укладається саме для
забезпечення виконання останнього, а
поручитель згідно з частиною першою
статті 554 ЦК відповідає перед
кредитором, за загальним правилом,
солідарно із позичальником.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а, отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у Постанові від
30.03.2012 №5 "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" роз'яснив, що при
вирішенні питання щодо правомірності
підвищення банком чи іншою фінансовою
установою процентної ставки суди також
повинні розрізняти умови кредитного
договору, які встановлюють
односторонню зміну умов договору, від
умов договору, що встановлюють
погоджену сторонами процедуру зміни
договору шляхом прийняття
позичальником пропозиції кредитора
про зміну умов договору відповідно до
вимог статей 641- 642 ЦК або в порядку,
визначеному частиною шостою статті 1056-1
ЦК. Наприклад, не є односторонньою
зміною умов договору та не суперечить
статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої
процентної ставки залежно від зміни
обставин кредитного ризику
(неукладення договору страхування,
припинення договору застави/іпотеки
тощо), якщо в кредитному договорі
визначено обставини, за якими
застосовується інша фіксована
процентна ставка, та її розмір. А також
із закріпленого Конституцією України
принципу незворотності дії в часі
законів та інших нормативно-правових
актів (частина перша ст. 58), всі рішення
банку в будь-якій формі (постанова,
рішення, інформаційний лист) щодо
підвищення процентної ставки в
односторонньому порядку є
неправомірними лише з 10 січня 2009 року.

Згідно розрахунку заборгованості
станом на 13.03.2014р., вбачається, що
проценти за підвищеною процентною
ставкою на 1%, тобто на рівні 14 % річних
нараховувалися і нараховуються Банком
тільки на прострочену заборгованість
по кредиту, у відповідності до умов
кредитного договору (п.3.1.9 та 3.3.4), а на
основну суму (залишок кредиту)
процентна ставка встановлюється і
залишається на даний час на рівні 13,0 %
річних (п.1.1).

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Тобто, Цивільний
кодекс закріпив принцип свободи
договору. Змістом договору є ті умови,
на яких сторони погодились виконувати
договір.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
повно і правильно встановив обставини
справи і дійшов вірного висновку, що
підвищення процентної ставки на 1 % на
прострочений кредит є результатом
домовленості сторін, зокрема банку і
поручителя, у зв'язку зі зміною
обставин кредитного ризику, у даному
випадку виникнення (наявність)
простроченої заборгованості у
Позичальника за кредитом, що ніяким
чином не порушує жодних прав
Поручителя ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права та є підставою
для відхилення апеляційної скарги і
залишення його без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України,
Судова палата у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської
області , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 25 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді