АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
інстанції: Піхур О.В. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
25 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді:
Суддів:
Болотова Є.В., Поліщук Н.В.
за участю: позивача та його
представника ОСОБА_3,, ОСОБА_4
представника відповідачів
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «Феномен сервіс
безпека», Корпорації «Феномен» -
Шкаленко Євгенія Васильовича на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 червня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Феномен сервіс
безпека», Корпорації «Феномен» про
стягнення компенсації за
невикористану відпустку, середнього
заробітку.

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року позивач звертаючись
до суду з позовом про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку та середнього заробітку,
обґрунтовував свою вимогу тим, що 23.08.2013
року він був звільнений з посади
генерального директора ТОВ „ Феномен
сервіс безпека" де працював за
сумісництвом та посади
адміністративного директора в
Корпорації „Феномен". Однак, на момент
звільнення відповідачами не був
проведений з ним розрахунок, а саме
сплачено компенсацію за невикористану
відпустку, що є порушенням норм
діючого законодавства про працю у
відповідності до якого підлягає також
стягнення середній заробіток за час
затримки розрахунку.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено
частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю „ Феномен сервіс
безпека" на користь ОСОБА_3 кошти в
розмірі 82843, 69 гривень.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Стягнуто з Корпорації „Феномен" на
користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 183775, 97
гривень.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник відповідачів подав
апеляційну скаргу , де :

Діючи в інтересах ТОВ „Феномен сервіс
безпека" просив суд скасувати рішення
суду та постановити нове за яким,
вимоги позивача задовольнити частково,
а саме в частині стягнення суми
компенсації за невикористану
відпустку в розмірі 34 156, 51 гривень.
Відмовивши у задоволенні інших вимог.

Діючи в інтересах Корпорації „Феномен"
просив суд скасувати рішення суду та
постановити нове за яким відмовити
позивачу у задоволенні заявлених
позовних вимог.

Вказуючи при цьому на допущені судом
першої інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні представник
апелянтів підтримав подану апеляційну
скаргу та просив суд її задовольнити.

Позивач та представник позивача не
визнали подану апеляційну скаргу,
заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
вислухавши пояснення осіб які
з'явилися, вивчивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що подана апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи було
встановлено, що наказом від 22.08.2013 року
позивача було звільнено за власним
бажанням з посади генерального
директора, яку він обіймав за
сумісництвом у ТОВ „Феномен Сервіс
Безпека" з виплатою грошової
компенсації за 205 календарних днів
щорічної відпустки. Згідно подальших
змін до даного наказу, кількість днів
відпустки було зменшено до 181 дня.

Також 22.08.2013 року позивач був
звільнений за власним бажанням з
Корпорації „Феномен" з виплатою
грошової компенсації за 162 календарні
дні щорічної відпустки не використані
ним.

Задовольняючи вимоги позивача суд
першої інстанції виходив з того, що
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний був у день звільнення
позивача видати належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, визначені ст. 116
КЗпП України.

При цьому у разі звільнення працівника
йому також виплачується грошова
компенсація за всі невикористані ним
дні щорічної відпустки.

Враховуючи те, що відповідачі при
звільненні позивача не виконали
обов'язки щодо проведення з ним повного
розрахунку, а саме виплаті
компенсаційних сум за невикористані
календарні дні відпустки, враховуючи
положення ст. 117 КЗпП України, суд
вважав вимоги позивача доведеними та
такими що підлягають задоволенню.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою представник ТОВ „Феномен
Сервіс Безпека" вказував на те, що судом
першої інстанції при вирішенні
справи не було взято до уваги те, що
працівник звернувся до суду з заявою
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку з часу
звільнення по день фактичного
розрахунку з порушенням встановленого
трьохмісячного строку позовної
давності, хоча був належним чином
повідомленим про відсутність такого
розрахунку, а відтак вимога є
незаконною та такою що не підлягала
задоволенню.

Колегія суддів вважає, що зазначені
вище доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства, а саме відповідно до ч. 1
ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з
вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в
ст. 116 цього Кодексу, при відсутності
спору про їх розмір підприємство,
установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Отже, не проведенні з вини власника або
уповноваженого ним органу розрахунку
з працівником у зазначені строки є
підставою для відповідальності,
передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто
виплати працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку по день фактичного
розрахунку так як у ході розгляду
справи було встановлено невиплату
позивачу сум при звільненні та не
проведення остаточного розрахунку.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою Корпорація «Феномен"
вказувала на безпідставність
заявлених вимог позивача щодо
стягнення компенсаційних сум за
невикористану відпустку їх
підприємством виходячи з того, що ними
був скасований наказ про звільнення
позивача за власним бажанням. Отже, він
вважається таким що продовжує
перебувати з ними у трудових
відносинах.

Однак, в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження того, що сам
позивач мав бажання продовжити
працювати у корпорації після видачі
наказу про звільнення. Крім того,
відсутні дані щодо повідомлення
позивача ( отримання або не бажання
його отримання) про скасування наказу
№ 2 від 23.08.2013 року .

Сам наказ № 27 - к/1 від 23.08.2013 року також
не містить посилань на підстави його
скасування, як і щодо анулювання
запису в трудовій книжці про
звільнення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що зазначені вище
доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду не
спростовують та не дають підстав
вважати, що судом першої інстанції при
розгляді справи були порушені норми
матеріального права, які б призвели до
скасування постановленого судового
рішення. Підстав для його
скасування з доводів апеляційної
скарги нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Феномен сервіс
безпека», Корпорації «Феномен» -
ШкаленкоЄвгенія Васильовича
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
його проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: