Номер провадження 2/243/1924/2014
Номер справи 243/4518/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 13» жовтня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області в
складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфоровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі №19 Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, посилаючись на те, що їй,
ОСОБА_1, згідно Витягу з реєстрації
права власності на нерухоме майно №
23961470 від 26 вересня 2009 року, виданого
Комунальним підприємством «Бюро
технічної інвентаризації» міста
Слов'янська, належить на праві
приватної власності житловий будинок
АДРЕСА_2.

Крім неї у вказаному житловому будинку
на даний момент часу також
зареєстровані як члени родини її син
ОСОБА_3 та онук ОСОБА_4, а також невістка
ОСОБА_2 - відповідач по справі.

Зазначає, що сімейне життя ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 не склалося та приблизно десять
років тому відповідачка зібрала свої
речі та вибула з місця проживання у
будинку позивачки на інше місце
мешкання в місті Слов'янську. ОСОБА_3 у
вересні 2014 року подав до суду заяву про
розірвання шлюбу.

Знятися з реєстрації в добровільному
порядку в належному їй житловому
будинку ОСОБА_2 не побажала, тому вона
вимушена звернутися до суду.

Факт непроживання ОСОБА_2 за місцем її
реєстрації підтверджується Довідкою
про непроживання від 24 вересня 2014 року.

З моменту реєстрації в будинку АДРЕСА_2
ОСОБА_2 жодної участі у витратах по
утриманню житла, проведених ремонтах,
витратах по сплаті житлово -
комунальних послуг, податках та зборах
не несла. Ці витрати вона та її син
ОСОБА_3 сплачували самостійно, в тому
числі і за відповідачку, оскільки
відповідач ОСОБА_2 рахується
користувачем житлового приміщення в
будинку АДРЕСА_2, який належить їй на
праві власності.

Крім зазначеного, вона через
відповідачку, ОСОБА_2 не може
скористатися своїм законним правом на
оформлення та отримання державної
допомоги (субсидії) на оплату житлово -
комунальних послуг, через вказані вище
обставини.

Відповідач має житло в АДРЕСА_1, а також
має на праві власності житловий
будинок в Борівському районі
Харківської області за місцем мешкання
своїх батьків.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України члени родини
власника житла втрачає право
користування цим житлом у випадку його
відсутності без поважних причин більше
одного року. Фактично, цей строк для
відповідачки вже давно сплив, а
поважних причин за фактом її
відсутності не мається.

На теперішній час вона бажає
розпорядитися належним їй майном на
власний розсуд, згідно статей 317, 319
Цивільного кодексу України та ст. 150
Житлового кодексу України, однак не
може скористатися даним своїм вказаним
законом правом.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України
вона має право вимагати усунення
перепон у здійсненні права
користування та розпорядження
належним їй нерухомим майном у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_2 шляхом
визнання відповідача такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням за вищезазначеною адресою.

Просить суд визнати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с. Підвисоке
Боровського району Харківської
області, такою, що втратила право
користування житловим приміщенням в
будинку АДРЕСА_2.

Також, просить стягнути з відповідачки
на свою користь судові витрати по
справі.

Позивач ОСОБА_1 до судового
засідання не з»явилася, хоча належним
чином була повідомлена про дату, час та
місце розгляду справи ( а.с. 19). 13 жовтня
2014 року від позивача надійшла до суду
Заява, в якій вона просить суд
розглянути справу без її участі та
задовольнити позовні вимоги ( а.с. 20).

Відповідач ОСОБА_2 до судового
засідання не з»явилася, хоча належним
чином була повідомлена про дату, час та
місце розгляду справи ( а.с. 18). 13 жовтня
2014 року від відповідача надійшла до
суду Заява, в якій вона просить суд
розглянути справу без її участі, проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не
заперечує ( а.с. 21).

Суд, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення справи по суті,
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
підлягають задоволенню з огляду на їх
законність та обгрунтованість.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивачу ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва
про право на спадщину, виданого 08
серпня 1997 року Першою Слов»янською
державною нотаріальною конторою
Донецької області за реєстровим
номером № 1-1742, зареєстрованого в
Комунальному підприємстві «Бюро
технічної інвентаризації» м.
Слов»янськ 26 вересня 2009 року належить
на праві власності домоволодіння з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами АДРЕСА_2 ( а.с.3).

Згідно ст. 383 ЦК України власник
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання та
проживання членів своєї сім»ї.

Також у вказаному вище
домоволодінн1 10 вересня 1996 року була
зареєстрована відповідач - ОСОБА_2 ( а.с.
4-7).

Однак, у вищевказаному жилому
приміщенні відповідач з 10 листопада 2004
року не проживає.

У Конституції України закріплено
основні правові принципи регулювання
відносин власності, головним із яких є
принцип рівного визнання й захисту
усіх форм власності ( статті 13, 41
Конституції України).

Відповідно до статті 13 Конституції
України власність не повинна
використовуватися на шкоду людині і
суспільству. У такій редакції
конституційна норма не лише покладає
на власника обов»язки, а й орієнтовно
вказує на його зобов»язання.

Основоположні принципи здійснення
повноважень власника сформульовані у
статті 1 Першого Протоколу до Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод (Рим, 04 листопада
1950 року), що набрала чинності для
України з 11 вересня 1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог статті 9
Конституції України.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.

Під правом володіння власністю
визнається юридично забезпечена
можливість фактичного панування
власника над майном, не пов»язана з
використанням його властивостей.

Право користування власністю - це
юридично забезпечена можливість
власника добувати з належного йому
майна корисні властивості.

Під правом розпоряджатися розуміють
юридично забезпечену можливість
власника визначати долю майна.

Так, з Довідки від 18 листопада 2013
року, складеної керівником мікрорайону
«Славважмаш», Головою квартального
комітету та сусідами позивача
вбачається, що ОСОБА_2 в домоволодінні
АДРЕСА_2 не мешкає з 10 листопада 2004
року і її особистих речей у вказаному
домоволодінні немає.( а.с.8).

Таким чином, в ході судового засідання
з вирогідністю встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 в домоволодінні
АДРЕСА_2 не мешкає без поважних причин з
10 листопада 2004 року.

Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України „Член
сім"ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім"ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом".

У відповідності до ст. 391 ЦК України
„ Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном".

Оскільки, в судовому засіданні було
встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не
мешкає без поважних причин в житловому
приміщенні, що належить на праві
власності ОСОБА_1 більш ніж один рік ,
суд вважає можливим задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1, визнавши
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням -
домоволодінням АДРЕСА_2

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3,10,60,212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 405,
391 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржено в судову
палату по цивільним справам
Апеляційного суду Донецької області
через Слов'янський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб які брали
участь у справі , але не були присутні
у судовому засідання під час
проголошення судового рішення ,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в
нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

Т.А.Хаустова