Справа № 750/9389/14
Провадження № 4-с/750/73/14
Деснянський районний суд міста
головуючої - судді Логвіної Т.В.,
при секретарі - Корж Ю.В.,
з участю представника заявника,
суб'єкта оскарження,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення та
дії старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Кульгейка
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою та
просить визнати дії і бездіяльність
старшого державного виконавця
Кульгейко Д.Ю. щодо примусового
виселення ОСОБА_1 та його малолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 неправомірними, визнати
постанову старшого державного
виконавця Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Кульгейко Д.Ю. від 03.09.2014 року та
лист № 1456/21 від 03.09.2014 року, які прийняті
на підставі виконавчого листа №
750/1157213-Ц-2/750/174/14 від 03.07.2014 року виданого
Деснянським районним судом м.
Чернігова неправомірними та
зобов'язати Деснянський відділ
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції та старшого державного
виконавця Кульгейко Д.Ю. усунути
допущені порушення прав ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, що виникли в зв'язку з
недотриманням старшим державним
виконавцем Кульгейко Д.Ю. приписів
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», які роблять
неможливим виконання рішення на весь
В судовому засіданні представник
заявника скаргу підтримала та просила
Суб'єкт оскарження в судовому
засіданні проти задоволення скарги
заперечував, посилаючись на її
Судом встановлено, що 15.08.2014 року
до Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції для
виконання надійшли виконавчі
документи № 750/1157213-ц-2/750/174/14 від 03.07.2014
видані Деснянським районним судом м.
Чернігова про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.
18.08.2014 року державним виконавцем були
винесені постанови про відкриття
виконавчого провадження та надано
15-денний строк (до 02.09.2014) для
самостійного виконання рішення
Боржником ОСОБА_1 було отримано під
розписку постанову про відкриття
виконавчого провадження 18.08.2014 року.
Згідно ч. 1 статті 78 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець перевіряє стан виконання
рішення про виселення боржника на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення.

03.09.2014 державним виконавцем було
здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 для
перевірки стану виконання рішення та у
зв'язку з тим, що боржники не виселилися
у добровільному порядку, державним
виконавцем було складено акт про
невиконання боржником рішення суду в
наданий строк для самостійного
виконання, попереджено про примусове
виконання рішення суду 17.09.2014 року.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
немайнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання у разі виконання рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи.

03.09.2014 року державним виконавцем було
винесено постанову про стягнення
виконавчого збору у розмірі 680,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк.

Відповідно до Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» : не може
бути примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України "Про
заставу" та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України "Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку; не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки); кредитна
установа не може уступити (продати,
передати) заборгованість або борг,
визначений у підпункті 1 цього пункту,
на користь (у власність) іншої особи.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна в порядку доступу
державних виконавців квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності ОСОБА_6,
перебуває в обтяженні ПАТ КБ
«ПриватБанк» на підставі іпотечного
договору 3609 від 06.08.2007 року,
зареєстровано в реєстрі заборон за №
3610/77 від 06.08.2007 року.

Згідно довідки, наданої КП «ЖЕК-10», за
адресою АДРЕСА_1 зареєстровані такі
особи: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, квартиронаймач ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 знята з обліку 09.10.2013 року
до іншого місця проживання.

Таким чином, враховуючи те, що для
даних правовідносин неможливо
застосування норм Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», беручи до
уваги те, що ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 не є
позичальниками/майновими поручителями
за іпотечним договором (яким було
обтяжено квартира АДРЕСА_1), ОСОБА_6, яка
є майновим поручителем, не
використовує вищезазначене майно як
місце постійного проживання, а рішення
щодо виселення ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 є
рішенням немайнового характеру, скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст.10,11, 210,386-388 ЦПК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», суд

в и р і ш и в:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня
проголошення в порядку ч. 2 статті 294 ЦПК
України.

Суддя