Справа № 0915/4221/12
Провадження № 22-ц/779/2123/2014
Головуючий у 1 інстанції Струтинський
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Матківського
Р.Й.

суддів Мелінишин Г.П.,
Шишка А.І.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю представника апелянта
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3- ОСОБА_4, позивачів ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та їх представника
ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_9, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, Товариства з
додатковою відповідальністю «Глобус»
«Страхове Товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої смертю
потерпілого внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки, з апеляційною
скаргою представника Товариства з
додатковою відповідальністю «Глобус»
«Страхове Товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус» на рішення
Тисменицького районного суду від 27
серпня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року позивачі звернулися з
даним позовом та після уточнення
позовних вимог просили ухвалити
рішення, яким стягнути з ТзДВ «Страхове
товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус» в користь
ОСОБА_5 35 392, 12 гривень завданої
матеріальної шкоди, стягнути з ТзДВ
«Страхове товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус» та ОСОБА_3
для відшкодування моральної шкоди
спричиненої смертю ОСОБА_10 по 5000
гривень для кожного з позивачів.
Стягнення провести з ТзДВ «Страхове
товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус» в межах
ліміту відшкодування - 2550 гривень, а
решту суми в розмірі 12 450 гривень -з
відповідача ОСОБА_3

Заявлені вимоги позивачі
обґрунтували тим, що у зв'зку із смертю
внаслідок наїзду ОСОБА_3 на їх сина та
брата ОСОБА_10, понесли матеріальні
збитки, зокрема на поховання,
оргпнізацію поминального обіду,
замовлення пам'ятника на могилу та їм
заподіяно моральної шкоди.

Загальна сума понесених витрат із
спільного сімейного бюджету складає 26
142, 15 гривень, передбачувана та фактично
підтверджена вартість матеріальних
витрат становитиме 35 392, 12 гривень, які
підлягають до відшкодування.

Рішенням Тисменицького районного суду
від 27 серпня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ТзДВ «Страхове
Товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус» в користь
ОСОБА_5 35 392, 12 гривень у відшкодування
матеріальної шкоди, пов'язаної з
похованням ОСОБА_10 та 5000 гривень
моральної шкоди для трьох позивачів.

На дане рішення представник ТзДВ
«Страхове Товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус» подав
апеляційну скаргу, просить його
змінити та зменшити суму матеріальних
збитків на користь ОСОБА_5 до 5507, 61
гривень, а моральну шкоду до 1000 гривень
кожному позивачу.

Представник апелянта у скарзі
зазначає, що рішення ухвалено з
неправильним застосуванням та
порушенням норм матеріального права.

Суд першої інстанції при розгляді
справи не врахував всі обставини ДТП,
що мають значення для вирішення спору.

Згідно постанови про закриття
кримінальної справи встановлено, що
ДТП сталось внаслідок необережних дій
пішохода ОСОБА_10, який перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння порушив
Правила дорожнього руху, що є грубою
необережністю самого потерпілого, і що
мав би врахувати суд при розрахунку
суми матеріальної та моральної шкоди.

Витрати на проведення поминальних
обідів, які проводяться після
поховання, не відносяться до витрат на
поховання, відшкодувати які
зобов'язаний страховик віповідно до ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності», а
тому стягнення з Товариства 11 379
гривень на організацію поминального
обіду суперечить чинному
законодавству України.

Товариство не погоджується з
оскаржуваним рішенням в частині
стягнення 9250 гривень слаченого авансу
на спорудження надгробного пам'ятника,
оскільки ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності», який є спеціальною
правовою нормою відносно ч.1 ст.1201 ЦК
України, не передбачає відшкодування
витрат на спорудження надгробного
пам'ятника.

Щодо відшкодування моральної шкоди,
розрахунок розміру моральної шкоди
проводиться на підставі ліміту
відповідальності страховика,
встановленого ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності», у зв'язку з чим
максимальний розмір відшкодування
моральної шкоди страховиком складає 2550
гривень, однак, враховуючи факт
вчинення грубої необережності
потерпілим, що призвело до виникнення
шкоди, максимальний ліміт
відшкодування моральної шкоди
товариством підлягає зменшенню та не
повинен перевищувати 1000 гривень на
кожного позивача.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який вимоги
скарги підтримав, представника
відповідача, позивачів та їх
представника, які вимоги скарги не
визнали, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачі зазнали шкоди внаслідок
витрат, зумовлених пованням
потерпілого, який загинув внаслідок
ДТП.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Положеннями ст. 1188 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме: 1) шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.
Якщо внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки було завдано
шкоди іншим особам, особи, які спільно
завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 03.30
годині в момент вчинення ДТП ОСОБА_3,
керуючи автомобілем марки «OPEL Vivaro»,
д.н.з. НОМЕР_1, здійснила наїзд на
пішохода ОСОБА_10, що призвело до його
смерті.

Згідно постанови про закриття
кримінальної справи, причиною ДТП
стали необережні дії пішохода ОСОБА_10,
який перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння та будучи одягненим в одяг
темного кольору, знаходився на
проїзній частині дороги, чим порушив
вимоги Правил дорожнього руху України,
п. 1.5., п. 4.1., п. 4.4., п. 4.14 Розділу
«Обов'язки та права пішоходів» Правил
дорожнього руху України.

Відповідно до статті 21 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Цивільно - правова відповідальність
водія автомобіля ОСОБА_3 була
застрахована в ТзДВ «Страхове
Товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус» полісом №АА
/ 3701465 з лімітом відповідальності за
шкоду заподіяну життю і здоров'ю в
розмірі 100000 гривень (а.с. 72).

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» право на отримання
відшкодування за шкоду, пов'язану із
смертю потерпілого, мають особи, які
знаходилися на утриманні потерпілого,
та особи, які взяли на себе витрати з
поховання.

У зв'язку із смертю годувальника в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди право на страхове
відшкодування мають: діти (в тому числі
усиновлені) - до досягнення ними
повноліття; непрацездатна вдова
(вдовець), непрацездатні батьки - до
відновлення ними працездатності, а
також працездатна вдова (вдовець), якщо
у сім'ї є діти віком до восьми років;
інші члени сім'ї, які знаходилися на
утриманні потерпілого.

Витрати на поховання мають бути
обґрунтовані та відшкодовуються при
наданні страховику оригіналу
свідоцтва про смерть та документів, які
підтверджують такі витрати.

В матеріалах справи на а.с. 18-20,150 є
квитанції, що підтверджують витрати
родичів померлого на поховання та
виготовлення надгробного пам'ятника.

Особа, яка завдала шкоди смертю
потерпілого зобов'язана відшкодувати
особі, яка зробила необхідні витрати на
поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника, ці витрати (ч. 1
ст. 1201 ЦК України).

Доводи апелянта, що відшкодування
витрат на спорудження надгробного
пам'ятника спеціальною правовою нормою
- ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», як це встановлено ч. 1 ст. 1201 ЦК
України не передбачено є
безпідставними, оскільки п. 27.4 Закону в
редакції від 05 листопада 2012 року, на
момент виникнення спірних
правовідносин, передбачено, що
Страховик (МТСБУ) здійснює
відшкодування особі, яка здійснила
витрати на поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника, за умови
надання страховику (МТСБУ) документів,
що підтверджують такі витрати, та
пред'явлення оригіналу свідоцтва про
смерть. Загальний розмір такого
відшкодування стосовно одного
померлого не може перевищувати 12
мінімальних заробітних плат у
місячному розмірі, встановлених
законом на день настання страхового
випадку. Пунктом 27.5. передбачено, що
відшкодування шкоди, пов'язаної із
смертю потерпілого, може бути
виплачено у вигляді одноразової
виплати. Загальний розмір усіх
здійснених страхових відшкодувань
(регламентних виплат) за шкоду,
заподіяну життю та здоров'ю однієї
особи, не може перевищувати страхову
суму за таку шкоду.

Судом першої інстанції не в повній мірі
з'ясовано, що відносяться діючим
цивільним законодавством до витрат на
поховання та чи є такими витрати,
здійснені позивачем, на проведення
поминального обіду, не з'ясував, чи є
вони необхідними та обґрунтованими, а
відтак, чи підлягають відшкодуванню
відповідачем та ухвалив передчасне
рішення про задоволення позову у цій
частині.

Відповідно до ч. 2 Закону України «Про
поховання та похоронну справу»
поховання померлого - комплекс заходів
та обрядових дій, які здійснюються з
моменту смерті людини до поміщення
труни з тілом або урни з прахом у могилу
або колумбарну нішу, облаштування та
утримання місця поховання відповідно
до звичаїв та традицій, що не
суперечать законодавству.

Враховуючи вимоги цієї правової норми
суд першої інстанції необгрунтовано
включив витрати на проведення
поминального обіду до витрат на
поховання, тому вимоги про
відшкодування вартості 11 379 гривень,
витрачених на організацію
поминального обіду до задоволення не
підлягають.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено,
що розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування також враховуються
вимоги розумності і справедливості, а
тому суд першої інстанції правильно
визначив розмір відшкодування
моральної шкоди 5000 гривень на всіх
позивачів.

Представник апелянта помилково
зазначає у скарзі, що судом стягнуто на
користь трьох позивачів по 5000 гривень
завданої моральної шкоди.

За таких обставин колегія суддів
приходить до переконання, що рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення суми матеріального
відшкодування слід змінити.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
Товариства з додатковою
відповідальністю «Глобус» «Страхове
Товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус» задоволити
частково.

Рішення Тисменицького районного
суду від 27 серпня 2014 року в частині
стягнення завданої матеріальної шкоди
на користь позивача ОСОБА_5 змінити.

Стягнути з Товариства з
додатковою відповідальністю «Глобус»
«Страхове Товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус» на користь
ОСОБА_5 відшкодування матеріальної
шкоди, пов'язаної з похованням сина
ОСОБА_10 в розмірі 24013,12 гривень.

В решті рішення Тисменицького
районного суду від 27 серпня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Р.Й. Матківський

Судді: Г.П. Мелінишин

А.І. Шишко