Номер провадження 2/754/5437/14
РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2014 року Деснянський районний
суд м.Києва в складі:

головуючого-судді
Смирнової Є.П.

при секретарі
Кузьменко А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві

справу за позовом

ОСОБА_1
до

ОСОБА_2,

Яка
діє в своїх інтересах та в інтересах

Малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

3-ї
особи: Відділ опіки (піклування) та

Сімейних форм виховання Служби у
справах дітей

Деснянської районної в м.Києві
державної

Адміністрації,

ОСОБА_3,

ОСОБА_2, яка діє в інтересах

Неповнолітньої ОСОБА_5, -

про
визнання осіб такими, що втратили

право
користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

26.08.2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про
визнання їх такими, що втратили право
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1. При цьому позивачка
вказує на те, що на підставі договору
купівлі-продажу від 22.06.2002 року та
рішення Деснянського районного суду
м.Києва від 25.06.2012 року вона є власником
? частини квартири АДРЕСА_1. Власником
іншої ? частини вказаної квартири є її
онука, дочка її сина ОСОБА_3 - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3. На теперішній час у
спірній квартирі зареєстровані чотири
особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх діти: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

Як вказує позивачка, відповідачка
є колишньою дружиною її сина ОСОБА_3 З
лютого 2012 року відповідачка у спірній
квартирі не проживає. Разом з дітьми
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, вона самостійно
залишила квартиру і переїхала до своїх
батьків в село Демидів Київської
області, де проживає разом з дітьми по
теперішній час.

Позивачка також зазначає, що
відповідачка ОСОБА_2 забрала з квартири
всі свої речі та речі дітей, у спірній
квартирі не з»являється більше двох
років, квартирою не цікавиться, не несе
витрати по її утриманню, належного
відповідачці майна в квартирі не має.
Перешкод в проживанні та користуванні
житловою площею вона та її син
відповідачці не створювали.

ОСОБА_1 вважає, що відповідачка
ОСОБА_2 разом з малолітнім ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з лютого 2012 року на
спірній житловій площі не проживають
без поважних причин, тому втратили
право користування квартирою АДРЕСА_1.
Посилаючись на викладені обставини,
позивачка просить задовольнити її
позовні вимоги.

В судовому засіданні ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала та просила
їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову
заперечує. При цьому вказує на те, що
10.02.2012 року вона змушена була залишити
спірну квартиру через конфлікт з
позивачкою, яка в той вечір намагалася
викинути її особисті речі та вигнати на
вулицю. З цього приводу вона
(відповідачка) викликала міліцію, до
приїзду якої вона разом з дітьми
перебувала у сусідів.

Відповідачка також зазначає, що на
підставі договору купівлі продажу від
22.06.2002 року позивачка та її дочка ОСОБА_5
є співвласниками квартири АДРЕСА_1, в
рівних долях. За рішенням Деснянського
районного суду м.Києва від 25.06.2012 року
за позивачкою ОСОБА_1 визнано право
власності на ? частину вказаної
квартири. Тобто, позивачка має право
розпоряджатись тільки ? частиною
квартири. Інша ? частина квартири
належить її доньці ОСОБА_5. Вона, як мати
неповнолітньої ОСОБА_5, є офіційним
розпорядником її майна до набуття
дитиною повноліття. Крім того,
відповідно до ст.176 Сімейного кодексу
України, ст.405 Цивільного кодексу
України та ст.156 Житлового кодексу
України, члени сімей власників квартир
користуються жилим приміщенням
нарівні із власником житла.
Посилаючись на викладені обставини,
відповідачка ОСОБА_2 вважає, що вона, як
мати власниці частини спірної квартири
та її малолітній син, як брат ОСОБА_5,
мають право користуватись спірним
житлом нарівні з ОСОБА_5, як члени її
сім»ї, тому просить відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні позову (а.с.26).

Як представник 3-ї особи:
неповнолітньої ОСОБА_5 - ОСОБА_2 проти
позову ОСОБА_1 заперечує.

3-я особа: ОСОБА_3 в судове засідання не
з»явився. Згідно довідки Київської
міської психоневрологічної лікарні № 3
від 20.08.2014 року № 1395 ОСОБА_3 з 08.10.2012 року
по теперішній час знаходиться у
лікарні на примусовому лікуванні. При
цьому надав до суду заяву від 01.10.2014
року, в якій позовні вимоги ОСОБА_1
підтримав (а.с.46,47).

