Справа № 188/1630/14-ц
Провадження № 2/188/726/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючої судді
Ніколаєвої І. К.

при секретарі
Карпенко С. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Петропавлівської
селищної ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з
позовом про визнання права власності
на спадкове майно до відповідача
Петропавлівської селищної ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог
вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер їх
батько ОСОБА_4, після смерті якого
відкрилася спадщина у вигляді 49/100
часток житлового будинку АДРЕСА_1,
Дніпропетровської області та
земельної ділянки (пай НОМЕР_1) площею
6.570 га. розташованої на території
Петропавлівської селищної ради,
переданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

За життя ОСОБА_4 заповіту не
залишив, а тому вони є спадкоємцями за
законом першої черги, оскільки є дітьми
померлого.

Крім них спадкоємцем першої черги
є їх брат і відповідно син померлого
ОСОБА_5. Проте ОСОБА_5 відмовився від
прийняття спадщини після смерті батька
ОСОБА_4, що підтверджується його
письмовою заявою поданою нотаріусу
09.09.2014 року.

Відповідно до діючого
законодавства позивачі звернулася до
приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді житлового
будинку та земельної ділянки за
законом після смерті свого батька,
однак нотаріусом постановою від 16.09.2014
року їм було відмовлено у видачі
свідоцтв про право на спадщину за
законом на житловий будинок та
земельну ділянку через відсутність
витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку, та через
відсутність правовстановлюючого
документу на житловий будинок.

З приводу відсутності витягу з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку, позивачі зазначають,
що згідно повідомлення про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 97 від 27.03.2014 року
у Державному земельному кадастрі
відсутні запитувані відомості та
кадастровий номер вказаній земельній
ділянці не присвоєно.

Земельна ділянка була передана
ОСОБА_4 на підставі рішення 23 скликання
26 сесії Петропавлівської селищної ради
№ 2978 від 29.08.2001 року і відповідно на
підтвердження права власності йому
було видано 13.12.2001 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІV-ДП № 100577.

Позивачі вказують, що внести до
Державного земельного кадастру
передбачені Законом України «Про
Державний земельний кадастр»
відомості про формування земельної
ділянки та присвоїти їй кадастровий
номер можливо лише за заявою власника.
Проте ОСОБА_4, який є власником вказаної
земельної ділянки вже помер, а тому
відповідно і здійснити таку державну
реєстрацію земельної ділянки та
отримати витяг з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку не
можливо.

Однак не зважаючи на те, що
земельній ділянці не присвоєно
кадастровий номер, вважають, що їх
батько був належним власником цієї
земельної ділянки, і його право
власності належним чином
зареєстровано та підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на землю.

З приводу відсутності
правовстановлюючого документу на
частину житлового будинку, позивачі
зазначають, що оригінали
правовстановлюючих документів на
частину житлового будинку дійсно
втрачено, проте в них є копія витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 05.12.2007 року та копія ухвали
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 19.04.1996
року, якими підтверджується право
власності батька на 49/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1,
Дніпропетровської області.

Також позивачі вказують, що за
угодою між собою вони розподілили
спадкове майно після смерті батька
таким чином: ОСОБА_2 приймає спадщину у
вигляді 49/100 частин житлового будинку
АДРЕСА_1, Дніпропетровської області, а
ОСОБА_1 приймає спадщину у виді
земельної ділянки (пай НОМЕР_1) площею
6.570 га. розташованої на території
Петропавлівської селищної ради,
переданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Від спадщини у вигляді земельної
ділянки та частини житлового будинку
вони не відмовлялися, кожен з них
фактично прийняв ту частку спадщини, як
вони перерозподілили за домовленістю
між собою, проте через відсутність
витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку та
правовстановлюючого документу на
частину житлового будинку не можуть
оформити спадкове майно на своє ім'я у
нотаріальному порядку та отримати
свідоцтва про право на спадщину за
законом і відповідно посвідчити
письмову угоду про зміну розміру
часток у спадщині та як наслідок
розпоряджатися спадковим майном на
правах власників, а тому змушені
звернутися до суду з даним позовом.

Позивачі в судовому засіданні
позов підтримали, просять його
задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява з
проханням розглянути справу без участі
їх представника.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - управління
Держземагенства у Петропавлівському
районі Дніпропетровської області, в
судове засідання надала письмову заяву
про розгляд справи у їхню відсутність,
проти задоволення позову не
заперечують.

Вислухавши позивачів, вивчивши
матеріали справи суд вважає, що позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер батько позивачів ОСОБА_4,
після смерті якого відкрилася спадщина
у вигляді 49/100 часток житлового будинку
АДРЕСА_1, Дніпропетровської області та
земельної ділянки (пай НОМЕР_1) площею
6.570 га. розташованої на території
Петропавлівської селищної ради,
переданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_2, копією
свідоцтва про народження серії НОМЕР_3,
копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4,
копією свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_5, копією свідоцтва про шлюб
серії НОМЕР_6, копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_7, копією
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІV-ДП № 100577 від
13.12.2001 року, копією витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 05.12.2007 року серії ССГ № 915906.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

За життя ОСОБА_4 заповіту не
залишив, а тому позивачі є спадкоємцями
за законом першої черги, оскільки є
дітьми померлого.

Крім позивачів спадкоємцем за
законом першої черги є їх брат і
відповідно син померлого ОСОБА_5. Проте
ОСОБА_5 відмовився від прийняття
спадщини після смерті батька ОСОБА_4, що
підтверджується його письмовою заявою
поданою нотаріусу 09.09.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України
якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Таким чином позивачі є єдиними
спадкоємцями за законом першої черги
після смерті свого батька ОСОБА_4.

Відповідно до діючого
законодавства позивачі звернулася до
приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді житлового
будинку та земельної ділянки за
законом після смерті батька, однак
нотаріусом постановою від 16.09.2014 року
їм було відмовлено у видачі свідоцтв
про право на спадщину за законом на
житловий будинок та земельну ділянку
через відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, та через відсутність
правовстановлюючого документу на
житловий будинок, що підтверджується
копією постанови про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 16.09.2014 року.

Згідно повідомлення про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 97 від 27.03.2014 року
у Державному земельному кадастрі
відсутні запитувані відомості та
кадастровий номер вказаній земельній
ділянці не присвоєно.

Земельна ділянка була передана
ОСОБА_4 на підставі рішення 23 скликання
26 сесії Петропавлівської селищної ради
№ 2978 від 29.08.2001 року і відповідно на
підтвердження права власності йому
було видано 13.12.2001 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІV-ДП № 100577.

Закон України «Про Державний
земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011
року, тобто вже після отримання ОСОБА_4
Державного акту на земельну ділянку.

Відповідно до пункту 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» земельні ділянки,
право власності (користування) на які

виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від
присвоєння їм кадастрового номера. У
разі якщо відомості про зазначені
земельні ділянки не внесені до
Державного реєстру земель, їх
державна реєстрація здійснюється на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за заявою їх
власників (користувачів земельної
ділянки

державної чи комунальної власності).

Таким чином внести до Державного
земельного кадастру передбачені
Законом України «Про Державний
земельний кадастр» відомості про
формування земельної ділянки та
присвоїти їй кадастровий номер можливо
лише за заявою власника. Проте ОСОБА_4,
який є власником вказаної земельної
ділянки вже помер, а тому відповідно і
здійснити таку державну реєстрацію
земельної ділянки та отримати витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку не можливо.

Однак не зважаючи на те, що
земельній ділянці не присвоєно
кадастровий номер, ОСОБА_4 був належним
власником цієї земельної ділянки, і
його право власності належним чином
зареєстровано та підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на землю.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Оригінали правовстановлюючих
документів на частину житлового
будинку втрачено, проте в матеріалах
справи є копія витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
05.12.2007 року та копія ухвали
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 19.04.1996
року, якими підтверджується право
власності ОСОБА_4 на 49/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1,
Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 1267 ЦК України
спадкоємці за письмовою угодою між
собою, посвідченою нотаріусом, якщо це
стосується нерухомого майна або
транспортних засобів, можуть змінити
розмір частки у спадщині когось із них.

За угодою між собою позивачі
розподілили спадкове майно після
смерті батька таким чином: ОСОБА_2
приймає спадщину у вигляді 49/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1,
Дніпропетровської області, а ОСОБА_1
приймає спадщину у виді земельної
ділянки (пай НОМЕР_1) площею 6.570 га.
розташованої на території
Петропавлівської селищної ради,
переданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Від спадщини у вигляді земельної
ділянки та частини житлового будинку
позивачі не відмовлялися, кожен з них
фактично прийняв ту частку спадщини, як
вони перерозподілили за домовленістю
між собою, а тому суд дійшов висновку
про необхідність задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст.ст.
328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261,1268, 1272, 1273 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Петропавлівської селищної ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за
спадкоємцем за законом першої черги,
право власності на земельну ділянку
(пай НОМЕР_1) площею 6.570 га. розташованої
на території Петропавлівської
селищної ради, переданої для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що належала на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІV-ДП № 100577
виданого 13.12.2001 року ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_2, як за
спадкоємцем за законом першої черги,
право власності на 49/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1
Дніпропетровської області, що належав
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя І. К. Ніколаєва