АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Мариниченко
Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Шпируку О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Шуліки
АліниВолодимирівни, яка діє на
підставі довіреності від імені та в
інтересах Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК», на заочне рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 10 квітня 2014 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 10 квітня 2014
року відмовлено в задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі -
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» просить вказане
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»в повному обсязі.
Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції було ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. На думку
апелянта, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відмову в
задоволенні позову ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», застосувавши позовну
давність без відповідної заяви сторони
у спорі, та неправильно застосував
положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів».

В апеляційній інстанції представник
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримав
апеляційну скаргу та просить її
задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився,
повідомлений про місце і час розгляду
справи, а тому судова колегія дійшла
висновку про можливість слухання
справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК», дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 травня 2006 року
між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» (банк) та ОСОБА_2
(позичальник) було укладено кредитний
договір №DNН4КР50800311 шляхом приєднання
до Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам. Відповідно до умов
договору банк надав ОСОБА_2 кредит в
розмірі 2406,04 грн. на строк 12 місяців по
31 травня 2007 року зі сплатою відсотків
за користування кредитними коштами в
розмірі 2,09 % на місяць.

Відповідно до п. 4.2. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам при
порушенні позичальником зобов'язань по
погашенню кредиту позичальник сплачує
банку відсотки в розмірі 6% на місяць,
розрахованих від суми залишку
непогашеної заборгованості.

Пунктом 5.1. Умов передбачено, що у
випадку погашення позичальником
будь-якого із зобов'язань по сплаті
кредиту банк має право нараховувати, а
позичальник зобов'язується сплатити
пеню в розмірі 0,15% від суми
простроченого платежу.

Згідно з п. 5.3. Умов при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань
більше ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 500 грн. + 5% від суми
заборгованості.

Згідно з п. п. 5.4., 5.5. Умов нарахування
неустойки за кожен випадок порушення
зобов'язань здійснюється протягом 3
років з дня коли відповідне
зобов'язання повинне бути виконане
позичальником.

Термін позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків,
штрафів за договором сторони
встановили тривалістю 5 років.

Посилаючись на те, що позичальник не
виконує зобов'язання за кредитним
договором, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
порушило перед судом питання про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за
кредитним договором №DNН4КР50800311 від 31
травня 2006 року, яка відповідно до
наданих суду розрахунків станом на 20
січня 2014 року становить 42676,75 грн., в
тому числі: 2403,65 грн. - заборгованість за
кредитом, 12674,18 грн. - заборгованість по
процентам, 25090,50 грн. пені, 500,00 грн.
штрафу (фіксована ставка) та 2008,42 грн.
штрафу (процентна складова).

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у зв'язку зі
спливом позовної давності, посилаючись
на те, що відповідно до пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконай позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України визначено,
що позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України).

Разом з тим, ч. 3 ст. 267 ЦК України
визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 не з'явився в судове засідання 12
березня 2014 року та 10 квітня 2014 року, по
справі було ухвалено заочне рішення.
Заява про застосування позовної
давності в матеріалах справи відсутня.

Також, відповідно до правової позиції,
висловленої Верховним Судом України в
постанові № 6-126цс13 від 20 листопада 2013
року пункт 7 частини 11 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою частиною 11
статті 11 зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Тому, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відмову в
задоволенні вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості
за кредитом та процентами за договором
№DNН4КР50800311 від 31 травня 2006 року за
спливом позовної давності без
відповідної заяви сторони у спорі.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з розрахунками
заборгованості, які були надані ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» в обґрунтування
заявлених вимог, оскільки вони не
відповідають Умовам надання
споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до наданих ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» розрахунків розмір
заборгованості ОСОБА_2 за кредитним
договором №DNН4КР50800311 від 31 травня 2006
року станом на 20 січня 2014 року
становить 42676,75 грн., в тому числі: 2403,65
грн. - заборгованість за кредитом, 12674,18
грн. - заборгованість по процентам, 25090,50
грн. пені, 500,00 грн. штрафу (фіксована
ставка) та 2008,42 грн. штрафу (процентна
складова) (а. с. 3).

З розрахунків вбачається, що пеня за
прострочення виконання ОСОБА_2
зобов'язань по поверненню кредиту та
сплати відсотків за користування
кредитом була обрахована банком за
період з 21 серпня 2006 року по 20 січня 2014
року.

Разом з тим, відповідно до положень п.
5.4. Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам нарахування неустойки
за кожен випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п. п. 5.1., 5.2., 5.3. цих умов
здійснюється протягом трьох років з
дня, коли відповідне зобов'язання
повинне бути виконане позичальником.

За умовами укладеного між сторонами
кредитного договору №DNН4КР50800311 від 31
травня 2006 року кредит було надано
позичальнику кредит строком на 12
місяців, а тому, враховуючи положення п.
5.4. Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам, нарахування ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» неустойки після 31 травня
2010 року є незаконним.

Крім того, за правилами п. 1 частини 2
статті 258 ЦК України період, за який
нараховується пеня за прострочення
виконання зобов'язання, не може
перевищувати 1 року. Виходячи з
правової природи пені, яка
нараховується за кожен день
прострочення, право на позов про
стягнення пені за кожен окремий день
виникає щодня на відповідну суму, а
позовна давність за позовом про
стягнення пені відповідно до статті 253
ЦК України обчислюється по кожному дню,
за який нараховується пеня, окремо,
починаючи з дня, коли кредитор дізнався
або повинен був дізнатися про
порушення права.

Відтак, вимоги про стягнення неустойки
підлягають задоволенню лише в межах
строків позовної давності. Вказана
правова позиція була висловлена
Верховним Судом України в постанові
№6-100цс14 від 03 вересня 2014 року.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено,
що позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін.

Згідно з п. 5.5. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам сторони дійшли
згоди щодо збільшення строку позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором до 5 років.

Як вбачається з матеріалів справи, з
позовом до суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулося 31 січня 2014 року (а. с. 2).

Таким чином, з урахуванням положень п.
п. 5.4., 5.5. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам, п .1 ч. 2 ст. 258, ч.
1 ст. 259 ЦК України, з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню
пеня за прострочення повернення
кредиту та сплати процентів, яка
обрахована протягом трьох років з дня
коли відповідне зобов'язання повинне
було бути виконане позичальником та в
межах п'яти років, що передують
зверненню до суду з відповідним
позовом, тобто з 31 січня 2009 року по 31
травня 2010 року, що відповідно до
наданих позивачем розрахунків
становить 4407,96 грн. Відповідно, вимоги
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з
ОСОБА_2 пені, нарахованої позивачем за
період з 21 серпня 2006 року по 20 січня 2014
року, а також суми штрафу, нарахованої
на підставі п. 5.2. Умов задоволенню не
підлягають.

З урахуванням викладеного, з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає
стягненню заборгованість за кредитним
договором №DNН4КР50800311 від 31 травня 2006
року, яка станом на 20 січня 2014 року
становить 19485,79 грн., в тому числі: 2403,65
грн. заборгованості за кредитом, 12674,18
грн. заборгованості по процентам, 4407,96
грн. пені.

Таким чином, заочне рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 10 квітня 2014 року, ухвалене з
порушенням норм матеріального права,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
підлягає стягненню 229,40 грн. судового
збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Шуліки Аліни
Володимирівни, яка діє на підставі
довіреності від імені та в інтересах
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,
задовольнити частково.

Заочне рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 10 квітня 2014
рокускасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
заборгованість за кредитним договором
№DNН4КР50800311 від 31 травня 2006 року, яка
станом на 20 січня 2014 року становить
19485,79 грн., в тому числі: 2403,65 грн.
заборгованості за кредитом, 12674,18 грн.
заборгованості по процентам, 4407,96 грн.
пені.

В іншій частині позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 229,40 грн.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді