АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6789/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Подорець О. Б. Доповідач -
Свистунова О.В. Категорія 20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Книш К.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
28 травня 2014 року

у цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
договору купівлі-продажу удаваним,
визнання права власності, витребування
майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У січня 2014 року представник
позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який діє на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності звернувся до суду із
зазначеним позовом, яким просив
визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 12.11.2010 між
ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 і
зареєстрований у реєстрі за №2632,
удаваним з моменту його укладення в
частині покупця ОСОБА_4; визнати ОСОБА_2
покупцем за договором купівлі-продажу
вищевказаної квартири та витребувати
від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 належну їй
квартиру АДРЕСА_1. Від сплати судових
витрат просила звільнити у
відповідності до вимог ст. 82 ЦПК
України та ст.8 Закону України «Про
судовий збір».

Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 28 травня
2014 року у задоволенні позовних вимог
було відмовлено у повному обсязі.
Судові витрати віднесено за рахунок
позивачки.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, представником
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який діє в її
інтересах та на підставі нотаріально
посвідченої довіреності, було подано
апеляційну скаргу.

У своїй апеляційній скарзі
апелянт просить рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 28 травня
2014 року скасувати і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги повністю. Вважає, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи, а під час ухвалення зазначеного
рішення судом першої інстанції було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що 13 серпня 2010 року ОСОБА_2
було надано довіреність, посвідчену
державним нотаріусом Сьомої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори та зареєстровану
в реєстрі під №4-2198, якою остання
уповноважила ОСОБА_4 бути її
представником, розпоряджатися всім її
майном, від її імені вести справи в усіх
установах, укладати угоди, одержувати
правоустановчі документи, підписувати
документи та одержувати належні їй
гроші та інше, надавши повний обсяг
повноважень, що передбачений
законодавством України зі строком дії
довіреності до 13 серпня 2013 року (а.с.8).

Крім того, судом першої інстанції
було встановлено, що квартира АДРЕСА_2 -
належала на праві власності ОСОБА_2.
Зазначену квартиру, ОСОБА_2 особисто,
було продано ОСОБА_8 за 47 700 грн., на
підставі договору купівлі-продажу від
12 листопада 2010 року, який було
посвідчено приватним нотаріусом
Дніпропетровського нотаріального
округу ОСОБА_9 12.11.2010 року та
зареєстровано в реєстрі за № 2626 (а.с.63).

Крім того, 12 листопада 2010 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був укладений договір
купівлі-продажу, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
та зареєстрований в реєстрі за № 2632,
відповідно до якого ОСОБА_6, як
Продавець передала у власність ОСОБА_4,
як Покупцю, а Покупець відповідно
прийняв квартиру АДРЕСА_1 (а.с.10,11). Право
власності на вищевказану квартиру
зареєстроване за ОСОБА_4 30.11.2010 року
(а.с.16 зворот).

Зазначена угода укладалась
безпосередньо ОСОБА_4, який діяв від
свого імені та в угоді відсутні
посилання, що дана особа діє в
інтересах третьої особи. Крім того,
пунктом 9 зазначеного договору сторони
підтвердили дійсність намірів щодо
купівлі-продажу квартири, відсутність
у сторін заперечень щодо кожної з умов
правочину, однакове розуміння умов
зазначеного договору та його правових
наслідків для кожної із сторін,
відсутність стороннього впливу на
волевиявлення сторін.

В подальшому, 06 червня 2013 року між
ОСОБА_4, як продавцем та ОСОБА_5, як
покупцем, було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який
посвідчено приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 та
зареєстровано в реєстрі за № 82 (а.с.14-15).

ОСОБА_11 з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності, станом на
06.06.2013 року власником квартири АДРЕСА_1
є ОСОБА_5 (а.с.16).

ОСОБА_11 до положень статей 10, 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Обов'язок доказування статтею 60 ЦПК
України покладено на сторони, кожна з
яких зобов»язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 ЦПК України. ОСОБА_11
до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. ОСОБА_11 до вимог ст.. 59
ЦПК України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд першої інстанції, відмовляючи
позивачці у задоволенні її позовних
вимог, зазначив, саме на їх
недоведеність у судовому засіданні, а
відтак і на необґрунтованість.

Висновки суду першої інстанції,
колегія суддів вважає, обґрунтованими,
а доводи апеляційної скарги такими, що
підлягають відхиленню.

Судом першої інстанції вірно було
встановлено, що довіреністю від 13
серпня 2010 року, позивачка ОСОБА_2 надала
певний обсяг повноважень ОСОБА_4, як
своєму представникові, який має діяти
саме від її імені при вирішенні
загальних питань. Вказаною довіреністю
не визначено коло прав та обов»язків
представника при вчиненні конкретної
дії, а саме, укладанні договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
імені позивачки. Крім того, сама угода
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 12
листопада 2010 року укладена конкретними
сторонами: ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які діяли
кожний особисто, від свого імені, у
власних інтересах, а не в рамках
інституту представництва.

Матеріали справи не містять
належних доказів, які б спростували
висновки суду першої інстанції,
оскільки, у відповідності до вимог ст.
59, 60 ЦПК України, обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування, а доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегією суддів встановлено, що
рішенням суду першої інстанції
розглянуто зазначену справу в межах
заявлених сторонами вимог.

Судом першої інстанції вірно було
встановлено правовідносини, що
склались між сторонами.

Колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції, саме
з урахуванням вимог чинного
законодавства та норм права, встановив
фактичні обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи,
встановив юридичні факти, що підлягали
встановленню, а також визначив
правовий статус спірного майна. Тобто,
суд першої інстанції до зазначеного
висновку дійшов внаслідок правильного
застосування норм матеріального права.

Крім того, враховуючи те, що справу
судом першої інстанції розглянуто саме
в межах заявлених сторонами вимог,
колегія суддів вважає, що рішення суду
винесено без порушень норм
процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків у
рішенні суду, протирічать вимогам
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, матеріалам справи,
зводяться до переоцінки доказів по
справі.

Судом першої інстанції у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні
обставини справи, судове рішення
відповідає вимогам норм матеріального
і процесуального права і тому, колегія
апеляційного суду вважає, що згідно до
ст. 308 ЦПК України правових підстав для
скасування рішення не вбачає, а тому,
доводи апеляційної скарги підлягають
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 28 травня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді