Справа № 163/1620/14-ц Провадження №
22-ц/773/1466/14 Головуючий у 1 інстанції:
Чишій С.С. Категорія: 5 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Свистун О.В.,

суддів - Завидовської-Марчук О.Г.,
Федонюк С.Ю.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Машівської
сільської ради Любомльського району
про визнання права власності на
нерухоме майно, зустрічним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, Машівської сільської ради
Любомльського району про визнання
права власності на нерухоме майно,
позовом третьої особи ОСОБА_7 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1,
Машівської сільської ради
Любомльського району про визнання
права власності на нерухоме майно,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1
на рішення Любомльського районного
суду від 11 серпня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Любомльського районного суду
Волинської області від 11 серпня 2014 року
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Машівської сільської Ради
Любомльського району про визнання
права власності на нерухоме майно
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 17/60 майна,
що складається з житлового будинку(А-1)
з прибудовою(а) та сараю(Б-1), на 17/36
майна, що складається з сараю(б),
гаража(б1), сараю (В-1), навісу(в),
вбиральні(Г), на 5/24 огорожі(1).

В решті первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Машівської
сільської Ради Любомльського району
про визнання права власності на
нерухоме майно задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 19/90 майна,
що складається з житлового будинку(А-1)
з прибудовою(а) та сараю(Б-1), на 19/54
майна, що складається з сараю(б),
гаража(б1), сараю(В-1), навісу(в),
вбиральні(Г), на 19/36 огорожі(1).

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 17/60 майна,
що складається з житлового будинку(А-1)
з прибудовою(а) та сараю(Б-1), на 5/36 майна,
що складається з сараю(б), гаража(б1),
сараю(В-1), навісу(в), вбиральні(Г), на 5/24
огорожі(1).

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 1/90 майна, що
складається з житлового будинку(А-1) з
прибудовою(а) та сараю(Б-1), на 1/54 майна,
що складається з сараю(б), гаража(б1),
сараю(В-1), навісу(в), вбиральні(Г), на 1/36
огорожі(1).

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 1/90 майна, що
складається з житлового будинку(А-1) з
прибудовою(а) та сараю(Б-1), на 1/54 майна,
що складається з сараю(б), гаража(б1),
сараю(В-1), навісу(в), вбиральні(Г), на 1/36
огорожі(1).

В решті зустрічного позову відмовлено.

Позов третьої особи ОСОБА_7 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1,
Машівської сільської Ради
Любомльського району про визнання
права власності на нерухоме майно
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 1/5 майна, що
складається з житлового будинку(А-1) з
прибудовою(а) та сараю(Б-1).

В решті цього позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 по 116(сто
шістнадцять) гривень 49 копійок
судового збору з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2
371(триста сімдесят одну) гривню 18
копійок судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 289
(двісті вісімдесят дев'ять) гривень 99
копійок судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

Повернуто ОСОБА_2 зайво сплачений
судовий збір в сумі 48 (сорок вісім)
гривень 65 копійок.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про
стягнення витрат на правову допомогу
відмовлено.

Ухвалою Любомльського районного суду
від 20 серпня 2014 року в резолютивній
частині рішення Любомльського
районного суду Волинської області від
11.08.2014 року внесено виправлення
арифметичних помилок і викладено таким
чином.

Абзац 2. Визнати за ОСОБА_1 право
власності на нерухоме майно, що
знаходиться по АДРЕСА_1, в таких
частках: на 17/60 майна, що складається з
житлового будинку(А-1) з прибудовою(а) та
сараю(Б-1), на 17/36 майна, що складається з
сараю(б), гаража(б1), сараю(В-1), навісу(в),
вбиральні(Г), огорожі(1).

Абзац 5. Визнати за ОСОБА_2 право
власності на нерухоме майно, що
знаходиться по АДРЕСА_1, в таких
частках: на 19/90 майна, що складається з
житлового будинку(А-1) з прибудовою(а) та
сараю(Б-1), на 19/54 майна, що складається з
сараю(б), гаража(б1), сараю(В-1), навісу(в),
вбиральні(Г), огорожі(1).

Абзац 6. Визнати за ОСОБА_5 право
власності на нерухоме майно, що
знаходиться по АДРЕСА_1, в таких
частках: на 17/60 майна, що складається з
житлового будинку(А-1) з прибудовою(а) та
сараю(Б-1), на 5/36 майна, що складається з
сараю(б), гаража(б1), сараю(В-1), навісу(в),
вбиральні(Г), огорожі(1).

