УХВАЛА

іменем України

17 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Горелкіної
Н.А., Євграфової Є.П.,

Євтушенко
О.І., Журавель В.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення коштів, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 08 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області
від 19 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення коштів,
посилаючись на те, що ОСОБА_4 13 грудня 2011
року близько 11 год., перебуваючи в
своєму робочому кабінеті в приміщенні
Херсонської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів № 55 за адресою: м. Херсон,
вул. Лавреньова, 9б, в результаті
конфлікту, який виник раптово,
штовхнула позивача, внаслідок чого
остання вдарилась о шафу та отримала
тілесні ушкодження у вигляді струсу
головного мозку, крововиливу у м'які
тканини голови, потиличної області
зліва, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень та потягли
короткочасний розлад здоров'я.

Постановою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 12 липня 2013 року у
справі № 667/3971/13-к за скаргою приватного
обвинувачення ОСОБА_3 провадження за
кримінальною справою відносно ОСОБА_4
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
125 КК України, було закрито зі
звільненням ОСОБА_4 від кримінальної
відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК
України у зв'язку з примиренням, із
затвердженням мирової угоди, згідно з
якою на відшкодування заявлених ОСОБА_3
позовних вимог ОСОБА_4 сплачує 7 тис.
грн: до 12 серпня 2013 року - 2 300 грн, до 12
вересня 2013 року - 2 300 грн, до 12 жовтня 2013
року - 2 400 грн. Зазначивши, що
відповідачем було сплачено позивачу
лише 2 300 грн, просила стягнути з ОСОБА_4
на її користь матеріальну шкоду у
розмірі 4 700 грн та понесені судові
витрати.

У судовому засіданні позивач збільшила
позовні вимоги, крім стягнення з
відповідача невиплаченої шкоди у
розмірі 4 700 грн, просила із зазначених в
позовній заяві підстав стягнути
неустойку (пеню) у розмірі 152 грн 25 коп.
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань та понесені судові витрати
у розмірі 229 грн 41 коп.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 08 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 19 травня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Судом установлено й вказані обставини
сторонами не оспорюються, що 14 березня
2012 року за скаргою приватного
обвинувачення ОСОБА_3 за фактом
завдання їй легких тілесних ушкоджень,
що спричинили короткочасний розлад
здоров'я, була порушена кримінальна
справа відносно ОСОБА_4 у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК
України. У зазначеній справі ОСОБА_3
було визнано потерпілою, останньою
заявлено цивільний позов про
відшкодування завданої матеріальної
та моральної шкоди.

Постановою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 12 липня 2013 року
провадження в кримінальній справі №
667/3971/13-к відносно ОСОБА_4 у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК
України, було закрито зі звільненням
ОСОБА_4 від кримінальної
відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК
України у зв'язку з примиренням винного
з потерпілим згідно з вимогами ст. 46 КК
України із затвердженням мирової
угоди, згідно з якою на відшкодування
заявлених ОСОБА_3 позовних вимог ОСОБА_4
сплачує 7 тис. грн: до 12 серпня 2013 року - 2
300 грн, до 12 вересня 2013 року - 2 300 грн, до 12
жовтня 2013 року - 2 400 грн. Указана
постанова набрала законної сили.

13 листопада 2013 року на виконання
постанови Комсомольського районного
суду м. Херсона від 12 липня 2013 року по
кримінальній справі № 667/3971/13-к
Комсомольським районним судом м.
Херсона представнику потерпілої
ОСОБА_3 видано виконавчий лист.

Постановою від 19 листопада 2013 року
державного виконавця ВДВС
Комсомольського РУЮ м. Херсона
Луковської Л.Л. на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26
Закону України «Про виконавче
провадження» відмовлено в прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження,
оскільки виконавчий лист не відповідає
вимогам ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
позивач розпорядилася своїм правом на
пред'явлення позову про відшкодування
шкоди, обравши спосіб захисту шляхом
його пред'явлення при розгляді
кримінальної справи до підсудної;
питання про відшкодування завданих
збитків вирішено постановою суду при
закритті кримінальної справи та дійшов
висновку про те, що відмова у відкритті
виконавчого провадження не є підставою
для звернення до суду з позовом про
повторне стягнення завданої злочином
шкоди в порядку цивільного
судочинства, а є підставою для
оскарження в установленому законом
порядку рішень ВДВС.

Проте з висновками судів погодитися не
можна з таких підстав.

За загальним правилом мирова угода за
своєю правовою природою - це договір,
який укладається сторонами з метою
припинення спору на умовах, погоджених
сторонами. Мирова угода не приводить до
вирішення спору по суті. Сторони не
вирішують спір, не здійснюють
правосуддя, що є прерогативою судової
влади, а, досягнувши угоди між собою,
припиняють спір. Мирова угода
ґрунтується на взаємовигідних для обох
сторін умовах, та, як правило,
виконується добровільно.

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Ураховуючи, що мирова угода,
затверджена судом, припускає
добровільне її виконання, а названий
Закон направлений на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), у разі
невиконання стороною умов такої угоди
у добровільному порядку
заінтересована сторона має звернутися
до суду, який видав ухвалу про
затвердження мирової угоди, із заявою
про зміну порядку її виконання з
добровільного на примусовий, що стане
підставою для вчинення Державною
виконавчою службою дій, спрямованих на
примусове виконання.

Разом із тим, відмовляючи в задоволенні
позову, суд на порушення ст. ст. 214, 215 ЦПК
України в повній мірі наведеного не
врахував, не звернув уваги на те, що
мирова угода між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
затверджена постановою суду від 12
липня 2013 року в межах кримінальної
справи за приватним обвинуваченням.

За виконавчим листом від 12 липня 2013
року, виданим за зазначеною вище
постановою про затвердження мирової
угоди, державним виконавцем відмовлено
у відкритті виконавчого провадження у
зв'язку із відсутністю примусового
характеру виконання рішення суду.

Проте на відміну від цивільного
процесуального закону та
господарського процесуального закону
норми кримінального процесуального
закону не передбачають можливості
зміни способу і порядку виконання
мирової угоди.

Оскільки на порушення вимог ст. ст. 1, 3, 4
ЦПК України, відмовивши в задоволенні
позову з огляду на наявність мирової
угоди, суд фактично позбавив позивача
права на судовий захист, ухвалені у
справі рішення підлягають скасуванню
із передачею справи на новий розгляду
до суду першої інстанції.

При новому розгляді суд має визначити,
чи є правовідносини, що виникли між
сторонами, правовідносинами з
відшкодування шкоди чи договірними та
якими нормами цивільного закону вони
врегульовані.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 08 квітня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 19 травня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Н.А. Горелкіна

Є.П.
Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель