Справа № 583/2700/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

головуючого-судді -
Кудіна А.М.

з участю секретаря с/з -
Якубович В.В.

представника позивачки -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Охтирка
цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до Хухрянської сільської
ради Охтирського району Сумської
області, третя особа: Відділ державної
реєстрації актів цивільного стану по
Охтирському району Сумської області

про визнання права власності на
спадкове майно, -

встановив:

15.07.2014 р. представник позивачки
звернувся в суд з позовом, який пізніше
був ним уточнений, про визнання права
власності на спадкове майно, мотивуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5. в с.
Пилівка Охтирського району Сумської
області померла її матір - ОСОБА_4, після
смерті якої залишилося спадкове майно
у вигляді житлового будинку в АДРЕСА_1.
Вказаний житловий будинок
зареєстрований на праві власності за
її чоловіком ОСОБА_5 відповідно до
Свідоцтва про право особистої
власності на житловий будинок,
виданого Хухрянською сільською радою
04.04.1996 року на підставі рішення
виконкому Охтирської районної ради
народних депутатів від 20.07.1989 р. №138
«Про оформлення прав власності на жилі
будинки в сільській місцевості».
Спірний будинок був набутий ОСОБА_4 та
її чоловіком ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_6, за час їхнього спільного
проживання в шлюбі, а тому є спільною
сумісною власністю подружжя. Після
смерті свого чоловіка ОСОБА_4 фактично
прийняла спадщину у вигляді ? частини
вказаного будинку, так як на день його
смерті проживала разом з ним, однак за
життя ОСОБА_4 належним чином не
оформила спадщину, однак продовжувала
проживати у вищевказаному житловому
будинку, куди згодом переїхала і
позивачка ОСОБА_3, яка доглядала за
своєю матір'ю і на день її смерті
ІНФОРМАЦІЯ_5 проживала разом з нею та
фактично прийняла спадщину, так як
вступила в управління спадковим
майном. Однак вчасно належним чином не
оформила спадщину, так як після 1997 р.
переїхала проживати до свого сина в
Крим, де проживає і на даний час. А коли
в 2014 році звернулася до нотаріальної
контори з відповідною заявою, їй було
відмовлено, так як відсутні докази
родинних стосунків між нею та ОСОБА_4,
оригінали правовстановлюючих
документів на житловий будинок по
АДРЕСА_1, а також відсутні свідоцтва про
смерть ОСОБА_5 та ОСОБА_4 В зв'язку з цим
просить суд встановити факт, що ОСОБА_3.,
дійсно є рідною донькою ОСОБА_4., яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5; визнати право
спільної власності на житловий
будинок, розташований за адресою
АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних
частках по ? частині за кожним;
встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_6; визнати за ОСОБА_4 право
власності в порядку спадкування за
законом на ? частину житлового будинку
за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_6; встановити
факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після
смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5;
визнати за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за законом на
житловий будинок, розташований за
адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_2. уточнені позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
просив суд задовольнити вимоги його
довірительки.

Представник відповідача Хухрянської
сільської ради та представник третьої
особи Відділу державної реєстрації
актів цивільного стану по Охтирському
району Сумської області в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, подали письмові заяви про
розгляд справи за їх відсутності, проти
позовних вимог не заперечують.

Суд, вивчивши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши письмові
докази, заслухавши пояснення
представника позивачки, вважає, що
справу можливо розглянути відповідно
до ст. 169 ЦПК України без участі
представника відповідача та третьої
особи, а позовні вимоги підлягають
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5. в с.
Пилівка Охтирського району Сумської
області померла матір позивачки -
ОСОБА_4 (а.с.42), після смерті якої
залишилося спадкове майно у вигляді
житлового будинку, що знаходиться по
АДРЕСА_1 (а.с.16). Вказаний спірний
будинок був набутий ОСОБА_4 та її
чоловіком ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_6, за час їхнього спільного
проживання в шлюбі, і належав їм на
праві спільної сумісної власності
подружжя.

В судовому засіданні було оглянуто
інвентарну справу на домоволодіння
АДРЕСА_1 та встановлено, що 04.04.1996 року
Хухрянською сільською радою на ім'я
чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_5 було видано
Свідоцтво про право особистої
власності на житловий будинок на
підставі рішення виконкому Охтирської
районної ради народних депутатів від
20.07.1989 р. №138 «Про оформлення прав
власності на жилі будинки в сільській
місцевості».

Після смерті ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_6., ОСОБА_4 фактично прийняла
спадщину у вигляді ? частини вказаного
будинку, так як на день його смерті
проживала разом з ним, однак за життя
належним чином спадщину не оформила,
свідоцтва про право власності не
отримувала і продовжувала проживати у
вищевказаному житловому будинку. Разом
з нею проживала також і позивачка
ОСОБА_3, яка переїхала в с. Пилівку для
того, щоб доглядати за матір'ю. Після
смерті ОСОБА_4 позивачка фактично
прийняла спадщину, однак належним
чином спадщину також не оформила,
свідоцтва про право власності не
отримувала, так як повернулася до м.
Алушти, де проживає і на даний час.

Коли ж ОСОБА_3 звернулася у нотаріальну
контору з відповідною заявою про
прийняття спадщини, їй відмовили, так
як відсутні документи, які б
підтверджували, що ОСОБА_4 дійсно є її
матір'ю. Крім того відсутні
правовстановлюючі документи на
спадкове майно у вигляді житлового
будинку АДРЕСА_1.

Ст. 41 Конституції України визначено, що
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом. Під правом
володіння власністю визнається
юридично забезпечена можливість
фактичного панування власника над
майном, не пов'язана з використанням
його властивостей. Право користування
власністю - це юридично забезпечена
можливість власника добувати з
належного йому майна корисні
властивості. Під правом розпорядження
розуміють юридично забезпечену
можливість власника визначати долю
майна.

При визначенні моменту набуття права
власності слід враховувати як
особливості самого майна, так і
особливості оформлення права
власності, які теж суттєво впливають на
визначення моменту виникнення
(набуття) права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, визначені у главі 24
ЦК України, зокрема із правочинів.

При зверненні до суду за захистом права
на оформлення спадщини через
відсутність правовстановлюючого
документа для підтвердження того,
існувало або було відсутнє право
спадкодавця на спірну нерухомість,
обов'язковим є з'ясування, коли, на якій
підставі виникло і як змінювалося це
право.

Так, згідно Повного витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису про шлюб
№3 від 25.07.2014 р. вбачається, що
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7., та ОСОБА_4.,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрували шлюб між
собою 15 травня 1967 року у виконкомі
Хухрянської сільської ради
Охтирського району Сумської області
(а.с.35-37).

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5, підтвердженням
приналежності будинку, який
знаходиться в сільському населеному
пункті, можуть бути відповідні довідки
виконавчого комітету сільської Ради
депутатів трудящих, які видавалися в
тому числі і на підставі записів у
погосподарських книгах. За змістом
зазначених нормативних актів
виникнення права власності на житлові
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації цього права. До
компетенції виконкомів місцевих Рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих Рад.

Згідно Свідоцтва про право особистої
власності на житловий будинок,
виданого 04.04.1996 року виконкомом
Хухрянської сільської ради, житловий
будинок в с. Пилівка Охтирського району
Сумської області належить ОСОБА_5 на
праві особистої власності на підставі
рішення виконкому Охтирської районної
ради народних депутатів від 20.07.1989 р.
№138 «Про оформлення прав власності на
жилі будинки в сільській місцевості».

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України (в ред. 1969 р.) майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Отже, спірний будинок АДРЕСА_1 є
спільною сумісною власністю подружжя -
ОСОБА_5 та ОСОБА_4

До 19 січня 1996 року згідно Інструкції
про порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженої 31.01.66 Міністерством
комунального господарства УРСР, не
підлягали реєстрації будинки та
домоволодіння, розташовані в сільських
населених пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але не приєднані до них.

Обов'язок власників забезпечити
державну реєстрацію прав власності на
всі без винятку об'єкти нерухомості
введена лише з 29.06.98. Саме в цей день
набрала чинності Інструкція про
порядок державної реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
які перебувають у власності юридичних
та фізичних осіб, затверджена наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики від
09.06.98 № 121.

Таким чином, права, придбані (шляхом
створення або придбання нерухомості) у
власність до 29.06.98 року з дотриманням
встановленого порядку придбання, проте
без держреєстрації, можна вважати
виниклими і набутими в установленому
законом порядку.

Згідно ч.5 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України правила книги
шостої Цивільного кодексу України
застосовуються до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом.

Як було встановлено в судовому
засіданні після смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5, відкрилася
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1, і яку фактично прийняла
позивачка ОСОБА_3, яка на момент смерті
ОСОБА_4 проживала разом з нею та
вступила в управління спадковим
майном. Так, згідно п.1 ч.1 ст. 549
Цивільного кодексу Української РСР (в
ред.. 1963 р.), визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Так, той факт, що ОСОБА_3 дійсно є рідною
донькою ОСОБА_4 і на момент її смерті
проживала разом з нею підтвердили
свідки, допитані в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що позивачка ОСОБА_3 - її
двоюрідна сестра, а покійна ОСОБА_4 - її
рідна тітка. Їй відомо, що прізвище
ОСОБА_4 було ОСОБА_4 і в 1963 р. вона
одружилася з ОСОБА_5 і переїхала на
постійне місце проживання в с. Пилівка,
де ОСОБА_4 поховала чоловіка після його
смерті і проживала в будинку сама.
Пізніше до неї переїхала її донька
ОСОБА_3, яка доглядала за нею аж до її
смерті. Потім вона ще побула там
недовго, і переїхала в Крим.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що позивачка ОСОБА_3 - її
сестра. Тому їй добре відомо, що дівоче
прізвище її матері було «ОСОБА_4» і що
вона двічі одружувалася, зокрема в 60-х
роках вона вийшла заміж за ОСОБА_5 і
жила з ним у с. Пилівка. Також їй відомо,
що позивачка ОСОБА_3 жила разом з
матір'ю і десь через 2-3 роки після
смерті ОСОБА_4 позивачка повернулася в
Крим.

Свідок ОСОБА_10. в судовому засіданні
пояснила, що позивачку вона добре знає,
так як вони жили по сусідству в с.
Пилівка. Зараз в будинку АДРЕСА_1 ніхто
не живе, але на момент смерті ОСОБА_4 і
ще деякий час ОСОБА_3 жила разом з нею.
Що стосується ОСОБА_4, то з нею вона
добре знайома, так як в 1963 р. ОСОБА_4
одружилася з її свекром ОСОБА_5 і
переїхала з ним у с. Пилівку.

Згідно ст. 529 ЦК Української РСР, 1963 р.,
при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців першої
черги належить також дитина померлого,
яка народилася після його смерті. Онуки
і правнуки спадкодавця є спадкоємцями
за законом, якщо на час відкриття
спадщини немає в живих того з їх
батьків, хто був би спадкоємцем; вони
успадковують порівну в тій частці, яка
належала б при спадкоємстві за законом
їх померлому родителю.

Згідно Інформаційних довідок зі
Спадкового реєстру (спадкові справи та
видані на їх підставі свідоцтва про
право на спадщину) №37981594 та №37981617 від
28.07.2014 р. вбачається, що після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6., та
після смерті ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5., до нотаріальної контори
не зверталися спадкоємці з заявами про
прийняття спадщини та/або про відмову
від спадщини, спадкова справа не
відкривалася, свідоцтва про право на
спадщину не видавалися (а.с.32-34).

Таким чином, судом було встановлено, що
ОСОБА_3 дійсно є рідною донькою ОСОБА_4.,
якій на праві власності належав
спірний будинок АДРЕСА_1, а тому суд
вважає за можливе задовольнити вимоги
позивачки та визнати за нею право
власності на спірний будинок в порядку
спадкування.

На підставі викладеного, Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (Рим, 04
листопада 1950 року), ст. 9, 13, 41
Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 328,
1225, 1261, 1262, 1266, 1270, 1276 ЦК України, ст.ст. 529,
549, 551 ЦК Української РСР (в ред.. 1963 р.),
ст. 22 КпШС (в ред. 1969 р.) , керуючись ст.ст.
10, 57, 60, 212, 215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП НОМЕР_1), дійсно є
рідною донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнати право спільної власності на
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
рівних частках по ? частині за кожним.

Встановити факт, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняла спадщину після
смерті чоловіка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на ? частину житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті чоловіка ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Встановити факт, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП НОМЕР_1), прийняла
спадщину після смерті матері ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП
НОМЕР_1), право власності на житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Охтирський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Охтирського міськрайонного
суду

Сумської області
А.М. Кудін

Повний текст рішення виготовлено
13.10.2014 р.