АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1908/2013
інстанції Крапівіна О.П.
Доповідач: Воронцова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 09 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
24 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання майна
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, стягнення грошової
компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з вище зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з січня 1995 року до
2007 рік вона перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі.

22 грудня 2000 року ОСОБА_6 придбав
домоволодіння АДРЕСА_1.

За період їх спільного проживання у
вказаному будинку за спільні кошти
протягом 2001-2007р.р. ними було здійснено
прибудову літ. «а» до житлового
будинку, збудовано сараї літ. «Ж», «Г»,
«Е», навіси літ. «Д», «З».

Рішенням суду від 02 жовтня 2012 року у
задоволенні її позову до відповідача
про визнання будинку об'єктом спільної
сумісної власності подружжя
відмовлено, так як не було доведено, що
будинок за час шлюбу істотно
збільшився у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№1289/1299 від 13.05.2012 року, виконаної у
рамках вище зазначеної справи,
визначено ринкову вартість спільно
збудованих споруд - 105 220грн.

Позивачка вважає, що має право на
отримання грошової компенсації ?
частини вартості майна, що є їх
спільною сумісною власністю, однак
добровільно відповідач не бажає
вирішити дане питання.

Позивачка просила суд визнати об'єктом
спільної сумісної власності подружжя:
прибудову літ. «а» площею 55,9кв.м, сараї
літ. «Ж», «Г», «Е», навіси літ. «Д», «З»,
що розташовані по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_6 на її користь ?
частину ринкової вартості прибудови та
споруд в сумі 52 610грн. та судові витрати
у справі.

Рішенням Генічеського районного суду
від 24 квітня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду
ОСОБА_5, посилаючись на неправильну
оцінку наданим доказам, внаслідок чого
суд дійшов хибного висновку та при
цьому порушивши норми матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини, просила рішення суду
скасувати, ухвалити нове, яким її
позовні вимоги задовольнити.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явилися, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, з
урахуванням уточнених ОСОБА_5 позовних
вимог про стягнення грошової
компенсації ? частини вартості
матеріалів та обладнання, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу
підлягаючою задоволенню частково з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі з 1997 року по 2007
рік.

Згідно договору купівлі-продажу
№ГФ-12-077-11, посвідченого Харківською
Універсальною Біржею 22.12.2000 року,
ОСОБА_6 є власником домобудівні
АДРЕСА_1.

Рішенням Генічеського районного суду
від 02.10.2012 року, яке набрало законної
сили, визнано за ОСОБА_6 право особистої
приватної власності на житловий
будинок з надвірними будівлями,
розташований у АДРЕСА_1 /а.с.9-12/.

Судом першої та апеляційної інстанції
у вище зазначеній справі встановлено,
що у період перебування у шлюбі з 2001 по
2007р.р. сторони на підставі рішення
Генічеського міськвиконкому №417 від
22.11.2001 року та дозволу на виконання
будівельних робіт №64 від 03.12.2001 року
здійснили прибудову до будинку та
збудували господарські споруди /а.с.
9-12/.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_5 про визнання житлового будинку
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, суд виходив з того, що
виконані сторонами роботи з
будівництва прибудови до будинку та
господарських споруд та їх вартість не
є істотним збільшенням вартості
домоволодіння та підставою для
визнання його спільною сумісною
власністю подружжя.

Відповідно до приписів ч.3 ст.61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Таким чином, є встановленим та не
підлягає доказуванню під час розгляду
даної справи факт здійснення сторонами
у період шлюбу прибудови літ. «а» до
будинку, будівництва сараїв літ. «Ж»,
«Г», «Е», навісів літ. «Д», «З».

Вказані будівлі і споруди були
збудовані на підставі рішення
виконавчого комітету Генічеської
міської ради №417 від 22.11.2001 року та
дозволу на виконання будівельних
робіт, наданого інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю м.
Генічеськ №64 від 03.12.2001 року і
будівельного паспорту від 23.11.2001 року
(інвентарна справа /а.с. 73а-75; а.с. 101/).

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_5 про визнання прибудови та
господарських споруд об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, стягнення
грошової компенсації, суд І інстанції
виходив з того, що рішенням
Генічеського районного суду від 02.10.2012
року визнано право особистої власності
ОСОБА_6 на житловий будинок з
надвірними будівлями, розташований у
АДРЕСА_1 та вказані об'єкти не введені в
експлуатацію, відсутня їх державна
реєстрація , тому вони не є об'єктом
права власності та не можуть бути
предметом поділу, встановлення порядку
користування в судовому порядку, на
нього не може бути звернено стягнення
за виконавчими документами.

Однак, колегія суддів не може повністю
погодитися з висновком суду, оскільки
до нього він дійшов у порушення норм
матеріального права.

Як було зазначено вище, будівництво
спірних об'єктів велося подружжям
ОСОБА_6 у період шлюбу, через рік після
придбання ОСОБА_6 за особисті кошти
будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення
виконавчого комітету органу місцевого
самоврядування та дозволу інспекції
ДАБК, тому воно не являється самочинним
будівництвом і таким не значиться в
матеріалах інвентарної справи. Спірні
об'єкти не прийняті в експлуатацію в
установленому законом порядку, що
сторонами не заперечується, тому право
власності на них, як на нерухоме майно
не виникло.

Оскільки прибудова до будинку, сараї та
навіси є приналежністю основної речі -
будинку, у розумінні положень ст.186 ЦК
України, та рішенням Генічеського
районного суду від 02 жовтня 2012 року
визнано за ОСОБА_6 право особистої
приватної власності на житловий
будинок з надвірними будівлями,
розташований у АДРЕСА_1, а позивачка
згідно приписів ч.1 ст.60 СК України є
співвласником вказаних об'єктів, тому
вона відповідно до приписів ч.3 ст.331 ЦК
України має право на грошову
компенсацію вартості матеріалів і
обладнання, які були використані в
процесі будівництва спірних об'єктів.

Відповідно до висновку №13 судової
будівельно-технічної експертизи від
22.08.2014 року, вартість будівельних
матеріалів і обладнання, використаних
для будівництва прибудови літ. «а»,
сараїв літ. «Ж», «Г», «Е», навісів літ.
«Д», «З», включаючи роботи по
проведенню опалення та водопостачання,
розташованих по АДРЕСА_1 складає 43
985грн. /а.с. 159-167-211/. При цьому суд не бере
до уваги визначену експертом вартість
вказаних об'єктів, визначених з
урахуванням їх фізичного зносу.

Позивачка має право на отримання
грошової компенсації ? частини цієї
вартості, тобто (43 985 грн. : 2) = 21 992,50грн.
та на відшкодування понесених нею
судових витрат: судового збору 230грн. +
145грн. /а.с.1,128/, витрат по оплаті
експертизи в сумі 3 000грн., всього 3 375грн.
та проїзд у громадському транспорті у
дні засідань в сумі 256,43грн., а всього 3
631,43грн.

З огляду на зазначене, рішення суду І
інстанції у частині стягнення грошової
компенсації підлягає скасуванню з
ухваленням у вказаній частині нового
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_5 грошової компенсації в
сумі 21 992грн. 50коп. та судових витрат в
сумі 3 631грн. 43 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 24 квітня 2011
року в частині відмови у задоволенні
позову ОСОБА_5 про стягнення грошової
компенсації скасувати, ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 21
992грн. 50коп. грошової компенсації
вартості будівельних матеріалів і
обладнання, використаних при
будівництві прибудови літ. «а», сараїв
літ. «Ж», «Г», «Е», навісів літ. «Д», «З»
по АДРЕСА_1 та судові витрати в сумі 3
631грн. 43коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: