Справа № 761/595/14-ц
Провадження №2/761/1946/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
невиплаченої заробітної плати, -

в с т а н о в и
в :

У січні 2014 року надійшла до суду
позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
стягнення невиплаченої заробітної
плати.

Позивач зазначив, що 17 серпня 2012 року
між ним та ОСОБА_2, суб'єктом
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, було
підписано трудовий договір про
виконання посадових обов'язків
директора салону краси «Мей Мей» із
зазначенням відповідної оплати
щомісячно. Позивач посилаючись на те,
що він пропрацювавши більше 4-х місяців,
заробітної плати не отримав.

Згідно Договору, заробітна плата
належна Позивачу становила 8000,00 грн.
Позивач працював у Відповідача
протягом 4-х місяців. Отже, загальна
сума, що підлягала виплаті
Відповідачем Позивачу становить 32 000,00
грн.: 3 % від простроченої суми становить
960,00 грн., 122 дні х 960 / 365 = 320, 87 грн.

З огляду на викладене, позивач просив:
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заробітну плату за 4 місяці в
розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі)
гривень, 3 % річних в розмірі 320,87 грн.
(триста двадцять гривень вісімдесят
сім копійок), а всього - 32 320,87
(тридцять дві тисячі триста двадцять
гривень вісімдесят сім коп.).

Судові витрати покласти на
Відповідача.

У запереченнях (а.с. 34) відповідач
зазначила, що позивач працював у салоні
краси до кінця листопада 2012 року
майстром перукарем, але на той час
орендувала приміщення для салону
ОСОБА_3, у якої він працював. Нею,
відповідачем укладено договір оренди
приміщення у грудні 2012 року після
припинення договору оренди з ОСОБА_3
Остання запропонувала їй прийняти до
себе на роботу позивача. За попередньою
домовленістю з ним він мав працювати
також майстром перукарем, але заяву він
не писав і договір вона не підписувала,
тобто його посилання, що він працював у
неї 4 місяці не відповідають дійсності.
До того ж договір не був зареєстрований
у Центрі зайнятості.

Окрім того, вона вважає надану копію
договору підробкою як за
невідповідності за формою так і
підробкою підпису.

У судовому засіданні позивач та його
представник зазначили, що позивач за
попередньою домовленістю з
відповідачем мав працювати директором
салону, який мав відкритись з 01.09.2012
року відповідачем. Йому було доручено
підбирати штат, він працював з 01.09.2012
року до грудня 2012 року. Салон був
орендований у ТОВ «ЮКА», орендодавця,
проте хто орендував він на той час не
знав, всі домовленості і договір
проводились з відповідачем, як
підприємцем. Оспорюючи заперечення
відповідача, як неправдиві з метою
ухилення від виплати заробітної плати
за його роботу.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав письмові
заперечення відповідача, зазначив, що
оригінал договору з позивачем
виконаний з порушеннями та замінена
перша сторінка, договір оренди щодо
приміщення, де працювали було укладено
з іншою особою ОСОБА_3, строк договору
закінчився до грудня, після чого був
укладений договір оренди з
відповідачем.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, представника
відповідача, показання свідка ОСОБА_4,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов таким, що підлягає частковому
задоволенню.

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення невиплаченої заробітної
плати, ОСОБА_1 стверджував, що 17 серпня
2012 року між ним та ОСОБА_2, суб'єктом
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, було
підписано трудовий договір про
виконання посадових обов'язків
директора салону краси «Мей Мей» із
зазначенням відповідної оплати
щомісячно. Однак, він пропрацювавши
більше 4-х місяців, заробітної плати не
отримав.

Як вбачається із матеріалів справи, на
підтвердження доводів позовних вимог,
позивачем надано екземпляр трудового
договору між ним та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (а.с. 4), у п.2
якого на нього покладались обов'язки
директора з питань підбору кадрів та
забезпечення умов роботи з партнерами
у межах наданих прав.

У запереченнях проти позову,
відповідач визнала, що позивач
працював у салоні краси, однак за
договором з ОСОБА_3, яка була орендарем
приміщення. Вона запропонувала
позивачу роботу з наданням проекту
трудового договору у грудні 2012 року,
після укладення договору оренди щодо
приміщення салону у зв'язку із
припинення договору оренди з ОСОБА_3. Що
стосується наданого екземпляра
договору, то вважає, що позивачем
підроблено, зокрема перша сторінка
договору містить дані, вписані
позивачем на свій розсуд. Окрім того
посилається на невідповідність
укладеного договору трудовому
законодавству і відсутності
відповідної реєстрації договору у
Шевченківському Центрі зайнятості.

У відповідності із ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. (ч.1). Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. (ч.2) Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. (ч.3)

У судовому засіданні судом опитано
свідка ОСОБА_4, дистриб'ютера ТОВ
«Майстер Трейд». Працюючи у товаристві,
з яким був укладений договір ФОП
"ОСОБА_2" щодо партнерських відносин.
Відповідачем їй було представлено
позивача, як керівника салону, з яким
вона, свідок, протягом всього часу
вирішувала питання щодо поставки
товару, виготовлення та розміщення
реклами, розрахунки товариства із
салоном. Вона дізналась, що відповідач
не оплатила роботу позивача за весь
час, коли між ними припинились
відносини. Власниками салону були
ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_1, закупівля
товару здійснювалась для ОСОБА_2. Щодо
ОСОБА_3, то її було представлено
бухгалтером. Вона у серпні 2012 року
з'ясовувала питання співробітництва з
салоном, який відповідач відкривала у
вересні 2012 року, з вересня вона, свідок,
здійснювала поставки товару, тому
зустрічалась із позивачем щотижня а
згодом частіше, збільшились поставки.
(а.с. 88, 89)

Згідно із ст.24 КЗпП України укладення
трудового договору оформляється
наказом чи розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу. (ч.3)
Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи. (ч.4).

Як роз'яснено у п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» від 06.11.92 «Фактичний допуск до
роботи вважається укладенням
трудового договору незалежно від того,
чи було прийняття на роботу належним
чином оформлене, якщо робота
провадилась за розпорядженням чи з
відома власника або уповноваженого ним
органу».

Досліджуючи обставини справи із
врахуванням зібраних доказів, яким
надана судом оцінка у їх сукупності,
суд дійшов встановив що позивачем
дійсно виконувалась робота у салоні
краси «Мей Мей» протягом
вересня-листопада 2012 року.

Як вбачається із матеріалів справи,
згідно із випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
осіб-підприємців реєстраційний номер
картки платника податків НОМЕР_1
зареєстрована у реєстрі 06.08.2012 року за
№ 0021120 Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2, яка значиться у наданому
позивачем екземплярі трудового
договору між фізичною особою
підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які
підписали договір про виконання
посадових обов'язків директора салону
краси «Мей Мей» із зазначенням
відповідної оплати щомісячно.

Як свідчать показання свідка ОСОБА_4,
дистриб'ютера ТОВ «Майстер Трейд», вона
у серпні 2012 року з'ясовувала питання
співробітництва з салоном, який
відповідач відкривала у вересні 2012
року, з вересня вона, свідок,
здійснювала поставки товару, тому
зустрічалась із позивачем щотижня а
згодом частіше, збільшились поставки.
Відповідачем їй було представлено
позивача, як керівника салону, з яким
вона, свідок, протягом всього часу
вирішувала питання щодо поставки
товару, виготовлення та розміщення
реклами, розрахунки товариства із
салоном. Вона дізналась, що відповідач
не оплатила роботу позивача за весь
час, коли між ними припинились
відносини у кінці 2012 року. Вона вважала
власниками салону ОСОБА_2 та її
чоловіка ОСОБА_1, закупівля товару
здійснювалась для ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3,
то її було представлено бухгалтером.
(а.с. 88, 89)

Зазначені обставини частково
підтверджені іншими доказами, зокрема
поясненнями ОСОБА_2 у запереченнях про
домовленості про роботу з позивачем,
але зміщено час щодо факту
домовленостей на період кінця року.

Стосовно посилання на договори оренди
приміщення з ОСОБА_3, яка також була ФОП
та на період роботи позивача у салоні
була орендарем приміщення до грудня 2012
року, коли договір оренди був укладений
з ФОП ОСОБА_2, то самі по собі ці
обставини не виключають факту роботи у
одному приміщенні салону обох
підприємців.

Не знайшли підтвердження доводи
відповідача, що позивач працював до
грудня у салоні майстром-перукарем, але
за договором з ОСОБА_3.

Остання була представлена свідку як
бухгалтер, оскільки договори на
поставку були укладені з відповідачем,
як показала свідок, що не було
спростовано відповідачем.

Окрім заперечень відповідача та її
представника щодо відсутності
домовленості між сторонами за трудовим
договором про виконання роботи
позивачем з вересня 2012 року, підробки
трудового договору, роботи позивачем у
салоні цей період за договором з іншим
підприємцем, достовірних доказів
відповідачем не надано. На пропозицію
суду у проведенні судової експертизи
щодо підробки трудового договору,
підпису на ньому, не погодився
представник відповідачки, яка особисто
не з'явилась у жодне із судових
засідань і не надала відповідних
доказів, які б могли з достовірністю
підтвердити обгрунтовність її
заперечень.

Крім того, позивач не отримавши
заробітну плату звертався до слідчих
органів, якими було відкрито у лютому
2013 року кримінальне провадження, яке
було закрито постановою від 27.03.2013 року.

На підставі викладеного, суд вважає, що
підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про стягнення невиплаченої
заробітної плати за вересень, жовтень,
листопад 2014 року, оскільки щодо роботи
позивача у грудні 2014 року, він сам
пояснив, що на той час були постійні
суперечки у салоні, отже слід стягнути
з відповідача на користь позивача
заробітну плати за три місяці у сумі 2400
грн.

З огляду на викладене на підставі ст.ст.
21, 24, 94 КЗпП України та керуючись ст.ст.
10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення невиплаченої заробітної
плати - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
код № НОМЕР_1, (для фізичної
особи - суб'єкта підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи з правом найму працівників) №
запису 2 021120 свідоцтва про
реєстрацію Фізичної особи - підприємця,
серія НОМЕР_3, місце проживання 04107,
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, місце
проживання: 04210, АДРЕСА_2, паспорт: серія
НОМЕР_4, виданий Мінським РУ ГУ МВС в м.
Києві 18 лютого 1999 року
ідентифікаційний код № НОМЕР_2,
невиплачену заробітну плату за
вересень, жовтень, листопад 2012 року в
сумі 2400 (дві тисячі чотириста) грн. 00
коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
код № НОМЕР_1, (для фізичної
особи - суб'єкта підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи з правом найму працівників) №
запису 2 021120 свідоцтва про
реєстрацію Фізичної особи - підприємця,
серія НОМЕР_3, місце проживання 04107
АДРЕСА_1, судовий збір на користь
держави 243 (двісті сорок три) грн., 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційному суду
міста Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Суддя:
Малинников О.Ф.