Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року м.Василівка

Василівський районний суд
Запорізької області в складі:
головуючого - судді Кочевої
І.В.,при секретарі:Кириченко О.В., за
участю представників відповідача -
Щедріна О.П., що діє за довіреністю,
сільського голови - Брик В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Скельківської сільської ради
Василівського району Запорізької
області про відшкодування моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, уточнивши свої позовні
вимоги (а.с.22-24) просить стягнути з
відповідача - Скельківської сільської
ради Василівського району Запорізької
області на відшкодування моральної
шкоди 25000 грн. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що позивачка,
працюючи більше 20 років на посаді
завідуючої Златопільського сільського
клубу, після її звільнення 10 лютого 2012
року з роботи за прогули, була
поновлена на посаді за рішенням
апеляційного суду Запорізької області
від 16 серпня 2012 року. До поновлення на
роботі позивачка не могла влаштуватися
на роботу, оскільки підстави
звільнення викликали у роботодавців
підозри щодо її порядності. Єдиним
джерелом коштів для існування були
кошти отримані в кредит, яких не
вистачало на лікування позивачки та її
дітей. Неправомірні дії відповідача
призвели до нервових зривів позивачки
та депресії. За час вимушеного прогулу
позивачці не донарахували заробітну
плату. Після поновлення на роботі,
незважаючи на отримання позивачкою
тяжкої травми на виробництві та
погіршення стану її здоров'я,
керівництво Скельківської сільської
ради весь час намагається її звільнити,
знущається над нею, та крім цього,
позивачка не пройшла атестації. У
зв'язку з неправомірними діями
Скельківської сільської ради
позивачка зазнала багато душевних
страждань, відповідач її принижує і
оскорбляє. Завдану моральну шкоду
позивачка оцінила у 25000 грн.

У судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та просила
задовольнити. Суду пояснила, що після
звільнення до поновлення її на роботі,
вона за працевлаштуванням фактично ні
до кого не зверталася. Вона має хвору
матір, хворіє сама, має трьох синів,
яких утримує, навчає та виховує сама,
має кредитні зобов'язання, а тому
потребує коштів. Знущанням керівництва
сільської ради назвала те, що після її
поновлення на роботі для неї
створюються нестерпні умови праці,
коштів для фінансування клубу не
виділяється, її весь час контролюють,
змушуючи перебувати на робочому місці
відповідно до графіка роботи клубу,
хоча вона є творчим працівником, це їй
не зручно, бо вона має відлучатися для
догляду за матір'ю, вирішення своїх
особистих проблем. Розмір заробітної
виплати, присудженої рішенням
апеляційного суду за час вимушеного
прогулу, вона не оскаржувала та
отримала. Зараз вона не пройшла
атестацію, бо голова сільської ради
надав на неї характеристику
негативного змісту. На підтвердження
тяжкої травми на виробництві позивачка
надала акт про нещасний випадок на
виробництві та медичні документи,
копії яких є у справі. У зв'язку з тяжким
матеріальним становищем своєї сім`ї
вона потребує грошей, бо треба навчати
дітей, купувати ліки для себе, сина,
який отримав травму при падінні, та
матері.

Представник відповідача Щедрін О.П.
просив відмовити у задоволенні позову
у зв'язку з його необґрунтованістю та
недоведеністю та пропуском строку на
звернення до суду з позовом про
відшкодування моральної шкоди,
передбаченого ст.ст.233, 237-1 КЗпП України.

Представник відповідача - сільський
голова Брик В.В. також просив відмовити
у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та докази, які надані позивачкою, суд
вважає необхідним відмовити у
задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору до суду в
тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Ст.23 ч.1,2 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи…

Підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду передбачені ст..1167 ЦК
України. Зокрема моральна шкода,
завдана фізичній … особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Судом встановлено, що позивачка працює
на посаді завідуючої Златопільським
сільським клубом, що не оспорюється
представниками відповідача,
підтверджено: розпорядженням
Скельківського сільського голови №107
від 21 грудня 2010 року, яким їй було
оголошено догану за порушення
трудової дисципліни; розпорядження №9
від 10 лютого 2012 року про звільнення з
роботи; копією рішення апеляційного
суду Запорізької області від 16 серпня
2012 року про поновлення позивачки на
роботі; копією розпорядження №63 від 20
серпня 2012 року про поновлення на
роботі, (а.с.12-13).

Відповідно до розпорядження №70 від 25
вересня 2012 року встановлено режим
робочого часу у Златопільському
сільському клубі. (а.с.6). Відповідно до
рішення виконкому Скельківської ради
№43 від 25 вересня 2012 року затверджено
графік роботи закладів культури на
території ради, в тому числі і
Златопільського сільського клубу
(а.с.15).

Відповідно до акту №1 затвердженого 28
квітня 2011 року про нещасний випадок на
виробництві, 30 грудня 2010 року о 20 год. 45
хв., пояснення (а.с.10) позивачці на
робочому місці під час проведення
новорічного вечора були завдані легкі
тілесні ушкодження, що потягли за собою
короткочасний розлад здоров'я.
Працівниками міліції в результаті
перевірки повідомлення позивачки було
прийнято постанову про відмову у
порушенні кримінальної справи від 05
січня 2011 року відносно ОСОБА_5 у зв'язку
з відсутністю в його діях складу
злочину, передбаченого ст..296 КК
України; доказів оскарження цієї
постанови суду позивачкою не надано.
(а.с.7-9).

Відповідно до характеристики
позивачки з місця роботи (а.с.13
зв.сторона) від 19 грудня 2012 року, вона
характеризується як недобросовісний
працівник, яка має професійні знання
на належному рівні. На підтвердження
доводів про не атестацію позивачкою
надано атестаційний лист (а.с.14) від 21
грудня 2012 року.

Наданий суду позивачкою висновок МРТ
від 25 червня 2013 року, суд розцінює як
неналежний доказ, оскільки з його
змісту, де встановлено МРТ картина
органічної церебральної атрофії не
вбачається причинного зв'язку між
діями чи бездіяльністю сільської ради -
відповідача у цій справі, та станом
здоров'я позивачки (а.с.11).

Лист прокуратури району на адресу
позивачки (а.с.14 зв. сторона) суд
розцінює як неналежний доказ, оскільки
зі змісту листа не вбачається його
жодного відношення до вимог позивачки
у цій справі. Лист на адресу позивачки з
сільської ради (а.с.16) з відповіддю на
її звернення, заяву позивачки на адресу
сільського голови (а.с.17), суд також
розцінює як неналежні докази, оскільки
з їх змісту вбачається, що вони не
містять жодної інформації щодо
заявлених у справі вимог та щодо
неправомірності дій відповідача.

Довідки про видатки сільської ради за
2013 та 2014 роки для Маячанського та
Златопільського сільських клубів, суд
як належні докази не приймає, оскільки
їх зміст жодним чином не стосується
вимог позивача.

Таким чином, позивачка висуваючи
вимоги про стягнення з відповідача
моральної шкоди, посилаючись на те, що
після її поновлення на роботі
сільський голова до неї ставиться
упереджено, від неї вимагають
дотримуватися режиму роботи клубу та
перебувати на робочому місці у
визначений час; постійно контролюють
її перебування на роботі; створюють
умови в яких неможливо працювати в
клубі, що виражається в недостатньому
фінансуванні клубу - суду не надала
жодних доказів протиправності дій
відповідача щодо неї та спричинення
цими діями моральної шкоди.

Обґрунтування позивачкою розміру
відшкодування шкоди її матеріальним
становищем та потребою в грошах для
вирішення матеріальних проблем сім`ї
не є підставою для задоволення вимог
позивачки, бо це не викликано
протиправними діями відповідача.

Доказів порушення відповідачем після
поновлення на роботі позивачки її
законних прав, що призвели б до її
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від неї
додаткових зусиль для організації
свого життя - суду не надано.

Доводи представників відповідача про
пропуск строку звернення позивачки до
суду, передбаченого ст.233 КЗпП, суд до
уваги не приймає, оскільки нею цей
строк не пропущений, оскільки її вимоги
заявлені про відшкодування моральної
шкоди, завданої, неправомірними, на її
думку, діями відповідача, що мають
місце після поновлення позивачки на
роботі по теперішній час. Підстав для
задоволення позовної заяви суд не
вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 232, 233,
237-1 КЗпП України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 14, 57-60, 82,
208, 209, 214 -215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Василівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя
Кочева І.В.