Справа №577/3528/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Семенюк І. М.Номер
провадження 22-ц/788/1736/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 59
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Таран С. А. , Собини О. І.

за участю секретаря - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 29 серпня 2014 року

за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
перегляд рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 07 лютого 2013 року за нововиявленими
обставинами

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа:
об'єднання власників квартир «Дім»,
про виселення, вселення, усунення
перешкод у користуванні квартирою,
відшкодування моральної шкоди та

за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, об'єднання власників
квартир «Дім» про визнання права
власності на житло за набувальною
давністю, -

в с т а н
о в и л а:

Ухвалою Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 29 серпня 2014
року скасовано за нововиявленими
обставинами рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 07 лютого 2013 року в цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа: об'єднання
власників квартир «Дім», про
виселення, вселення, усунення перешкод
у користуванні квартирою,
відшкодування моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, об'єднання власників
квартир «Дім» про визнання права
власності на житло за набувальною
давністю.

Вказану ухвалу суду позивач за
первісним позовом оскаржила в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просить ухвалу суду скасувати, а в
задоволенні заяви - відмовити.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 07 лютого 2013 року в даній цивільній
справі, яке скасовано оскаржуваною нею
ухвалою суду від 29 серпня 2014 року,
ґрунтувалося не тільки на рішенні
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 вересня 2011 року в іншій
цивільній справі, яке також скасовано
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 червня 2014
року, оскільки суд лише врахував цю
обставину разом з іншими доказами у
справі і вона не була вирішальною під
час ухвалення судового рішення у даній
справі. Відтак, скасування 04 червня 2014
року Вищим спеціалізованим судом
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ свого ж рішення від
28 вересня 2011 року в іншій цивільній
справі не свідчить про наявність
нововиявлених обставин у даній
цивільній справі, тому відсутні
підстави для перегляду рішення
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 07 лютого 2013 року в
даній цивільній справі та його
скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача за первісним позовом ОСОБА_3
про залишення заяви про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами без задоволення,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.361 ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
зокрема, є: скасування судового
рішення, яке стало підставою для
ухвалення рішення чи постановлення
ухвали, що підлягають перегляду.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.п.3, 9 Постанови «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами» від 30
березня 2012 року № 4, для визначення
пунктами 3, 4 частини другої статті 361
ЦПК України нововиявлених обставин
необхідними умовами є те, що вони
існували на час розгляду справи, але
підстави виникли після ухвалення
рішення у справі (зокрема, шляхом
скасування судового рішення, яке стало
підставою для його ухвалення),
спростовують обставини, встановлені
судом на час розгляду справи, та мають
важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Скасування судового рішення (пункт 3
частини другої статті 361 ЦПК України)
може бути визнано нововиявленою
обставиною лише в тому випадку, коли
суд обґрунтував ухвалене судове
рішення скасованим (воно було
підставою для ухвалення такого
судового рішення) або виходив із нього,
хоча прямо й не посилався на нього на
підтвердження наявності вказаних
обставин, а також якщо наслідком
скасування судового рішення є інше за
змістом вирішення спору.

Вирішуючи питання про скасування
судового рішення із зазначених
підстав, суди мають виходити з
преюдиційного зв'язку судових рішень,
зокрема, із того, що між рішеннями має
існувати матеріально-правовий зв'язок,
факти, встановлені в одній із справ,
мають значення для іншої справи.

Як вбачається з рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 07 лютого 2013 року, яким було частково
задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 і
виселено ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення, вселено ОСОБА_3 до
квартири АДРЕСА_1, а також зобов'язано
ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути
перешкоди в користуванні квартирою
АДРЕСА_1, дозволивши ОСОБА_3 демонтувати
металеві двері даної квартири, а у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, об'єднання
власників квартир «Дім» про визнання
права власності на житло за
набувальною давністю відмовлено, суд
першої інстанції, з урахуванням норм
матеріального права і встановлених
обставин, дійшов таких висновків на
підставі того, що ОСОБА_6, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, як позивачі у тій справі за
зустрічним позовом, при вирішенні
питання про визнання за ними права
власності на спірну квартиру саме за
набувальною давністю не довели факту
добросовісності заволодіння спірним
нерухомим майном, так як фактично
заволоділи тим жилим приміщенням, на
яке претендує інша особа, маючи для
цього відповідні документи, про що їм
було відомо, без законних підстав.

Для підтвердження вказаних висновків
суд першої інстанції врахував також і
обставини, встановлені рішенням Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 вересня 2011 року, яким було
відмовлено в позові ОСОБА_6 до ОВК
«Дім», ОСОБА_3, третя особа:
Конотопський міськвиконком, про
визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1, про визнання недійсним
договору про врегулювання відносин між
Конотопською «ПМК-7» і Конотопським
заводом «Мотордеталь» ВАТ № 2043 від 08
жовтня 1998 року по виконанню договорів в
частині передачі двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, про визнання
недійсним акту приймання-передачі цієї
квартири Конотопським заводом
«Мотордеталь» ВАТ до ОВК «Дім»,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на дану квартиру від 30
березня 2006 року, виданого виконкомом
Конотопської міської ради на ім'я
ОСОБА_3 (а.с.43-45, 54-56, 57-59).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 вересня 2011
року, яке впослідуючому було скасовано
тим же судом, не стало єдиною підставою
для ухвалення Конотопським
міськрайонним судом рішення від 07
лютого 2013 року у вищезазначеній справі,
про що також вказав Конотопський
міськрайонний суд в оскаржуваній
ухвалі від 29 серпня 2014 року, тобто не
було єдиною підставою для часткового
задоволення первісного позову ОСОБА_3
та підставою для відмови у задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_6,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, так як суд першої
інстанції при ухваленні рішення від 07
лютого 2013 року врахував всі обставини,
встановлені судом на підставі зібраних
доказів.

Отже, обставини щодо належності ОСОБА_6,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спірної квартири,
встановлені рішенням Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 вересня 2011 року, яке було
скасоване судовим рішенням цього ж
суду від 04 червня 2014 року, не
спростовують фактів, покладених в
основу рішення Конотопського
міськрайонного суду від 07 лютого 2013
року, яким було відмовлено ОСОБА_6 та
іншим у задоволенні їх позову про
визнання права власності на те
нерухоме майно саме за набувальною
давністю, а також частково задоволено
первісний позов ОСОБА_3 стосовно
виселення ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з
того жилого приміщення без надання
іншого, так як ті фактичні дані були
встановлені Конотопським
міськрайонним судом, в тому числі, і за
рахунок інших обставин, про що йдеться
у рішенні цього суду від 07 лютого 2013
року, залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду Сумської області від
03 квітня 2013 року.

Крім того, на момент ухвалення
оскаржуваної ухвали Конотопського
міськрайонного суду від 29 серпня 2014
року у цього суду не було даних про те,
що наслідком скасування судового
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 вересня 2011
року є інше за змістом вирішення спору,
оскільки вказаний спір ще не вирішений
судом першої інстанції.

Таким чином, скасування Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 червня 2014 року свого ж
рішення від 28 вересня 2011 року не може
виступати підставою для перегляду
рішення Конотопського міськрайонного
суду від 07 лютого 2013 року за
нововиявленою обставиною в розумінні
ст.361 ЦПК України, так як скасоване
судове рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 вересня 2011 року не було
єдиною підставою для ухвалення
рішення, яке переглядається.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне оскаржувану ухвалу
місцевого суду від 29 серпня 2014 року
скасувати і постановити нову, якою
залишити заяву про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 314 ч.1 п.6, 315, 361, 365
ЦПК України, колегія суддів, -

у
х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 29 серпня 2014
року в даній справі скасувати і
постановити нову, якою відмовити
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у задоволенні
заяви про перегляд рішення
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 07 лютого 2013 року
за нововиявленими обставинами.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -