Провадження № 6/161/654/14
У Х В А Л А

29 вересня 2014 року

Луцький міськрайонний
суд Волинської області

у складі:

головуючого судді
Івасюти Л.В.

при секретарі
Сидоренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
подання відділу державної виконавчої
служби Луцького районного управління
юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець відділу
державної виконавчої служби Луцького
районного управління юстиції
звернувся в суд з поданням про
тимчасове обмеження виїзду за межі
України ОСОБА_1.

Своє подання мотивує тим, що на
виконанні ВДВС Луцького районного
управління юстиції перебуває
виконавчий лист Луцького
міськрайонного суду №161/16489/13-ц від
04.12.2013 року. Рішенням суду ОСОБА_1
призначено сплачувати аліменти на
користь ОСОБА_2 в розмірі 1200,00 грн.,
щомісячно, на утримання двох дітей,
починаючи з 24.09.2013 року і до досягнення
повноліття. 06.12.2013року по виконавчому
документу державним виконавцем
відкрито виконавче провадження. З
метою виконання рішення суду та
перевірки майнового стану боржника
державним виконавцем направлено
запити до Луцької ОДПІ, Луцького МРЕВ,
інспекції Держтехнагляду по Луцькому
районі і місті Луцьку, ПФУ у Луцькому
районі, в Луцький районний центр
зайнятості. Встановлено, що за
боржником не зареєстрована
сільськогосподарська техніка, боржник
не перебуває на обліку у Пенсійному
фонді України, як отримувач пенсії та
не перебуває на обліку в Луцькому
районному центрі зайнятості, як
безробітний, доходів не отримує. Має
відкриті банківські рахунки, на яких
кошти відсутні. За боржником
зареєстровані транспортні засоби та
будинок, в якому проживає боржник. На
все майно накладено арешт. Державним
виконавцем накладено арешт на рахунки,
проте кошти на них відсутні. Доходів та
інших коштів, на які можливо було б
звернути стягнення не виявлено.
Боржник ОСОБА_1 не сплачує аліменти з
моменту надходження виконавчого
документу. На виклики державного
виконавця та вимогу погасити борг не
реагує, не сплачує аліменти з 24.09.2013
року, про що свідчить відсутність
квитанцій. Хоча згідно довідки із
Боратинської сільської ради
зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1,
куди державним виконавцем направлено
виклик-вимогу про обов'язкову явку для
сплати боргу. Проте боржник не з'явився
за викликом і не надав документи, які
унеможливлювали б виконати вимогу
виконавця, що свідчить про свідоме
ухилення від сплати аліментів. Боржник
рішення суду ігнорує, на обліку в
центрі зайнятості не перебуває, доходи
не декларує, про свої доходи чи нове
місце перебування (проживання), місце
роботи, не повідомляє виконавчу службу,
що теж свідчить про свідоме ухилення
від сплати аліментів. Боржник
щомісячно суму призначених рішенням
суду аліментів не сплачує,
заборгованість по аліментах не
погашає, внаслідок чого у ОСОБА_1
утворилась заборгованість в розмірі
13880,00грн. станом на 01.09.2014 року. Жодних
підтверджуючих документів, які
унеможливлюють виконання рішення
боржник не надав.

Посилаючись на наведене, заявник
просить суд тимчасово обмежити право
виїзду за межі України боржника ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явилась, про час та місце
розгляду подання була повідомлена
належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що в задоволенні
подання слід відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України"
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, якщо діють неврегульовані
аліменти, договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Луцького районного
управління юстиції перебуває
виконавчий лист Луцького
міськрайонного суду №161/16489/13-ц від
04.12.2013 року. Рішенням суду ОСОБА_1
призначено сплачувати аліменти на
користь ОСОБА_2 в розмірі 1200,00 грн.,
щомісячно, на утримання двох дітей,
починаючи з 24.09.2013 року і до досягнення
старшою повноліття. 06.12.2013року по
виконавчому документу державним
виконавцем відкрито виконавче
провадження. З метою виконання рішення
суду та перевірки майнового стану
боржника державним виконавцем
направлено запити до Луцької ОДПІ,
Луцького МРЕВ, інспекції
Держтехнагляду по Луцькому районі і
місті Луцьку, ПФУ у Луцькому районі, в
Луцький районний центр зайнятості.
Встановлено, що за боржником не
зареєстрована сільськогосподарська
техніка, боржник не перебуває на обліку
в Пенсійному фонді України, як
отримувач пенсії та не перебуває на
обліку в Луцькому районному центрі
зайнятості, як безробітний, доходів не
отримує. За боржником зареєстровані
транспортні засоби та будинок, в якому
проживає боржник. На все майно
накладено арешт. Державним виконавцем
накладено арешт на рахунки, проте кошти
на них відсутні. На виклики державного
виконавця та вимогу погасити борг не
з'являється і не реагує, не сплачує
аліменти з 24.09.2013 року, про що свідчить
відсутність квитанцій. Згідно довідки
із Боратинської сільської ради
зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1,
куди державним виконавцем направлено
виклик-вимогу про обов'язкову явку для
сплати боргу. Проте боржник не з'явився
за викликом і не надав документи, які
унеможливлювали б виконати вимогу
виконавця, що свідчить про свідоме
ухилення від сплати аліментів. На
обліку в центрі зайнятості не
перебуває.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Згідно з п. 2 ст. 6 цього Закону
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність невиконаних
зобов'язань або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження",державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням, позначає
з об'єктивної сторони такі діяння (дії
чи бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню.

Державним виконавцем не було надано
суду достатніх доказів, які свідчили
про те, що боржник ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судом.

Сам по собі той факт, що боржник не
проживає за адресою, вказаною у
виконавчих листах, за відсутності
даних про вжиття державним виконавцем
передбачених законом заходів для
встановлення місця його фактичного
проживання, не свідчить про ухилення
боржника від виконання зобов'язань.

Із змісту вимог ст. 33 Конституції
України, ст. 313 ЦК України, п.18 ч.3 ст.12
Закону України "Про виконавче
провадження", ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України, і в'їзду в
Україну громадян України", в їх
системному зв'язку, вбачається, що
право ОСОБА_3 на свободу пересування
може бути обмежено лише у виключних
випадках у зв'язку з навмисними діями
останнього, що спрямовані на ухилення
від виконання обов'язків по виконанню
рішення суду.

Державним виконавцем у відповідності
до ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження" не використано надані
йому права у точній відповідності із
Законом, не надано доказів на
підтвердження обставин умисного
ухилення боржника від виконання
рішення суду та його намір вибути за
межі України з метою невиконання
рішень суду, а тому суд приходить до
висновку, що зазначене подання є
передчасним і в його задоволенні слід
відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 119, 210-215, 377-1 ЦПК
України, ст. 33 Конституції України, ст.
313 Цивільного кодексу України, ст. 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України, і в'їзду в Україну громадян
України", ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження", суд -

у х в а л и в :

В задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Луцького
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подання апеляційної скарги на ухвалу
суду протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги на ухвалу суду. У
разі подання апеляційної скарги,
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Івасюта Л.В.