РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/9231/14-ц

2/643/3606/14

15.10.2014 року Московський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого судді Поліщук Т.В.

при секретарі Чорноморець Т.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в
якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її
користь суму боргу в розмірі 118498,77 грн.,
що еквівалентно 10000,00 доларів США на
момент пред'явлення позову, суму втрат
від інфляції у розмірі 13271,86 грн., суму 3%
річних у розмірі 2913,39 грн. та судовий
збір за подання позовної заяви.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначила, що 22.07.2013 року вона надала
позику ОСОБА_3 у розмірі 10000,00 доларів
США, як аванс на набуття квартири
АДРЕСА_1, що належала на праві власності
відповідачу, а ОСОБА_3 зобов'язалась
оформити на цю квартиру попередній
договір купівлі-продажу. Зазначені
обставини підтверджуються розпискою
від 22.07.2013 року, яка підписана власноруч
позивачем - ОСОБА_2, відповідачем -
ОСОБА_3 та свідком - ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_1). 24.07.2013 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 був укладений нотаріально
посвідчений попередній договір за яким
зобов'язались укласти договір
купівлі-продажу квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
строк не пізніше 24.08.2013 року включно за
суму в гривнях, за курсом Національного
банку України, на умовах і в строки,
зазначені у цьому договорі. ОСОБА_3 не
виконала ані своїх обов'язків за
розпискою від 22.07.2013 року, ані своїх
обов'язків за попереднім договором від
24.07.2013 року.

На підставі викладеного позивач
звернувся до суду із відповідним
позовом.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити,
зазначив, що розписка складена була на
підставі попереднього договору. Надав
суду оригінал розписки. Не заперечував
проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про день та місце слухання
справи була повідомлена своєчасно та
належним чином, причину неявки суду не
сповістила. Клопотань, заяв чи
заперечень проти позову не надала.

Зі згоди представника позивача, суд
постановляє заочне рішення по справі,
що відповідає положенням ст. ст. 224-226
ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, вважає позов
таким, що не підлягає до задоволенню.
При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні ним правовідносини.

Згідно розписки, ОСОБА_2 передає в борг
гроші в еквіваленті 10000 доларів на
придбання житла ОСОБА_3. Остання
зобов'язується оформити на свою
квартиру за адресою: АДРЕСА_2 попередню
купівлю продаж. Підписана дана
розписка ОСОБА_2 нижче зазначено
прізвище ОСОБА_3, її підпис та вказано,
що все відбувалося при свідках ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. та його підпис (а.с 36).

Як вбачається з попереднього договору
від 24.07.2014 року укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, ОСОБА_3 отримала 12000 тисяч
доларів США за майбутню купівлю-продаж
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Заочним рішенням Московського
районного суду м.Харкова від 06.03.2014 року
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 207120
грн. в рахунок сплати штрафу, що
еквівалентно 24000 доларів США та 103560 грн.
в рахунок повернення авансу, що
еквівалентно 12000 доларів США (а.с. 16)

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики вважається
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками.

Як вбачається з розписки ОСОБА_2
передає в борг гроші в еквіваленті 10000
доларів на придбання житла ОСОБА_3.
ОСОБА_3 зобов'язується оформити на свою
квартиру за адресою: АДРЕСА_2 попередню
купівлю продаж. (а.с. 14)

Суд критично ставиться до наданої
позивачем в якості доказу боргових
відносин за договором позики між
позивачем та відповідачем розписки,
оскільки дана розписка не свідчить про
дотримання його сторонами змісту та
форми договору позики, власне умови
розписки не підтверджують досягнення
сторонами згоди стосовно всіх істотних
умов договору позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України,
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян.

Оскільки сума боргу більш ніж в десять
разів перевищувала встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму (17 грн.) доходів громадян, то
договір позики повинен бути укладений
в письмовій формі.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Окрім того, з тексту (змісту) розписки
не вбачається передання грошових
коштів від позикодавця до
позичальника, як це передбачено
нормами ст. 1046-1047 ЦК України.

В наданій розписці відсутні посилання
на те, що ОСОБА_3 бере на себе будь які
зобов'язання. Не відображено факт
отримання ОСОБА_3 грошової суми у
розмірі 10000 доларів від ОСОБА_2

Виходячи з аналізу норм ст. 1046-1047 ЦК
України договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками, а
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України
(коментарі до неї), розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної кількості речей, є лише
борговим документом, що підтверджує
укладання договору позики. Розписка
або інший документ (акт
приймання-передачі, рахунок-фактура на
товари тощо), якщо вони знаходяться у
позикодавця, засвідчують факт
отримання грошей або речей
позичальником.

Боргові документи повинні
підтверджувати дві обставини: - факт
отримання боржником грошей або речей,
їх кількість, рід та якість, -
волевиявлення боржника у певний строк
(точно визначений чи визначений момент
витребування, повернення речі).
Обов'язковим реквізитом боргового
документа є власноручний підпис
боржника (позивальника) чи його
уповноваженого представника, а
факультативними - дата, місце, видачі,
вказівка про свідків тощо.

Зазначене в розписці, що ОСОБА_2 передає
в борг гроші в еквіваленті 10000 доларів
на придбання житла ОСОБА_3. Вона
зобов'язується оформити на свою
квартиру за адресою: АДРЕСА_2 попередню
купівлю продаж не свідчить про
передачу грошей ОСОБА_3 Зазначене є
лише наміром ОСОБА_2 надати гроші
відповідачу, у зв'язку з чим та не можна
вважати це фактом укладення договору.

Також в розписці не зазначено кінцевий
строк повернення грошей.

Відповідно до ст. 640 ЦК України якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії.

Виходячи з зазначеного суд вважає, що
позивачем не доведена правова природа
договору позики, на підтвердження якої
ОСОБА_2 надала до суду розписку, факт
отримання грошових коштів ОСОБА_3 з
наданої позивачем розписки не
вбачається й позивачем не
підтверджується жодним іншим доказом,
тому суд відмовляє у задоволенні
позову.

Також не підлягає задоволенню і
нарахування 3% річних та індекс
інфляції, який позивач нараховує на
суму боргу за таким договором позики.

Представник позивача в судовому
засіданні посилався на те що розписка
була складена та відносини випливали
між сторонами на підставі попереднього
договору, однак з попереднього
договору від 24.07.2014 року укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, вбачається, що ОСОБА_3
отримала 12000 тисяч доларів США за
майбутню купівлю-продаж квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 13). В зазначеному договорі
не йдеться мова про 10000 доларів США.

Однак, рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 06.03.2014 року стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 207120 грн. в
рахунок сплати штрафу, що еквівалентно
24000 доларів США та 103560 грн. в рахунок
повернення авансу, що еквівалентно 12000
доларів США (а.с. 16).

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що в задоволені
позову необхідно відмовити у повному
обсязі.

Судові витрати суд розподіляє на
підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст.15, 16, 525, 625, 629 1046 - 1050
Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення суми боргу, інфляційних
витрат, 3% річних та судового збору -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:
Т. В. Поліщук