Провадження № 2/521/6004/14
21 серпня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Роїк Д.Я.
при секретарі - Гречко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, яка діє від свого імені та від
імені і в інтересах ОСОБА_3, про
визнання особи такою, яка втратила
право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з вимогою
про визнання відповідачів такими, які
втратили право користування жилим
приміщенням, посилаючись на такі
обставини. Позивачка є наймачем
квартири АДРЕСА_1, доказом чого є
розпорядження Іллічівської районної
адміністрації міськвиконкому № 682 від
23 серпня 2002 року.
14 липня 1993 року у вказаній квартирі
була зареєстрована відповідачка
ОСОБА_2, а 10 листопада 2006 року за адресою
даної квартири був зареєстрований син
відповідачки - ОСОБА_3. З 1995 року
відповідачі за зареєстрованим місцем
проживання не проживають. Наявність
зареєстрованих за адресою вказаної
квартири відповідачів порушує права
позивача як власника, у зв'язку із чим
остання змушена звернутися до суду із
Представник позивача надала до суду
заяву, якою позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила розглянути
справу за її відсутності у порядку
заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
засідання повідомлялися належним
чином, поважних причини неявки в судове
засідання суду не представили. Суд у
зв'язку з їх повторною неявкою та
неповідомленням про поважні причини
такої неявки в судове засідання в
порядку статті 169 ЦПК України,
враховуючи відсутність відповідних
заперечень від позивачів, ухвалив
розглянути справу за відсутності
відповідачів, які не з'явилися, у
порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню з наступних причин.
Судом установлені такі фактичні
обставини на підставі представлених
письмових доказів. У відповідності до
розпорядження Іллічівської районної
адміністрації міськвиконкому № 682 від
23 серпня 2002 року, позивачка винаймає
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 34,60
За довідкою про склад сім'ї від 03 липня
2014 року, в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані такі особи: ОСОБА_1,
починаючи з 26 січня1983 року, ОСОБА_4 - з 07
серпня 2002 року, ОСОБА_5 - з 22 червня 2007
року, ОСОБА_2 - з 14 липня 1993 року, ОСОБА_3 -
з 10 листопада 2006 року.
Як встановлено в судовому засіданні,
відповідачі за адресою спірної
квартири фактично не проживають з 1995
року. Оцінюючи наявні в матеріалах
справи докази, письмові пояснення
сусідів в акті від 14 серпня 2014 року, суд
враховує що позивачка щомісячно
вносить платежі за обслуговування
квартири, надані комунальні та інші
послуги. Реєстрація місця проживання
відповідачів створює ОСОБА_1 перешкоди
у користуванні нею, оскільки
розрахунок частини експлуатаційних
платежів і платежів за надання
комунальних послуг здійснюється,
виходячи з кількості зареєстрованих
осіб за адресою спірної квартири, це
створює перешкоди для позивача в
здійснені нею права користування щодо
неї. Відповідачі у вказаному житлі не
проживають, втім факт їх реєстрації за
вказаною адресою порушує права та
законні інтереси позивача.
Додатково судом враховано, що жодна з
направлених поштою на ім'я
відповідачів кореспонденцій за
адресою спірної квартири адресату
вручена не була, інших доказів
проживання відповідачів за вказаною
адресою судом не отримано, відповідачі
до суду з вимогою про визнання за ним
права користування спірною квартирою
або вселення до неї не зверталися,
відповідних доказів суду не надали.
Останнє не позбавляє цю сторону
звернутися у подальшому із заявою про
скасування та перегляд цього заочного
рішення, спростуванням наведених
висновків з наданням на доведення
цього відповідних доказів.

Такі встановлені судом обставини
дозволяють суду зробити заочні
висновки, що на сьогоднішній момент
відповідачі, зареєстровані за адресою
вказаної квартири, проте в ній постійно
не проживають.

Згідно довідки Ф-1 спірна квартира
приватизована, а відповідачі ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 вселилися в вказану квартиру як
члени сім'ї власника квартири, тому до
спірних правовідносин слід
застосовувати вимоги ст. 405 ЦК України,
яка передбачає, що члени сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Згідно п. 3 ст. 29 ЦК України, місцем
проживання фізичної особи у віці від
десяти до чотирнадцяти років є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я тощо, в якому вона проживає,
якщо інше місце проживання не
встановлено за згодою між дитиною та
батьками (усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна.

Нормами СК України покладено на
батьків обов'язки забезпечити дітям
належні умови розвитку, в том числі
житлові умови. Так у відповідності до
ч.ч. 1,2,3,4 статті 150 СК України батьки
зобов'язанні виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім`ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини; батьки
зобов'язанні піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток; батьки
зобов'язанні забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя; батьки зобов'язанні поважати
дитину.

Також суд враховує, що відповідно до ст.
3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

За правилом ч.1 ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Згідно ст.317 ЦК України власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Оскільки відповідачі за вказаною
адресою не проживають, ця квартира не є
їх місцем проживання або місцем
перебування, вони мають бути зняті з
реєстрації за цією адресою, беручи до
уваги, що доказів наявності права
користування житлом у вказаній
квартирі суду не надано.

Таким чином, враховуючи обставини
справи, суд вважає за необхідне визнати
позов обґрунтованим. Згідно ст. 16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися в суд за захистом свого
цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про припинення дії,
яка порушує право.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів.

Керуючись ст.ст. 16, 391, 526 ЦК України,
ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст.ст. 10, 11, 209, 212,
214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє від
свого імені та від імені і в інтересах
ОСОБА_3, про визнання особи такою, яка
втратила право користування жилим
приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 такими, які
втратили право користування житловою
квартирою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 34,60 кв.м.

Роз'яснити, що це судове рішення є
безумовною підставою для скасування
реєстрації місця проживання ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення з заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:

21.08.2014