Абзац 7. Визнати за ОСОБА_4 право
власності на нерухоме майно, що
знаходиться по АДРЕСА_1, в таких
частках: на 1/90 майна, що складається з
житлового будинку(А-1) з прибудовою(а) та
сараю(Б-1), на 1/54 майна, що складається з
сараю(б), гаража(б1), сараю(В-1), навісу(в),
вбиральні(Г), огорожі(1).

Абзац 8. Визнати за ОСОБА_3 право
власності на нерухоме майно, що
знаходиться по АДРЕСА_1, в таких
частках: на 1/90 майна, що складається з
житлового будинку(А-1) з прибудовою(а) та
сараю(Б-1), на 1/54 майна, що складається з
сараю(б), гаража(б1), сараю(В-1), навісу(в),
вбиральні(Г), огорожі(1).

Абзац 13. Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 по
106(сто шість) гривень 99 копійок судового
збору з кожного.

Абзац 14. Стягнути з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_2 318(триста вісімнадцять) гривень
86 копійок судового збору.

Абзац 15. Стягнути з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_5 269 (двісті шістдесят дев'ять)
гривень 34 копійки судового збору.

Абзац 18. Повернути ОСОБА_2 зайво
сплачений судовий збір в сумі 100(сто)
гривень 97 копійок.

Додатковим рішенням Любомльського
районного суду від 20 серпня 2014 року
стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_1 в користь ОСОБА_7 по 48
(сорок вісім) гривень 72 копійки
судового збору з кожного.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати в частині визнання права
власності на 1/5 частку нерухомого майна
за відповідачкою ОСОБА_5 та третьою
особою ОСОБА_7 із-за порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Покликається на те, що
відповідачем та третьою особою
пропущено строк позовної давності на
набуття права власності на рівну
частку майна з іншими членами
колгоспного двору. Покликання суду на
ст. 392 ЦК України безпідставні, оскільки
правовідносини виникли до прийняття
нового цивільного кодексу.

В судове засідання особи, які беруть
участь у справі не з'явились, хоча
належним чином були повідомлені про
час та місце судового засідання
сторони та їх представники.
Представники сторін ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і
3 особа ОСОБА_7 просили розгляд справи
проводити у їх відсутність, а
апеляційну скаргу просили відхилити.
Відповідач Машівська сільська рада
також просить розгляд справи проводити
без участі її представника, апеляційну
скаргу позивача підтримує.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в
АДРЕСА_1 значиться господарство,
головою двору якого була ОСОБА_10, що
підтверджується довідкою Машівської
сільської ради (а.с. 8). Станом на 01.01.1991
року і на 15.04.1991 року даний двір
відносився до суспільної групи
господарства - колгоспного двору. З
погосподарських книг та довідок
Машівської сільської ради вбачається,
що станом на 15.04.1991 року членами
колгоспного двору були ОСОБА_10, ОСОБА_2,
ОСОБА_1 (а.с. 8, 9).

Судом першої інстанції встановлено, що
у подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_2 народилися
діти: ОСОБА_3, 1957 року народження,
ОСОБА_4, 1958 р.н., ОСОБА_11, 1960 р.н., ОСОБА_9,
1963 р.н., ОСОБА_12, 1965 р.н., ОСОБА_7, 1968 р.н.,
ОСОБА_5, 1970 р.н., ОСОБА_1, 1974 р.н.

Із матеріалів справи та наданих
доказів судом встановлено, що всі діти
крім ОСОБА_1 вибули із господарства -
колгоспного двору. Зокрема судом
встановлено, що ОСОБА_3 вибула із двору
у 1974 році, ОСОБА_4 вибула із колгоспного
двору у 1976 році, ОСОБА_5 вибула із
колгоспного двору 16.08.1988 року, ОСОБА_7 з
20.11.1986 по грудень 1988 року перебував на
службі в армії, 20.02.1989 року виїхав на
роботи в БРСР де перебував до 02.07.1990
року; з 25.08.1990 року вибув з колгоспного
двору (а.с. 10, 82).

До правовідносин, що виникли до 15
квітня 1991 року (Закон України «Про
власність», постанова Верховного Суду
України № 15 від 22.12.1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»)
застосовується чинне на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15.04.1991 року, мають
вирішуватися за нормами, що регулювали
власність цього двору.

Згідно із ст.120 ЦК України в редакції
від 18.07.1963 року (далі ЦК України 1963 року)
майно колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК України 1963
року розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

Статтею 126 ЦК України 1963 року
встановлено, що працездатний член
колгоспного двору втрачає право на
частку в майні двору, якщо він не менше
трьох років підряд не брав участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору.

Враховуючи такі положення закону і
проаналізовані докази, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що на момент припинення
колгоспного двору (15.04.1991 року) право на
частку в його майні мали члени двору
ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_1, а також ОСОБА_5 і
ОСОБА_7, які вибули з нього до збігу
трирічного строку. При цьому двоє
останніх таке право мали на майно, що
існувало на час залишення ними
колгоспного двору, однак не були його
власникаими.

Давши юридичну оцінку встановленим
обставинам по справі, колегія суддів
вважає, що ОСОБА_5, яка вибула з
колгоспного двору у серпні 1988 року, і
ОСОБА_7, який практично протягом трьох
років до 25.08.1990 року періодично
перебував у господарстві двору і вибув
із нього, мали право звернутися до
членів колгоспного двору за виділом
своєї частки в майні колгоспного двору
та узаконити своє право власності
протягом встановленого чинним на час
виникнення правовідносин строку
позовної давності.

Позивач ОСОБА_1 не заперечує факту, що
ОСОБА_5 і ОСОБА_7 мали право на частку у
колгоспному дворі, оскільки вибули з
нього до збігу трирічного строку, як
встановлено ст. 126 ЦК України 1963 року.
Однак, вважає, що ними пропущено строк
позовної давності щодо визнання права
власності на частку у майні
колгоспного двору.

Згідно ст. 71 ЦК України 1963 року,
загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено,
встановлюється в три роки. Статтею 75
цього ж Кодексу було передбачено, що
позовна давність застосовується судом
незалежно від заяви сторін.

Як вбачається з роз'яснень постанови
Верховного Суду України № 15 від 22.12.1995
року «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» на витребування частки з
майна колгоспного двору, що збереглося
на 15.04.1991 року, поширюється загальний
трирічний строк позовної давності.

Отже, враховуючи вимоги чинного
законодавства на час виникнення права
у ОСОБА_5 і ОСОБА_7 на майно колгоспного
двору ними пропущено строк позовної
давності на витребування частки у
даному майні на яке вони мали право
станом на 15.04.1991 року. Поважних причин
пропуску строків позовної давності у
зустрічних позовних заявах вони не
вказують, оскільки вважають, що ними не
пропущено строк на визнання права
власності на частку у колгоспному
дворі, так як вони не ставлять питання
про витребування цього майна. Однак,
ними не враховано, що власником майна
був колгоспний двір, а члени цього
двору мали право витребувати майно та
стати власниками цього майна. А відтак,
апеляційний суд приходить до висновку,
що ОСОБА_5 і ОСОБА_7 пропустили строк
звернення до суду і підстав для
поновлення строку у суду немає. А
відтак, в цій частині їх позовні вимоги
до задоволення не підлягають.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції не звернув уваги на
вищевказані норми матеріального та
процесуального права, які діяли на час
виникнення права на майно колгоспного
двору, і встановив частки у майні
колгоспного двору з розрахунку на 5
членів двору по 1/5 частці, а не на 3 особи
по 1/3 - які постійно проживали в даному
дворі та спільно працювали.

Отже, все майно в колгоспному дворі та
майно, яке було побудовано у 1991 році
підлягає поділу в рівних частках, по 1/3,
належить ОСОБА_13, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 По
даний час жоден із членів двору, а саме,
позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 і
спадкодавець ОСОБА_13, не зареєстрували
своїх прав на нерухоме майно. Судом
встановлено, що й огорожа, яку
побудовано в 2012 році належить на праві
власності особам, які проживали в
даному господарстві і ніхто із сторін
по справі не надав доказів, що дана
огорожа належить на праві власності
комусь одному із них.

Таким чином, за позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем і позивачем по
зустрічному позову ОСОБА_2 слід визнати
право власності на 1/3 частину всього
майна, в тому числі і з майна
колгоспного двору, кожному, яке
знаходиться за адресою АДРЕСА_1. 1/3
частина всього майна, в тому числі і
даного колгоспного двору, належала
ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом серії
НОМЕР_1 (а.с. 13).

Згідно із заповітом ОСОБА_13,
посвідченим 2011 року Машівською
сільською Радою, вона заповіла
належний їй житловий будинок ОСОБА_1 і
ОСОБА_5 по 1/2 частки кожному (а.с. 27).

Згідно довідки Машівської сільської
Ради вбачається, що у померлої ОСОБА_10 є
9 спадкоємців, в тому числі й сторони по
даній справі.

Судом встановлено, що спадщина
відкрилася на 1/3 частину житлового
будинку та господарських будівель і
споруд. Згідно із технічним паспортом
на спірне домоволодіння до нього
входять житловий будинок з прибудовою
і сарай 1973 року побудови, загальною
вартістю 71735,00 грн., два сараї, гараж,
навіс, вбиральню 1991 року побудови,
загальною вартістю 17844,00 грн., огорожа
2012 року побудови, вартістю 29740,00 грн.
(а.с. 16-26).

