АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8269/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бабій С. О. Доповідач - Красвітна
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року0
м. Дніпропетровськ

07 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.

Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу по апеляційній скарзі
ОСОБА_6 на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 серпня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
стягнення аліментів на повнолітнього
сина, який потребує матеріальної
допомоги у зв'язку з навчанням, -

ВСТАНОВИЛА:

04 серпня 2014 року позивачка звернулась
до суду з даним позовом посилаючись на
те, що відповідач є батьком
повнолітнього сина позивачки ОСОБА_8,
який навчається на 2 курсі державного
навчального закладу «Придніпровська
державна академія будівництва та
архітектури». Позивачка працює
медсестрою у Павлоградській лікарні,
із заробітною платою 1500 грн. на місяць,
і вказаних коштів не вистачає на
утримання сина. Відповідач, отримуючи
пенсію та заробітну плату, може
сплачувати аліменти на утримання
повнолітнього сина сторін. Тому
позивачка просила суд стягнути з
відповідача аліменти на утримання
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, як повнолітнього
сина, який продовжує навчання, у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) відповідача щомісячно, але не
менше ніж 30% прожиткового мінімуму,
починаючи з дати пред»явлення позову і
до закінчення сином навчання.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 серпня 2014 року позовні
вимоги задоволені частково; вирішено
стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
аліменти на утримання ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, як повнолітнього сина,
який продовжує навчання, у розмірі 1/10
частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісячно, починаючи з
04.08.2014 р. та до часу закінчення ним
навчання, але не більше як до
досягнення сином двадцятитрирічного
віку (до ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно). В
решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено допустити негайне виконання
рішення суду в частині стягнення
аліментів за один місяць та стягнути з
ОСОБА_7 судовий збір на користь держави
в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
посилається на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права, у
зв'язку з чим ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про стягнення аліментів на утримання
сина у розмірі 14 частини доходів
відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, рішення
місцевого суду зміні, виходячи з
наступного.

Встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, що сторони є
батьками повнолітнього ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який
навчається на другому курсі
механічного факультету
Придніпровської державної академії
будівництва та архітектури, що
стверджується копією відповідного
свідоцтва та довідкою (а.с. 6, 8).

Між сторонами не досягнуто
домовленості про виплату відповідачем
аліментів на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання.

Місцевим судом встановлено, що
відповідач є пенсіонером за вислугою
років (а.с.18), розмір пенсії становить
1608,24 грн. (а.с.27, 29). Як вбачається із
запису № 11 у трудовій книжці
відповідача, він 15.07.2014 р. прийнятий на
посаду охоронця ТОВ «Охоронний
холдинг» (а.с.19), отримує щомісячну
заробітну плату близько 1300,0 грн.
Відповідач заочно навчається (по 30.06.2016
р.) у державному вищому навчальному
закладі «Національний гірничий
університет», вартість освітньої
послуги становить 14000,00 грн. (а.с. 300).

Згідно ст. ст. 199, 200 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв»язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов»язані утримувати їх до
досягнення 23-х років за умови, що вони
можуть надавати матеріальну допомогу,
а розмір щомісячних аліментів на
повнолітню дочку, сина визначається
судом.

Місцевий суд, враховуючи викладені
норми матеріального права, дійшов
обґрунтованого висновку щодо
наявності у відповідача можливості
надавати матеріальну допомогу
позивачу, який її потребує у зв»язку з
навчанням.

Разом з тим, районний суд у повному
обсязі не встановив фактичні обставини
справи, що призвело до неправильного
визначення розміру аліментів, що
підлягають стягненню з відповідача на
утримання повнолітнього сина.

Так, місцевий суд безпідставно
встановив факт перебування на
утриманні відповідача його матері, не
звернув увагу на те, що відповідні
докази суду не представлені, більше
того, мати відповідача має постійний
дохід у вигляді щомісячної пенсії.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що відповідач не
одружений, інших дітей, окрім сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, не
має; за виконавчими документами
стягнення із доходів відповідача не
здійснюються; викладене визнано
сторонами у судовому засіданні.

Позивачка працює медичною сестрою у
Павлоградській районній лікарні та
отримує щомісячну заробітну плату у
розмірі 1500,0 грн; повнолітній ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
навчається за державним замовленням,
стипендію на цей час не отримує, у шлюбі
не перебуває, дітей не має, сплачує
близько 2000,0 грн. на рік за гуртожиток;
викладене стверджується показами
позивачки та визнано відповідачем.

Виходячи з викладеного, надавши оцінку
представленим у справі доказам у їх
сукупності, приймаючи до уваги, що
повнолітній син сторін має об»єктивну
можливість отримувати стипендію,
колегія дійшла висновку про
необхідність зміни оскаржуваного
рішення в частині розміру стягнутих
аліментів, збільшивши визначену
місцевим судом частину з 1/10 на 1/8, з
усіх видів доходів відповідача.

Суд першої інстанції правомірно
звернув увагу на те, що главою 16
Сімейного кодексу України не
передбачено обов'язкового
мінімального розміру аліментів на
утримання повнолітньої дитини у
розмірі 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне
право оцінки доказів належить суду,
який має оцінювати докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного,
враховуючи правильне застосування
місцевим судом положень ст. 88 ЦПК
України, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а оскаржуване рішення -
зміненню в частині розміру стягнутих
аліментів.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 серпня 2014 року в частині
розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_6 на утримання ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, як повнолітнього сина,
який продовжує навчання, - змінити з 1/10
частини на 1/8 частину з всіх видів
доходів ОСОБА_7.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Т.П.Красвітна

Судді
С.Ю.Михайловська

З.М.Пономарь