Справа № 584/959/14-ц
Провадження №
РІШЕННЯ

Іменем
України

10.10.2014 року Путивльський
районний суд Сумської області

в особі : головуючого -
судді Толстого О.О.

при секретарі
Корчан С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Путивль
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
В'язенської сільської ради
Путивльського району Сумської області,
Путивльської районної державної
адміністрації Сумської області про
визнання недійсними державних актів на
земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом, в якому просили визнати
недійсними державні акти на
право власності на земельні ділянки,
видані на ім'я чоловіка ОСОБА_2

Позов обґрунтовувала тим, що чоловік
помер у 2012 році в с. Ховзівка
Путивльського району, а 11.06.2013 року вона
отримала в нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на земельну частку (пай) у
землях КСП «Росія» розміром 5,54 в
умовних кадастрових гектарах, що
належала померлому на підставі
сертифікату серії СМ № 0065560.

Однак при зверненні до відділу
Держземагентства у Путивльському
районі дізналася про те, що на цю землю
виготовлені державні акти на ім'я
померлого чоловіка.

Посилаючись на ці обставини просила
визнати недійсними такі державні акти,
які перешкоджають їй реалізувати свої
спадкові права на землю.

Ухвалою Путивльського районного суду
Сумської області від 03.10.2014 року до
участі у справі як співвідповідача
залучено Путивльську районну державну
адміністрацію Сумської області, на
підставі розпорядження якої
виготовлялись державні акти.

В судове засідання позивач не
з'явилася, від її представника надійшла
письмова заява, в якій він просив
справу розглянути в його відсутність,
позов підтримав.

Відповідачі подали суду письмові
заяви, в яких позов визнали повністю та
просили справу розглядати за
відсутності їх представників. Про
правові наслідки такого рішення
обізнані.

За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України
в разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Підтверджено матеріалами справи те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ховзівка
Путивльського району помер ОСОБА_2.

Як спадкоємець за заповітом 11.06.2013 року
позивач отримала свідоцтво про право
на спадщину за заповітом на спадкове
майно, яке складається із земельної
частки (паю) у землі, що перебуває у
колективній власності колективного
сільськогосподарського підприємства
«Росія» розміром 5,54 в умовних
кадастрових гектарах.

Право на зазначену земельну частку
(пай) належало померлому на підставі
сертифікату серії СМ № 0065560, виданого
03.07.1996 р. Путивльською районною
державною адміністрацією.

Відповідно до листа відділу
Держземагентства у Путивльському
районі на ім'я ОСОБА_2 виготовлені та
зберігаються державні акти на право
власності на земельні ділянки від
18.10.2012 року серії ЯМ № 605470 та ЯМ № 905783,
зареєстровані в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 01959 та
01881.

В силу п. 1 розділу X "Перехідні
положення" ЗК України рішення про
передачу громадянам України
безоплатно приватну власність
земельних ділянок, прийняті органами
місцевого самоврядування відповідно
до Декрету Кабінету Міністрів України
від 26.12.1992 року "Про приватизацію
земельних ділянок", є підставою для
виготовлення та видачі цим
громадянам або їх спадкоємцям
державних актів на право власності на
земельну ділянку за технічною
документацією щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку.

Відповідно до ст.ст. 1-3 Декрету
Кабінету Міністрів України від
26.12.1992 року "Про приватизацію
земельних ділянок" сільські,
селищні, міські Радам народних
депутатів повинні були забезпечити
передачу протягом 1993 року
громадянам України у приватну
власність земельних ділянок,
наданих їм для ведення особистого
підсобного господарства, будівництва
і обслуговування жилого будинку і
господарськи будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва, у
межах норм, установлених Земельним
кодексом України.

Право приватної власності громадян
на земельні ділянки, передані
їм для цілей, посвідчується
відповідною Радою народних
депутатів, про що робиться
запис у земельно-кадастрових
документах, з наступною видачею
державного акта на право приватної
власності на землю.

За змістом ст.ст. 122, 125-126 ЗК України (в
редакції, яка діяла на момент відкриття
спадщини) право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Право власності
на земельну ділянку посвідчується
державним актом, крім випадків, коли
право власності на земельну ділянку,
набуту у власність із земель приватної
власності без зміни її меж,
цільового призначення, в такому разі
воно посвідчується посвідчується:
цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною в порядку, встановленому
законом, у разі набуття права
власності на земельну ділянку за такою
угодою; свідоцтвом про право на
спадщину. Районні державні
адміністрації на їх території
передають земельні ділянки із земель
державної власності у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів для
сільськогосподарського використання;
ведення водного господарства;
будівництва об'єктів, пов'язаних з
обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо).

В силу ст. 25 ЦК України здатність мати
цивільні права обов'язки (цивільна
правоздатність) виникає у громадянина
в момент його народження і
припиняється смертю.

Отже, чинні державні акти на землю, які
всупереч наведеним вимогам закону
видані і зареєстровані відповідачем на
ім'я вже померлої особи, є юридичною
перешкодою для оформлення позивачем
свого права власності на землю, а тому
підлягають визнанню недійсним в силу
ч.1 ст. 203 і ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Таким чином, таке визнання позову
відповідачами не суперечить закону, не
порушує прав чи інтересів інших осіб,
тому може бути прийнято судом.

Керуючись п. 1 розділу X ЗК
України, ст.ст. 122, 125, 126, 152 ЗК України,
ст.ст. 1-3 Декрету КМ України від 26.12.1992
року "Про приватизацію земельних
ділянок", ст. 174 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯМ № 905783, зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 01881 та
виданий 18.10.2012 року Путивльською
районною державною адміністрацією
Сумської області на ім'я ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ховзівка
Путивльського району Сумської області.

3. Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯМ № 605470, зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 01959 та
виданий 18.10.2012 року Путивльською
районною державною адміністрацією
Сумської області на ім'я ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ховзівка
Путивльського району Сумської області.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
апеляційного суду Сумської області
через Путивльський районний суд шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з моменту отримання
копії цього рішення.

Рішення cуду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя: підпис

Копія вірна

Суддя

Путивльського районного суду
О.О.Толстой