Доказів, що якесь із вказаного майна
належить комусь іншому на праві
власності сторони суду не надали. Таким
чином, на 1/3 частину всього майна
відкривається спадщина відповідно до
ст. 1220 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що
спадщину шляхом подання заяви в
нотаріальну контору прийняли ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 (а.с. 71-73). ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 прийняли спадщину відповідно до
ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно
проживали з спадкодавцем на час
відкриття спадщини.

Таким чином, розмір обов'язкової частки
у спадковому майні, на яку мають право
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 становитиме по
1/54 ( 1/3:9:2). Розмір частки у спадковому
майні по заповіту у ОСОБА_1 та ОСОБА_5
становитиме по 5/36 (1/3 - 3/54:2).

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що розмір часток становитиме
у ОСОБА_1 - 1/3 + 5/36 = 17/36, ОСОБА_2 - 1/3 + 1/54 = 19/54,
ОСОБА_5 - 5/36, ОСОБА_3 - 1/54, ОСОБА_4 - 1/54.
Відповідно у грошовому виразі із
розрахунку, що вартість житлового
будинку та господарських споруд
становить 119319 грн., відповідно частка
кожного становитиме - 56345.09 грн., 41982.61
грн., 16572.08 грн., 2209.61 грн., 2209.61 грн.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції безпідставно застосовано
норми ст. 392 ЦК України, яка є чинною на
даний час, так як набуття права на
частку в майні колгоспного двору та
його виділ чітко регулювалося
законодавством, яке діяло на момент
виникнення даних правовідносин. Також,
встановлено, що на дані правовідносини
поширюється строк позовної давності в
три роки.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволені яких позивачеві
відмовлено.

Позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий
збір в розмірі 563 грн. 45 коп., який слід
стягнути із відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по 140.86 грн. з
кожного. Позивачами по зустрічному
позову було сплачено ОСОБА_2 - 419.83 грн.,
ОСОБА_5 - 338.07 грн., ОСОБА_3 - 243.60 грн.,
ОСОБА_4 - 243.60 грн. Відповідно до
задоволеної частки в користь позивачів
по зустрічному позову слід стягнути з
відповідача ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - по 243 грн.60 коп.
кожному.

В стягненні в користь ОСОБА_1 понесені
витрати на правову допомогу слід
відмовити, оскільки позивач та його
представник не надали документальних
доказів щодо проведення їх оплати.

Таким чином, рішення суду, додаткове
рішення та ухвала суду про виправлення
описки підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову ОСОБА_1 повністю,
зустрічного позову - частково, а у
задоволені позову третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 60, 88 ЦПК
України, на підставі ст. 120, 123, 126 ЦК
України 1963 року, постанови Верховного
Суду України № 15 від 22.12.1995 року «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»,
ст. 1220, 1268, 1269, 1241 ЦК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду
від 11 серпня 2014 року, ухвалу
Любомльського районного суду від 20
серпня 2014 року, додаткове рішення
Любомльського районного суду від 20
серпня 2014 року у даній справі
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Машівської сільської ради
Любомльського району про визнання
права власності на нерухоме майно
задовольнити повністю.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 1/3 майна
колгоспного двору та на 5/36 спадкового
майна, що складається з житлового
будинку та господарських споруд та
будівель. Всього на 17/36 частин
нерухомого майна.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Машівської
сільської Ради Любомльського району
про визнання права власності на
нерухоме майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 1/3 майна
колгоспного двору та на 1/54 обов'язкову
частину спадкового майна, що
складається з житлового будинку та
господарських споруд та будівель.
Всього на 19/54 частин нерухомого майна.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 5/36
частин нерухомого майна, що
складається з житлового будинку та
господарських споруд та будівель та
знаходиться по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/54
нерухомого майна, що складається з
житлового будинку та господарських
споруд та будівель та знаходиться по
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/54
нерухомого майна, що складається з
житлового будинку та господарських
споруд та будівель та знаходиться по
АДРЕСА_1.

В решті зустрічного позову відмовлено.

У задоволені позову третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору ОСОБА_7 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1,
Машівської сільської ради
Любомльського району про визнання
права власності на нерухоме майно
відмовити.

Стягнути із відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в користь
позивача ОСОБА_1 по 140.86 грн. судового
збору з кожного.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 в
користь ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 і ОСОБА_4
- по 243 грн.60 коп. судового збору кожному.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: