АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 ц - 796/5235/2014
Головуючий у І інстанції Каліушко Ф.А.
Доповідач Корчевний Г.В.
28 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:
Головуючого Корчевного Г.В.,
суддів Слободянюк С.В.,
за участісекретаря Лужецької І.С.
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 19 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
зобов»язання не чинити перешкод у
користуванні майном, визнання права
сервітуту, зобов»язання вчинити дії,
стягнення матеріальної та моральної
В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2013 року позивачі звернулися до
Дарницького районного суду міста Києва
із заявою про забезпечення позову.
В обґрунтування уточненої заявленої
заяви вказували, що враховуючи значний
розмір позовних вимог, комплекс
обставин, які можуть утруднити
виконання рішення суду, а саме
відсутність у відповідачів іншого
майна на яке може бути звернено
стягнення для задоволення вимог
позивачів, просили накласти арешт на
40/100 частин будинку АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_1, та на 12/100 частин будинку
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.
Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 19 лютого 2014 року заяву ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про забезпечення позову
З метою забезпечення позову накладено
арешт на нерухоме майно, а саме 40/100
частин будинку АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_1, та на 12/100 частин будинку
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.
Виконання ухвали доручено
Реєстраційній службі Головного
управління юстиції у м. Києві.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1
та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу та
просять суд апеляційної інстанції
ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 19 лютого 2014 року скасувати та
постановити нову, якою в задоволенні
забезпечення позову - відмовити.
Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
Суд першої інстанції задовольняючи
заяву про забезпечення позову, вірно
керувався нормами матеріального та
процесуального закону, а саме ст.151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.
В апеляційній скарзі апелянти
зазначають, що позивачі не надають
жодного доказу необхідності
застосування заходів забезпечення
позову, крім того зазначають, що
оскаржувана ухвала унеможливлює
розпорядження будинком з метою
отримання ними грошей від його
використання та розпорядження ним і
відповідного здійснення розрахунків
із позивачами для задоволення предмету
Колегія суду не може прийняти до уваги
такі посилання апелянтів, так як
постановлена ухвала суду про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нерухоме майно, обмежує права
позивачів щодо реалізації цього майна,
з метою уникнення можливості
невиконання рішення суду першої
інстанції у випадку задоволення
позовної заяви, однак не його
використання та отримання грошових
коштів за його користування.
Крім того, посилання апелянтів на те, що
необхідність реалізації забезпеченого
майна зумовлена бажанням здійснення
розрахунків із позивачами для
задоволення предмету їхнього позову,
не позбавляє апелянтів можливості
укласти мирову угоду між сторонами, або
визнати заявлений позов.
Частиною 3 статті 152 ЦПК України
визначено, що види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
лютого 2006 року "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ про забезпечення
позову" розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд(суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Крім того, Цивільний процесуальний
закон не зобов'язує суд при розгляді
питань про забезпечення позову
перевіряти обставини, які мають
значення для справи, а лише запобігає
ситуації, при якій може бути утруднено
чи стане неможливим виконання рішення
у разі задоволення позову. Види
забезпечення позову застосовуються
для того, щоб гарантувати виконання
можливого рішення суду, а таке рішення
може бути постановлено тільки у
відповідно до заявлених позовних
вимог. Заходи забезпечення позову
повинні застосовуватись лише у разі
необхідності та бути співмірними із
заявленими вимогами, оскільки
безпідставне забезпечення позову може
привести до порушення прав і законних
інтересів інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що умовою застосування заходів
забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення, невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання судового
рішення, а також те, що майно, яке є у
відповідача на момент пред»явлення
позову до нього, може зникнути,
зменшитись за кількістю на момент
виконання рішення, колегія суду
приходить до висновку про відмову у
задоволенні апеляційної скарги, так як
апелянти не надали жодного належного
та допустимого доказу на підтвердження
обставин, зазначених ними у
апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

Згідно п. 1, ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши апеляційну скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає ухвалу суду першої
інстанції без змін.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла до висновку, що ухвала суду
постановлена з дотриманням норм
процесуального права, а тому не має
підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України
колегія суду , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 19 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: