КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/6696/13-ц
Провадження № 2/488/483/14 р.
Корабельний районний суд міста
головуючої по справі судді -
при секретарі судового засідання -
за участю позивача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань суду
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
У грудні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення боргу за договором
В обґрунтування своїх вимог
позивач вказувала, що 15.02.2012 року уклала
з відповідачем договір позики, за яким
передала ОСОБА_3 3000 доларів США, а
відповідач зобов'язався повернути
позику до 25.09.2012 року, про що написав
письмову розписку. 23.02.2012р. вони знову
уклали в усній формі договір позики
строком на три дні на суму 500 доларів
США, про що зроблено відмітку в
первісній розписці. На її вимогу про
повернення боргу відповідач грошові
кошти не повернув та ухиляється від
обов'язку повернути борг. Вона
зверталася з даного факту до
правоохоронних органів, однак
кримінальне провадження було закрито
та рекомендовано звернутися до суду. На
момент звернення до суду з вказаним
позовом гроші їй так і не повернуті.
Тому на підставі ст.ст.526, 1046-1050 ЦК
України вважає, що гроші повинні бути
стягнуті в примусовому порядку.
Посилаючись на наведені вище
обставини, позивач просила позов
задовольнити, стягнути вказані суми та
відшкодувати судові витрати.
В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі та
просила стягнути суму заборгованості
за договором позики в гривневому
судові витрати в сумі 287,25 гривень.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлявся через
оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а
тому вважається повідомленим належним
чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК
України. Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Заслухавши пояснення позивача та
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

15 лютого 2012 року між позивачем і
відповідачем був укладений договір
позики в усній формі, за умовами якого
позивач передала у борг відповідачу
грошові кошти в сумі 3000 доларів США,
які останній зобов'язався повернути не
пізніше 25 вересня 2009 року. В
забезпечення виконання умов договору
позики відповідачем власноруч була
складена розписка щодо отримання
грошей, однак свої зобов'язання у
встановлений договором строк
відповідач не виконав.

Також 23.02.2012р. між позивачкою та
відповідачем був укладений договір
позики в усній формі, за умовами якого
позивач передала у борг відповідачу
гроші в сумі 500 доларів США, які
останній зобов'язався повернути через
три дні, про що була зроблена відмітка
в первісній розписці, однак свої
зобов'язання у встановлений договором
строк відповідач також не виконав.

Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Обов'язок позичальника повернути
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором, передбачений в
ст.1049 ЦК України. Таке ж правило містить
ч.1 ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Стаття 525 ЦК зазначає, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлене
договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч.2 ст.524 ЦК України
сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті, проте частиною 2 статті 533 ЦК
України передбачено, якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу.

Отже, з відповідача підлягають
стягненню грошові кошти в гривневому
еквіваленті.

Як вбачається з розпорядження
Корабельного відділення ПАТ
"ПриватБанк" № 333/0.NKK0 від 30.11.2013р. курс
долара США до української гривні
станом на 30.11.2013р. Становить 821,0-824,0
гривень за 100 доларів США.

Згідно з розрахунками позивача,
яку вона просить стягнути, сума боргу у
гривнях складає 28 725 гривень та не
виходить за межі курсу купівлі-продажу
іноземної валюти.

З огляду на вищевикладене суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача належить стягнути на
користь позивача сплачений останньою
при подачі позову судовий збір у
розмірі 287,25 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215,
224-226 ЦПК України суд,

В И Р І Ш
И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики-
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 28 725,0 гривень боргу за договором
позики та судовий збір у розмірі 287,25
гривень, а разом 29012 (двадцять дев'ять
тисяч дванадцять) гривень 25 копійок.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, який ухвалив
рішення за письмовою заявою
відповідача, яка може бути подана
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення. Позивачем рішення може бути
оскаржено в апеляційний суд
Миколаївської області через
Корабельний районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги до
суду протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
В. Г. Циганок