інстанції - Прокудані Н.Г.Номер
провадження 22-ц/788/1867/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 53
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Попруги С. В. , Ільченко О. Ю.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 22 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»,
Сумської філії Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» про стягнення з
відповідача незаконно утриманих
коштів у сумі 3921,61 грн.,

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 22 вересня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено за
пропуском строку звернення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

При цьому доводить, що вона сплатила
відповідачу 3921 грн. 61 коп.
заборгованості, якої не мала. Кошти
стягувались не тільки з її заробітної
плати, а із картки її неповнолітнього
сина.

Вказує, що раніше вона не зверталась до
суду, так як працювала у банку, а в разі
звернення її до суду була б звільнена з
роботи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_3 та її адвоката ОСОБА_4, які
підтримали доводи апеляційної скарги,
представника відповідача ОСОБА_5, яка
заперечувала проти доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
підстави апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом з
пропуском тримісячного строку, а тому
підстави для задоволення позову
відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком
місцевого суду, оскільки суд дійшов цих
висновків повно і всебічно з'ясував
обставини справи, вірно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.233 КЗпП
України працівник може звернутися з
заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права

Судом першої інстанції встановлено, що
з 09 березня 2005 року ОСОБА_3 була
прийнята в ПАТ КБ «ПриватБанк» на
посаду касира-операціоніста
Лебединського відділення №3
відповідно до наказу №63 л/с від 09
березня 2005 року.

В цей же день, між ОСОБА_3 та банком було
укладено договір про повну матеріальну
відповідальність, відповідно до умов
якого працівник приймає на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення схоронності довірених
йому банком матеріальних цінностей і у
зв'язку із викладеним зобов'язується
дбайливо ставитись до ввірених йому на
збереження або на інші цілі
матеріальних цінностей, вживати заходи
до запобігання шкоди, своєчасно
доповідати керівникові про всі
обставини, які загрожують схоронності
ввірених йому цінностей.

Відповідно до наказу №3.81 І-УВ-2009-98-П від
20 червня 2009 року ОСОБА_3 була звільнена
з 23 червня 2009 року за згодою сторін на
підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

А відповідно до наказу №3.81 І-КП-2009/1-32
від 28 липня 2009 року ОСОБА_3 була
прийнята на посаду
економіста/спеціаліста по
роздрібному обслуговуванню фізичних
осіб Лебединського відділення №2
Сумської філії ПАТ КБ «ПриватБанк».

05 листопада 2012 року ОСОБА_3 було
звільнена за згодою сторін на підставі
п.1 ст.36 КЗпП України.

Під час виконання трудових обов'язків
на посаді касира операціоніста у 2006
році ОСОБА_3 було допущено порушення
процедури роботи з картковими
продуктами, затвердженої наказом від 28
квітня 2005 року №С-81, а саме - 15 березня
2006 року касиром-операціоністом ОСОБА_3
було оформлено кредитну карту «Подія»
та «Універсальна» на ім'я клієнта
ОСОБА_6 без присутності позичальника і
перевірки інформації про клієнта.

Рішенням Лебединського районного суду
Сумської області від 25 жовтня 2012 року
кредитний договір на ім'я ОСОБА_7 був
визнаний недійсним.

Після виявлення факту вчинення
порушення працівником, що спричинило
заподіяння матеріальної шкоди банку,
на підставі висновку службового
розслідування №2АКЬ-2010/1-7146 від 10
листопада 2010 року працівника було
притягнуто до матеріальної
відповідальності.

Підставою для притягнення ОСОБА_3 до
матеріальної відповідальності стало
заподіяння працівником під час
виконання трудових обов'язків
матеріальної шкоди банку у вигляді
заборгованості за оформленим нею із
порушенням процедури кредитним
договором.

Із висновком службового розслідування
№№2АКЬ-2010/1-7146 від 10 листопада 2010 року
ОСОБА_3 була ознайомлена в системі
електронного документообігу
«ПриватДок» під час погодження
документа 05 грудня 2010 року.

Проте, матеріали справи не містять і
відповідачем у порушення вимог ст.ст.10,
60 ЦПК України, не надано суду доказів
видання відповідного розпорядження, як
це передбачено ч.2 ст.136 КЗпП України.

В той же час, з грудня 2010 року по травень
2011 року сума заподіяної матеріальної
шкоди утримувалась із заробітної плати
ОСОБА_3

Так, у грудні 2010 року було утримано 539,23
грн., у січні 2011 року - 7,32 грн. і 593,03 грн.,
у лютому 2011 року - 599,26 грн., у березні 2011
року - 567,07 грн., у квітні 2011 року - 760,71
грн., у травні 2011 року - 44,99 грн. Загальна
сума утриманої в рахунок погашення
матеріальної шкоди заробітної плати
складає 3111,61 грн., а не 3921,61 грн., як
зазначає позивач.

Отже, за наявності допущених
роботодавцем порушень порядку
покриття шкоди, заподіяної
працівником, обізнаності ОСОБА_3 про
утримання з її заробітної плати на
відшкодування шкоди у період з грудня
2010 року по травень 2011 року, й звернення
позивача до суду для вирішення спору
лише у листопаді 2013 року, тобто за
мережами тримісячного строку,
встановленого ч.1 ст.233 КЗпП України, за
відсутності клопотання про поновлення
цих строків, висновок суду першої
інстанції щодо підстав відмови у
задоволенні позову є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо зняття
відповідачем коштів з рахунку сина
позивача, який є повнолітнім, можуть
бути предметом судового розгляду лише
за його позовом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав для скасування рішення,
ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 22 вересня 2014 року у даній
справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -