АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2460/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 9 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
Трюхан Г. М. УХВАЛА
12 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоТрюхана Г. М.суддівМагди Л.
Ф. , Міщенка С. В. при секретаріРибасюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 11 серпня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_6 до Департамента
соціального захисту населення
облдержадміністрації про визнання
права та зобов'язання вчинити дії ,

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вказаним позовом до
Департамента соціального захисту
населення облдержадміністрації,
посилаючись на те, що відповідно до
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 8
вересня 1997 року його дід - ОСОБА_8,
інвалід війни II групи, отримав 23
березня 2006 року у якості гуманітарної
допомоги автомобіль «Фольксваген
Пассат», 1996 року випуску, тип кузова
легковий НОМЕР_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його дід помер.

На той момент він вже був інвалідом та
мав показання для забезпечення його
автомобілем. Тому після смерті діда,
він звернувся до районного управління
праці та соціального захисту
населення, де роз'яснили, що автомобіль
залишається йому згідно Порядку
забезпечення автомобілями
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 вересня 1997 року,
яка діяла на момент забезпечення
ОСОБА_8 автомобілем, тому вчиняти
додаткових дій з його боку для
залишення автомобіля в сім'ї не
потрібно.

16 травня 2012 року була прийнята
Постанова пленуму судової палати у
цивільних справах Верховного суду
України, де було урегульовано питання
щодо вилучення після смерті інваліда в
членів його сім'ї автомобіля,
отриманого інвалідом як гуманітарна
допомога, і зазначено, що воно повинно
вирішуватися на підставі
нормативно-правових актів, чинних на
час смерті інваліда.

Згідно абз. 7 п. 41 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями № 999 від 19 липня
2006 року, в редакції чинній на момент
смерті діда, після смерті інваліда
автомобіль, отриманий як гуманітарна
допомога, крім випадків, зазначених в
абзацах першому - п'ятому пункту 16 цього
Порядку, повертається (вилучається)
головному управлінню соціального
захисту і здається підприємству, що
здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в порядку
черговості інваліду, який перебуває на
обліку. Такий інвалід знімається з
обліку на десятирічний строк,
визначений починаючи з дати отримання
автомобіля попереднім інвалідом, з
урахуванням строку його експлуатації
померлим.

Оскільки строк експлуатації спірного
автомобіля на момент смерті інваліда,
починаючи з моменту його отримання 23
березня 2006 року, експлуатувався менше 10
років, то відповідач має право на
залишення автомобіля та
переоформлення його на своє ім'я. Крім
того, ОСОБА_6 проживав і був
зареєстрований на час смерті діда за
місцем його проживання і реєстрації; не
має іншого автомобіля, у тому числі
отриманого через головне управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції; має підстави для
забезпечення автомобілем згідно з
пунктом 3 Порядку № 999.

Всі документи ОСОБА_6 були подані до
відповідача і 15. квітня 2014 року
Департаментом було прийнято рішення
про поставлення його на облік для
одержання автомобіля, як інваліда який
потребує забезпечення автомобілем.

Також ним 29 квітня 2014 року було подано
заяву до відповідача з проханням
прийняти рішення про залишення йому
автомобіля марки «Фольксваген Пассат»,
1996 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, тип кузова легковий НОМЕР_3,
об'ємом двигуна 1781 см. куб., бензиновий,
номер двигуна НОМЕР_2, колір синій, а
після залишення даного автомобіля,
зняти його з обліку як інвалід, що
потребує автомобіль.

2 червня 2014 року позивач отримав лист
від Департамента соціального захисту
населення облдержадміністрації в
якому йому відмовили в переоформленні
гуманітарного автомобіля після смерті
ОСОБА_8 на своє ім'я. У своїй відмові
Департамент керується новою редакцією
Порядку забезпечення і інвалідів
автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року, а не тією яка
снувала на момент смерті інваліда, та
зазначає, що згідно п. 41 Порядку йому
потрібно було на протязі 6 місяців
після смерті інваліда сплатити
відповідні податки та зборів за
ставками, діючими на день здійснення
митного оформлення автомобіля, а також
мати підстави для забезпечення
автомобілем на час смерті інваліда або
протягом не більше 6 місяців з дня його
смерті.

Пункт 41 Порядку взагалі не передбачав
можливості сплати відповідних митних
платежів та зборів за автомобіль. Тому
ОСОБА_6 не міг пропустити 6 місячний
строк, оскільки норма про необхідність
сплати митних платежів та зборів
з'явилась в Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями тільки з 17
вересня 2010 року , а строк у 6 місяців був
встановлений тільки 24 листопада 2012
року, тобто через три роки після смерті
ОСОБА_8

Вважає відмову Департаменту
соціального захисту населення
облдержадміністації в переоформленні
автомобіля незаконною та
необґрунтованою.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 11 серпня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
відхилення з слідуючих обставин.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції, з чим погоджується і
колегія суддів, виходив з того, що
відповідно до Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 вересня 1997 року ОСОБА_8, інвалід
війни II групи, отримав 23 березня 2006 року
у якості гуманітарної допомоги
автомобіль «Фольксваген Пассат», 1996
року випуску бувший у користуванні.

На підставі заяви ОСОБА_8, рішенням
колегії Головного управління від 28
вересня 2005 року № 11 у зв'язку з
неспроможністю керування автомобілем,
право керування надано його онукові
ОСОБА_6

У 2012 році з листа управління праці та
соціального захисту населення
Черкаської райдержадміністрації від 31
жовтня 2012 року № 3735/01-12 стало відомо, що
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Абзац 7 п. 41 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року № 999, після смерті
інваліда, дитини-інваліда автомобіль,
визнаний гуманітарною допомогою, яким
інвалід був забезпечений через головне
управління соціального захисту і
користувався менше ніж 10 років, може
бути переданий у власність одному з
членів сім'ї інваліда за рішенням
Мінсоцполітики за умови сплати
податків і зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля, які повинні бути сплачені
членом сім'ї померлого інваліда,
дитини-інваліда протягом шести місяців
з дня смерті інваліда. Контроль за
дотриманням зазначеного строку
здійснюється головним управлінням
соціального захисту чи управлінням
виконавчої дирекції.

Автомобіль, яким інвалід користувався
менше ніж 10 років, після смерті
інваліда може залишитись у
користуванні його сім'ї безоплатно,
якщо в ній є інвалід, у випадках,
зазначених в абзацах третьому-шостому
пункту 16 цього Порядку в яких
зазначено, що автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років
(крім випадку, зазначеного в абзаці
другому цього пункту), після смерті
інваліда залишається у користуванні
його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

май підстави для забезпечення
автомобілем на час смерті інваліда або
протягом не більше 6 місяців з дня його
смерті;

був зареєстрований на час смерті
інваліда за місцем його реєстрації;

не має іншого автомобіля, у тому числі
отриманого через головне управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції.

Якщо інвалід, дитина-інвалід
користувався автомобілем більше ніж 10
років, за бажанням членів його сім'ї
автомобіль може бути переданий їм у
власність безоплатно.

У разі несплати членом сім'ї інваліда,
дитини-інваліда податків і зборів
(обов'язкових платежів) автомобіль
повертається (вилучається) головному
управлінню соціального захисту або
управлінню виконавчої дирекції після
закінчення шестимісячного строку з дня
смерті інваліда. Вилучення автомобіля
здійснюється відповідно до абз.12 п. 16
цього Порядку, яким передбачено, що
автомобіль, отриманий інвалідом,
законним представником недієздатного
інваліда, дитини-інваліда, вилучається
відповідними органами державної
виконавчої служби за рішенням суду за
поданням головного управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_8, помер, а
член сім'ї померлого інваліда ОСОБА_6
звернувся з заявою щодо переоформлення
автомобіля 4 жовтня 2012 року до
Управління праці та соціального
захисту населення Черкаської
райдержадміністрації через три роки
після смерті інваліда, то автомобіль
відповідно до вимог пункту 41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
повинен бути повернутий державі, яка
надала його у користування, в особі
Головного управління.

31 жовтня 2012 року на адресу
Головного управління надіслано
лист-повідомлення управління праці та
соціального захисту населення
Черкаської райдержадмппетрації щодо
смерті інваліда ОСОБА_8

22 квітня 2013 року Головним
управлінням направлено листа члену
сім'ї померлого інваліда ОСОБА_6, якому
надано право керування автомобілем, з
вимогою в добровільному порядку
повернути автомобіль «Фольксваген
Пассат», але автомобіль не повернуто.

Згідно з довідкою обласної МСЕК від 31
березня 2014 року рішенням Департаменту
від 31 березня 2014 року ОСОБА_6
поставлений на облік для одержання
автомобіля в порядку черги та
визначено автомобіль за 30% вартості.

Оскільки, ОСОБА_6 пропустив
шестимісячний термін з дня смерті
інваліда для постановки на чергу для
отримання автомобіля, то втратив право
користування даним автомобілем.

Враховуючи те, що членом сім'ї
автомобіль добровільно, у
відповідності із наведеною нормою
підзаконного акту, до Департаменту не
повернуто, ним порушено вимоги ст. З
Закону України «Про гуманітарну
допомогу», згідно з якою отримувач
гуманітарної допомоги має такі самі
права на її використання, що і набувач
гуманітарної допомоги.

Автомобіль повинен бути повернутий до
Департаменту, оскільки несплата
податків та зборів, обов'язкових
платежів це нанесення збитків
Державному бюджету України.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком районного
суду, стосовно відмови в задоволенні
позовних вимог, оскільки ОСОБА_6
користується автомобілем протягом 3
років після смерті інваліда, що
суперечить чинному законодавству.
Автомобіль не є спадковим майном, а
тому повинен бути повернутий до
Департаменту.

З огляду на викладене , колегія
апеляційного суду Черкаської області
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи справу, правильно
застосував норми матеріального права,
тому передбачені ст. 309 ЦПК України
підстави для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення - відсутні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Тому з указаних підстав рішення суду
скасованим бути не може та має бути
залишене без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів судової палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 11 серпня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_6 до Департамента
соціального захисту населення
облдержадміністрації про визнання
права та зобов'язання вчинити дії -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення але може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з часу
проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :