Справа № 347/753/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1717/2014
Головуючий у 1 інстанції Турянський
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів:
Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: відповідача ОСОБА_2,

представників ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Фольксбанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «ВіЕс Банк», до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третьої
особи з самостійними вимогами на
стороні відповідачів органу опіки та
піклування Косівської РДА про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, зустрічним позовом ОСОБА_5 до
ПАТ «Фольксбанк», ОСОБА_2 та зустрічним
позовом органу опіки та піклування
Косівської РДА в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6 до ПАТ
«Фольксбанк», ОСОБА_2 про визнання
недійсним іпотечного договору за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_5 ОСОБА_3 на рішення Косівського
районного суду від 19 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

в березні 2013 року ПАТ «Фольксбанк»
звернувся з даним позовом, посилаючись
на те, що 22.10.2007 року ВАТ «Електрон Банк»
(правонаступник ПАТ «Фольксбанк»)
уклав з ОСОБА_10 кредитний договір №
06-2/4К10 на суму 120 000 доларів США. На
забезпечення повернення кредиту 23.10.2007
року з ОСОБА_10, ОСОБА_2 укладено договір
іпотеки належних їм житлового будинку
в АДРЕСА_1 та земельних ділянок в
АДРЕСА_2, площею 662 кв.м, і по АДРЕСА_2,
площею 770 кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10
померла, спадщину після її смерті
прийняли ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
Оскільки заборгованість за кредитним
договором станом на 07.03.2013 року
складала 59 000 доларів США, що в
еквіваленті становить 471 587 грн., просив
звернути стягнення на майно, що вказане
в договорі іпотеки.

В червні 2013 року ОСОБА_5
звернулася з зустрічним позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_10, яка
померла є її матір'ю. На час укладення
кредитного договору та договору
іпотеки вона та її брат ОСОБА_6 були
неповнолітніми і проживали в сім'ї
батьків. Оскільки в іпотечному
договорі йшлося про майнові права та
інтереси малолітніх дітей, то він мав
укладатися виключно за наявності
письмової згоди органу опіки та
піклування, якої не було. Тому просила
визнати недійсним договір іпотеки,
укладений між банком та ОСОБА_10, ОСОБА_2
від 23.10.2007 року, посвідчений приватним
нотаріусом Косівського районного
нотаріального округу ОСОБА_11 за
реєстровим № 3148.

Представник органу опіки та
піклування звернувся з аналогічним
позовом та просив визнати недійсним
договір іпотеки, укладений між банком
та ОСОБА_10, ОСОБА_2 від 23.10.2007 року за
реєстровим № 3148.

Рішенням Косівського районного
суду від 19 червня 2014 року позов ПАТ
«Фольксбанк» задоволено. Звернуто
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
житловий будинок, загальною площею 418,5
кв.м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1; земельну ділянку, площею 662
кв.м, призначену для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку,
площею 770 кв.м, призначену для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд, що знаходиться за адресою:
Косівський район, селище Кути, АДРЕСА_2,
що успадковані ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, шляхом продажу предмету
іпотеки на прилюдних торгах, в межах
процедури виконавчого провадження, за
ціною, встановленою в порядку,
передбаченому Законом України «Про
виконавче провадження» для
задоволення вимог ПАТ «Фольксбанк» за
кредитним договором № 06-2/4К10 від 22.10.2007
року в сумі 59000 доларів США, що за курсом
НБУ станом на 07.03.2013 року становить
471587,00 грн. та стягнуто судовий збір в
розмірі 3441 грн. В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_5 до ПАТ
«Фольксбанк», ОСОБА_2 та зустрічного
позову органу опіки та піклування
Косівської РДА в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6 до ПАТ
«Фольксбанк», ОСОБА_2 про визнання
недійсним іпотечного договору
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_5 ОСОБА_3 посилається на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд не врахував, що наданий
в іпотеку житловий будинок знаходиться
за адресою АДРЕСА_1 в смт. Кути, а
земельна ділянка, на якій він
розміщений і яка також передана в
іпотеку має адресу: АДРЕСА_2 Суд не
перевірив, чи виділялася для
індивідуального будівництва земельна
ділянка по АДРЕСА_1, на яку як предмет
іпотеки звернув стягнення суд. Згідно
довідки Кутської селищної ради ОСОБА_5
та ОСОБА_6 зареєстровані та проживають
в будинку, що знаходиться на земельній
ділянці в АДРЕСА_2. На цій же ділянці,
тобто на АДРЕСА_2 знаходиться
незавершений будівництвом житловий
будинок, що був переданий в іпотеку.
Рішення про виділення земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку в
смт. Кути, по АДРЕСА_2 а взагалі не
приймалося. Суд, вийшовши за межі
позовних вимог, не врахував, що таке
будівництво є самочинним і на момент
укладення договору іпотеки не набуто
право власності на нього. Суд не
врахував також, що опікунська рада, яка
надала згоду на укладення кредитного
договору, є дорадчим органом, натомість
на укладення договору іпотеки дозвіл
органу опіки та піклування відсутній,
чим порушені майнові права дітей. Крім
того суд, ухвалюючи рішення на користь
ПАТ «Фольксбанк», не звернув уваги, що
такого суб'єкта в банківській системі
немає, його правонаступником є ПАТ
«ВіЕс Банк». Тому просить оскаржуване
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову ПАТ
«Фольксбанк» про звернення стягнення
на предмет іпотеки відмовити,
зустрічний позов ОСОБА_5 та зустрічний
позов органу опіки та піклування
Косівської РДА в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6 про визнання
недійсним іпотечного договору
задовольнити повністю.

В засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_5 ОСОБА_3 і ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримали,
представник ПАТ «ВіЕс Банк» доводи
апеляційної скарги заперечив. Інші
особи, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлені про час і
місце її розгляду, не з'явились, що
згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши подані докази і доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 22.10.2007 року між ВАТ
«Електрон Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Фольксбанк», та ОСОБА_10
укладено кредитний договір № 06-2/4К10,
згідно якого їй надано кредит в сумі 120
000 доларів США, з виплатою 12 % річних. Для
забезпечення виконання зобов'язань
23.10.2007 року з ОСОБА_10, ОСОБА_2 укладено
нотаріально посвідчений договір
іпотеки, відповідно до якого в іпотеку
було передано житловий будинок,
загальною площею 418,5 кв.м, що
знаходиться в селищі Кути, АДРЕСА_1 та
дві земельні ділянки, призначені для
будівництва і обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, в селищі Кути по АДРЕСА_2, площею
662 кв.м і по АДРЕСА_2, площею 770 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_10 померла.

14.03.2008 року ПАТ «Фольксбанк»
звернувся до Косівської районної
державної нотаріальної контори з
претензією про пред'явлення вимог до
спадкоємців.

12 листопада 2012 року спадкоємцям
ОСОБА_10 відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 видано свідоцтва про
право на спадщину за законом.

Заборгованість за кредитним
договором станом на 07.03.2013 року склала 59
000 доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 471 587 грн.

Задовольняючи позов ПАТ
«Фольксбанк» суд першої інстанції
правильно виходив із того, що
відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_10 і
прийняли спадщину, а відповідно до ЦК
України до складу спадщини входять всі
права та обов'язки, які належали
спадкодавцю на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України
та ст. 1 Закону України "Про іпотеку" в
силу іпотеки іпотекодержатель має
право у разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки.

Згідно зі ст. 23 Закону України
"Про іпотеку" у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування, іпотека є
дійсною для набувача відповідного
нерухомого майна. Особа, до якої
перейшло право власності на предмет
іпотеки, набуває статусу іпотекодавця
і має всі його права і несе всі його
обов'язки за іпотечним договором у тому
обсязі і на тих же умовах, що існували
до набуття ним права власності на
предмет іпотеки. Якщо право власності
на предмет іпотеки переходить до
спадкоємця фізичної особи -
іпотекодавця, такий спадкоємець не
несе відповідальності перед
іпотекодержателем за виконання
основного зобов'язання, але в разі його
порушення боржником він відповідає за
задоволення вимог іпотекодержателя в
межах вартості предмета іпотеки.

З огляду на зазначені положення
закону та обставини справи, суд першої
інстанції обґрунтовано звернув
стягнення на предмет іпотеки - житловий
будинок, загальною площею 418,5 кв.м, в
АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 770
кв.м, призначену для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, в смт. Кути,
АДРЕСА_2.

Однак, звертаючи стягнення на
предмет іпотеки, зокрема на земельну
ділянку, площею 662 кв.м, що знаходиться в
селищі Кути, АДРЕСА_1 суд першої
інстанції на порушення вимог ст. ст.
213-215 ЦПК України не звернув уваги на те,
що позивач вказував, що виконання
ОСОБА_10 зобов'язань за кредитним
договором забезпечено іпотекою, в тому
числі земельної ділянки, площею 662 кв.м,
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, що знаходиться в
селищі Кути, АДРЕСА_2.

Згідно п. 3 іпотечного договору
від 23.10.2007 року ця земельна ділянка
площею 0,0662 га, належить іпотекодавцям
на підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ІФ
№ 088567 від 17.10.2003 року, кадастровий номер
26:236:554:00:01:003:0022. Це ж стверджується і
копією Державного акту, згідно якого
зазначена земельна ділянка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Суд на зазначене уваги не звернув,
безпідставно звернув стягнення на
земельну ділянку, що знаходиться в
селищі Кути, АДРЕСА_1. Разом з тим,
з'ясування цієї обставини має суттєве
значення для правильного вирішення
справи, а тому вказівка суду в
резолютивній частині рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- земельну ділянку, площею 662 кв.м, що
знаходиться в селищі Кути, АДРЕСА_1 є
помилковою.

Крім того, зазначаючи в рішенні про
задоволення позовних вимог ПАТ
«Фольксбанк» суд першої інстанції
залишив поза увагою ухвалу Косівського
районного суду від 07.02.2014 року про
заміну неналежного
позивача-відповідача ПАТ «Фольксбанк»
на належного позивача-відповідача ПАТ
«ВіЕс Банк».

Також, судом неправильно визначено
спосіб стягнення судових витрат.

Таким чином, в цій частині судом
першої інстанції допущено порушення
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи і
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог ПАТ
«ВіЕс Банк» про звернення стягнення на
предмет іпотеки, в тому числі на
земельну ділянку, площею 662 кв.м, що
знаходиться в селищі Кути, АДРЕСА_2.

Доводи апеляційної скарги про те,
що незавершений житловий будинок в
АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом і на
момент укладення договору іпотеки не
набуто право власності на нього,
спростовуються матеріалами справи, з
яких вбачається, що зазначений
житловий будинок введений в
експлуатацію 27.08.2007 року, належить
іпотекодавцям ОСОБА_10, ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданого виконкомом
Кутської селищної ради 19.09.2007 року на
підставі рішення Кутської селищної
ради від 29.08.2007 року № 27, зареєстрований
в Коломийському МБТІ 20.09.2007 року та
розташований на земельній ділянці, що
знаходиться в АДРЕСА_2, площею 662 кв.м.

Що стосується судового рішення у
частині відмови у визнанні недійсним
договору іпотеки, то під час розгляду
справи в цій частині суд не порушив
норм матеріального чи процесуального
права, оскільки неповнолітні ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 майнових прав щодо забезпечених
договором іпотеки житлового будинку і
земельних ділянок не мали, отже для
укладання цього договору дозвіл органу
опіки та піклування законом не
вимагався. Посилання апелянта на
положення ст. 17 Закону України "Про
охорону дитинства" колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
положення цієї статті застосовується
до правочинів щодо нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти. Правом
проживання та користування
неповнолітніх дітей будинок, який
переданий в іпотеку, не обтяжений.

Оскільки судом першої інстанції
порушено норми процесуального права в
частині вирішення первісного позову,
тому в силу ст. 309 ЦПК України це є
підставою для скасування судового
рішення в цій частині з ухваленням
нового рішення про задоволення позову
ПАТ «ВіЕс Банк» по суті позовних вимог.
В решті рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_5
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Косівського районного
суду від 19 червня 2014 року в частині
задоволення первісного позову ПАТ
«Фольскбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, третьої особи з самостійними
вимогами на стороні відповідачів
органу опіки та піклування Косівської
РДА про звернення стягнення на предмет
іпотеки скасувати.

Ухвалити в цій частині нове
рішення, яким позов публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третьої
особи з самостійними вимогами на
стороні відповідачів органу опіки та
піклування Косівської РДА про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та стягнення судового збору
задовольнити.

Звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме: житловий будинок,
загальною площею 418,5 кв.м, що
знаходиться за адресою: Косівський
район, селище Кути, АДРЕСА_1; земельну
ділянку, площею 662 кв.м, призначену для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд, що знаходиться за адресою:
Косівський район, селище Кути, АДРЕСА_2;
земельну ділянку, площею 770 кв.м,
призначену для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, що знаходиться
за адресою: Косівський район, селище
Кути, АДРЕСА_2, що успадковані ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, шляхом продажу
предмету іпотеки на прилюдних торгах, в
межах процедури виконавчого
провадження, за ціною, встановленою в
порядку, передбаченому Законом України
«Про виконавче провадження» для
задоволення вимог публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк» за
кредитним договором № 06-2/4К10 від 22.10.2007
року в сумі 59000 доларів США, що за курсом
НБУ станом на 07.03.2013 року становить 471 587
грн. та стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк»
судовий збір по 860 грн. 25 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в дохід держави по 53 грн. 25 коп.
судового збору з кожного.

В решті рішення Косівського
районного суду від 19 червня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення. Касаційна
скарга на рішення може бути подана до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Васильковський В.М.

Судді:
Малєєв А.Ю.

Меленко О.Є.