РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

26 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого -
судді Подзігун Г.В.

при секретарі -
Голубашенко Т.О.

за участю позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача -
ОСОБА_4

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя.

Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Г.В. Подзігун

Справа №490/13492/13-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого -
судді Подзігун Г.В.

при секретарі -
Голубашенко Т.О.

за участю позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача -
ОСОБА_4

представника відповідача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом
ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя та
просила суд визнати за нею право
власності на ? частину автомобіля М21Р,
1968 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 та ? частину житлового будинку
з відповідною частиною господарських
та побутових споруд та будівель, що
знаходяться за адресою АДРЕСА_1, та
стягнути з відповідача на її користь
22000 грн. компенсації за вищевказану її
частку спільного майна подружжя.

У судовому засіданні позивач та його
представник вимоги позову підтримали
та просили про їх задоволення.

Відповідач та його представник вимоги
позову не визнали та просили суд
відмовити в задоволенні позову у
зв'язку зі спливом позовної давності.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши доводи позову,
дослідивши письмові докази, судом
встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

18.12.1987 року сторони
зареєстровали шлюб.

В грудні 1995 року сторонами був
придбаний автомобіль М21Р, 1968 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
право власності на якій було
зареєстровано ОРЕВ ДАІ УМВС в
Миколаївській області за відповідачем
ОСОБА_1

24.12.1998 року ОСОБА_1 прийняв у дар 3/5
частин житлового будинку з відповідною
частиною господарських та побутових
споруд та будівель, що знаходяться в
АДРЕСА_1 Договір дарування посвідчений
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
за №3594.

За договором купівлі-продажу,
посвідченим на Універсальній Біржі
"Південь" 20.05.1999 року за №048, ОСОБА_1
також придбав 2/5 частини вказаного
житлового будинку. Договір визнаний
дійсним рішенням Центрального
районного суду м.Миколаєва 27.06.2006 року.

Згідно зі ст.22 Кодексу про шлюб та сім ю
України (чинного на час придбання
майна) майно нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування та
розпорядження цим майном.

За такого суд вважає, що автомобіль
М21Р, 1968 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, та 2/5 частини житлового
будинку з відповідною частиною
господарських та побутових споруд та
будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 є
спільною сумісною власністю сторін.
Однак вказане майно не може бути
розподілено між ними виходячи з
наступного.

У відповідності до вимог ст.256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Стаття 257 ЦК України встановлює
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

При цьому згідно ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з наданої відповідачем
копії позовної заяви про розірвання
шлюбу, ОСОБА_1 звертаючись до суду з
даним позовом 17.01.2005 року вказувала, що
на момент подачі позову сторони
проживали окремо - вона в кімнаті
АДРЕСА_2, а відповідач по АДРЕСА_1. При
цьому зазначала, що спір майнового
їхарактеру між сторонами відсутній.

31.01.2005 року рішенням Центрального
районного суду м.Миколаєва шлюб
розірвано. В ході розгляду справи
відповідач проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на те, що
відповідачка заборгувала йому гроші,
одночасно погоджуючись з тим, що
поновлення сімейних стосунків між ними
неможливо. 24.03.2005 року
позивачка отримала свідоцтво про
розірвання шлюбу на підставі актового
запису №111, що був зроблений в той же
день Заводським відділом реєстрації
актів цивільного стану Миколаївського
міського управління юстиції.

09.04.2004 року позивачка виписалась з
будинку по вул.Купорній, 69, де була
зареєстрована з 15.04.1999 року.

Також в ході розгляду справи судом
встановлено, що після припинення
шлюбних відносин позивачка за
клопотанням головного лікаря обласної
лікарні Управління охорони здоров'я
Миколаївської облдержадміністрації,
де вона на той час працювала, була
поселена разом з неповнолітньою дочкою
ОСОБА_6 до кімнати АДРЕСА_2 та 27.05.2004 була
там зареєстрована тимчасово, а 08.02.2007
року зареєструвалась постійно.

Таким чином суд вважає, що позивачка
добровільно залишила придбану за час
шлюбу частину житлового будинку по
АДРЕСА_1 виписалась з цього будинку та
при розірванні шлюбу не ставила
питання про розподіл спільного майна
подружжя.

Вказане свідчить, що про порушення
свого права позивачка дізналась в
березні 2005 року, однак звернулась до
суду із позовом про розподіл майна
подружжя лише в листопаді 2013 року,
тобто з пропуском позовної давності.
Жодного належного доказу на
підтвердження поважності його причин
позивачка суду не надала, за такого
порушене право захисту не підлягає.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити в зв'язку із пропуском
позовної давності, про застосування
якого заявлено стороною у спорі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
судові витрати сплачені позивачем при
пред'явленні позову.

Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Г.В. Подзігун