Представник 3-ї особи: Служби у справах
дітей Деснянської районної в м.Києві
державної адміністрації просить
розглянути справу без його присутності
та винести рішення з урахуванням
житлових інтересів неповнолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.34).

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до наступного.

Судом встановлено, що двокімнатна
спірна квартира АДРЕСА_1 належить на
праві спільної часткової власності
позивачці ОСОБА_1 та 3-й особі ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в рівних долях, на
підставі Договору купівлі-продажу
квартири від 22.06.2002 року та рішення
Деснянського районного суду м.Києва
від 25.06.2012 року (а.с.5-6,7,27).

Судом також встановлено, що
співвласниця квартири 3-я особа ОСОБА_5
є онукою позивачки ОСОБА_1 та дочкою
відповідачки ОСОБА_2

Згідно довідки ЖЄКу-306 від 13.08.2014
року за № 551, на даний час на спірній
житловій площі зареєстровані чотири
особи: відповідачка ОСОБА_2, 3-я особа
ОСОБА_3 та їх діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка ОСОБА_1, як співвласник ?
частини квартири АДРЕСА_1 на житловій
площі вказаної квартири не
зареєстрована (а.с. 4,35).

Як вказує ОСОБА_1, колишня дружина її
сина ОСОБА_3 - відповідачка ОСОБА_2 у
лютому 2012 року добровільно залишила
квартиру і разом з дітьми ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 переїхала до своїх батьків в
село Демидів Київської області, де
проживає разом з дітьми по теперішній
час.

Позивачка також зазначає, що
відповідачка ОСОБА_2 забрала з квартири
всі свої речі та речі дітей, у спірній
квартирі не з»являється більше двох
років, квартирою не цікавиться, не несе
витрати по її утриманню, належного
відповідачці майна в квартирі не має.
Перешкод в проживанні та користуванні
житловою площею вона та її син
відповідачці не створювали.

Посилаючись на викладені
обставини, позивачка вважає, що
відповідачка ОСОБА_2 разом з малолітнім
сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на спірній
житловій площі не проживають без
поважних причин більше року, тому,
відповідно до ст. 405 ЦК України
втратили право користування нею.

Суд вважає, що вказані доводи
позивачки ОСОБА_1 не знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.405 ЦК
України, члени сім»ї власника житла,
які проживають разом з ним, мають право
на користування цим житлом відповідно
до закону.

Член сім»ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно ч.4 ст. 156 ЖК України до
членів сім»ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення
сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України
до членів сім»ї наймача належить
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім»ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що
відповідачка ОСОБА_2 є колишньою
невісткою позивачки, а неповнолітні
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в інтересах яких діє у
справі відповідачка, є онуками
позивачки ОСОБА_1

Позивачка ОСОБА_1 та її онука
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3, є співвласниками
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, кожній
належить по ? частині вказаної
квартири.

Позивачка на спірній житловій
площі не зареєстрована.

Згідно довідки ЖЄКу-306 № 551 від
13.08.2014 року на житловій площі квартири
АДРЕСА_1 зареєстрований син позивачки -
ОСОБА_3, його колишня дружина,
відповідачка у справі ОСОБА_2 та двоє їх
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

Судом встановлено, що з лютого 2012 року
відповідачка ОСОБА_2 та її неповнолітні
діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 на спірній житловій площі
в квартирі АДРЕСА_1 не проживають,
особистих речей відповідачки в
квартирі не має. З цього ж часу
відповідачка спірною квартирою не
цікавиться, не несе витрати по її
утриманню, крім того, не здійснювала
ніяких дій в своїх інтересах та в
інтересах дітей, які б свідчили про її
намір користуватися спірною житловою
площею.

Факт не проживання ОСОБА_2 з
дітьми у квартирі АДРЕСА_1
підтверджується поясненнями самої
відповідачки, яка не заперечувала
факту свого непроживання у спірній
квартирі з лютого 2012 року. При цьому
відповідачка посилається на те, що
змушена була залишити спірну квартиру
через конфлікти з позивачкою. Крім
того, відповідачка зазначила, що
квартира АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі продажу від 22.06.2002 року
належить, в рівних долях, її
неповнолітній донці ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та позивачці ОСОБА_1 За
рішенням Деснянського районного суду
м.Києва від 25.06.2012 року за позивачкою
ОСОБА_1 визнано право власності на ?
частину вказаної квартири. Інша ?
частина квартири належить її доньці
ОСОБА_5. Вона, як мати неповнолітньої
ОСОБА_5, є офіційним розпорядником її
майна до набуття дитиною повноліття.
Відповідачка ОСОБА_2 вважає, що вона, як
мати власниці частини спірної квартири
та її малолітній син, як брат ОСОБА_5,
мають право користуватись спірним
житлом нарівні з ОСОБА_5, як члени її
сім»ї.

Вказані доводи ОСОБА_2 суд вважає
обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, ч.1 ст.173 Сімейного кодексу України
передбачено, що батьки і діти, зокрема
ті, які спільно проживають, можуть бути
самостійними власниками майна.

Відповідно до ч.1 ст.177 Сімейного
кодексу України якщо у малолітньої
дитини є майно, батьки управляють ним
без спеціального на те повноваження.
Батьки зобов»язані вислухати думку
дитини щодо способів управління її
майном.

Згідно ст.317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Частиною 1 статті 405 ЦК України
передбачено, що члени сім»ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону.

Як встановлено судом, власницею ?
частини квартири АДРЕСА_1 є
неповнолітня донька відповідачки -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка на даний час
разом із матір»ю та своїм братом
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживають за
іншою адресою, що згідно ст. 317 ЦК
України не впливає на зміст права
власності неповнолітньої ОСОБА_5 на
належну їй ? частину спірної квартири.
Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України,
відповідачка та її неповнолітній син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як члени сім»ї
власника частини спірного житла -
ОСОБА_5, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону.

Крім того, суд враховує, що батько
неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, - ОСОБА_3, який є
також сином позивачки, з 08.10.2012 року
перебуває на примусовому лікуванні в
Київський міський психоневрологічній
лікарні № 3 (а.с. 44-45,46).

Як вбачається з Постанов ДІМ
Деснянського РУ ГУ МВС України в
м.Києві про відмову в порушенні
кримінальної справи від 29.02.2012 року,
08.03.2012 року,10.03.2012 року, 10.04.2012 року, саме
в лютому 2012 року колишній чоловік
відповідачки став скаржитися на те, що
його дружина ОСОБА_2 погрожує йому
фізичною розправою та вбивством. Як
зазначено в постановах, мати ОСОБА_3
(позивачка у справі) повідомила, що її
син останнім часом поводить себе дуже
дивно та неадекватно, іти на обстеження
у психіатричну лікарню відмовляється
(а.с.40,41,42,43).

Згідно постанови Деснянського
районного суду м.Києва від 03.09.2012 року
до ОСОБА_3 було застосовано примусові
заходи медичного характеру у вигляді
госпіталізації у психіатричну лікарню
з посиленим режимом (а.с. 44-45).

Згідно довідки Київської міської
психоневрологічної лікарні № 3 від
20.08.2014 року № 1395 ОСОБА_3 з 08.10.2012 року по
теперішній час знаходиться у лікарні
на примусовому лікуванні (а.с.46).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтвердила, що через психічний стан
здоров»я її сина ОСОБА_3 спільне
проживання відповідачки з дітьми в
спірній квартирі разом з її сином
ОСОБА_3 неможливе.

Інших доказів того, що
відповідачка з неповнолітніми дітьми з
лютого 2012 року без поважних причин не
проживає в квартирі АДРЕСА_1, позивачка
ОСОБА_1 суду не надала.

На підставі викладеного,
аналізуючи зібрані у справі докази, суд
дійшов до висновку, що відповідачка
ОСОБА_2 разом з неповнолітнім сином
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поважних причин
не проживають на спірній житловій
площі.

Крім того, суд враховує, що
відповідачка та її неповнолітній син
ОСОБА_3 є членами сім»ї власника ?
частини спірної квартири, тому мають
право на користування квартирою
АДРЕСА_1, про порядок володіння та
користування якою, як спільною
частковою власністю, можуть домовитися
співвласники вказаної квартири.

При таких обставинах суд не знаходить
підстав для задоволення позову ОСОБА_1
про визнання ОСОБА_2 та її малолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що
втратили користування вказаною
квартирою.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 4,10,57-60,213,214, 218, 224 ЦПК
України, ст. 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання ОСОБА_2 та її малолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Деснянський районний суд м.Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Є.П. Смирнова