печерський районний суд міста києва
Справа № 757/219/14-ц
У Х В А Л А

19 вересня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Мельник А. В.,

при секретарі - Косенко Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві скаргу
Кредитної спілки «СуперКредит» на
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Новоайдарського районного управління
юстиції Помазан М. О. від 26.05.2014 року
про закінчення виконавчого
провадження ВП № 42302915, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою
в якій просив:

1. Скасувати постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Новоайдарського
районного управління юстиції Помазан
М. О. від 26.05.2014 року про закінчення
виконавчого провадження за виконачим
листом №757/219/14-ц.

2. Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Новоайдарського
районного управління юстиції
продовжити виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 757/219/14-ц, виданого Печерським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_2 на користь кредитної спілки
«СуперКредит» 3 176, 46 грн. та судових
витрат у розмірі 243, 60 грн.

3. Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Новоайдарського
районного управління юстиції
розглянути питання про зупинення
виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 757/219/14-ц, виданого Печерським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_2 на користь кредитної спілки
«СуперКредит» 3 176, 46 грн. та судових
витрат у розмірі 243, 60 грн.

В обґрунтування вимог скарги зазначав
що на примусовому виконанні ВДВС
Новоайдарського районного управління
юстиції (далі - ДВС) перебував
виконавчий лист № 757/219/14-ц, виданий
Печерським районним судом м. Києва щодо
стягнення на користь кредитної спілки
«СуперКредит» (далі - Стягувач) з ОСОБА_2
(далі - Боржник) суми заборгованості у
розмірі 3 176, 46 грн. та судових витрат у
розмірі 243, 60 грн. (далі - Виконавчий
лист).

Проте, 26.05.2014 року постановою
державного виконавця ВДВС
Новоайдарського районного управління
юстиції Помазан М. О. виконавче
провадження з примусового виконання
Виконавчого листа було закінчено (далі
- Постанова).

Постанову про закінчення виконавчого
провадження було винесено державним
виконавцем 26.05.2014 року та отримано
стягувачем 05.06.2014 року.

Зі змісту постанови вбачається, що
підставою для закінчення виконавчого
провадження було те, що в ході
виконавчих дій встановлено, що боржник
помер, з огляду на що ДВС керуючись п. 3
ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» було прийнято
рішення про закінчення виконавчого
провадження.

Закінчуючи виконавче провадження
державний виконавець Помазан М. О.
виходив із того, що до ДВС надійшла
довідка № 679 від 17.07.2013 року, про
підтвердження факту смерті гр. ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак разом з тим, необхідно зазначити,
що відповідно до ст. 608 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється смертю боржника, якщо
воно є нерозривно пов'язаним з його
особою і у зв'язку з цим не може бути
виконане іншою особою.

В той же час, за змістом ст. 1218
Цивільного кодексу України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, після смерті Боржника до
правонаступників переходять усі його
права та обов'язки, окрім тих, що були
нерозривно пов'язані з особою Боржника.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1268
Цивільного кодексу України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Статтею 1269 Цивільного кодексу України
встановлено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи, що у матеріалах
виконавчого провадження відсутні
докази про наявність осіб, які постійно
проживати разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, та в силу норми ст.
1269 Цивільного кодексу України можуть
вважатися такими, що прийняли спадщину,
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. З ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» є
незаконним.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ст. 37
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає обов'язковому зупиненню у
разі смерті боржника, якщо встановлені
судом правовідносини допускають
правонаступництво.

Таким чином, оскільки визначені у
Виконавчому листі правовідносини
допускають правонаступництво, та
державним виконавцем не вжито всіх
заходів щодо встановлення кола
правонаступників виконавче
провадження по примусовому виконанню
Виконавчого листа підлягало зупиненню,
а не закінченню.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні ВДВС Новоайдарського
районного управління юстиції
перебував виконавчий лист № 757/219/14-ц,
виданий Печерським районним судом м.
Києва щодо стягнення на користь
«СуперКредит» з ОСОБА_2 суми
заборгованості у розмірі 3 176, 46 грн. та
судових витрат у розмірі 243, 60 грн.

Проте, 26.05.2014 року постановою
державного виконавця ВДВС
Новоайдарського районного управління
юстиції Помазан М. О. виконавче
провадження з примусового виконання
Виконавчого листа було закінчено.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного
процесуального кодексу України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 Цивільного
процесуального кодексу України скарга
подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 385
Цивільного процесуального кодексу
України скаргу може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Постанову про закінчення виконавчого
провадження було винесено державним
виконавцем 26.05.2014 року та отримано
стягувачем 05.06.2014 року.

Таким чином Стягувач має право
оскаржити Постанову у десятиденний
строк з моменту її отримання до
Печерського районного суду м. Києва,
оскільки саме останнім був виданий
Виконавчий лист.

Зі змісту постанови вбачається, що
підставою для закінчення виконавчого
провадження було те, що в ході
виконавчих дій встановлено, що боржник
помер, з огляду на що ДВС керуючись п. 3
ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» було прийнято
рішення про закінчення виконавчого
провадження.

Закінчуючи виконавче провадження
державний виконавець Помазан М. О.
виходив із того, що до ДВС надійшла
довідка № 679 від 17.07.2013 року, про
підтвердження факту смерті гр. ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак разом з тим, необхідно зазначити,
що відповідно до ст. 608 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється смертю боржника, якщо
воно є нерозривно пов'язаним з його
особою і у зв'язку з цим не може бути
виконане іншою особою.

В той же час, за змістом ст. 1218
Цивільного кодексу України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, після смерті Боржника до
правонаступників переходять усі його
права та обов'язки, окрім тих, що були
нерозривно пов'язані з особою Боржника.

Водночас зобов'язання по сплаті коштів
кредитору боржником не може
розглядатися як таке, що могло бути
виконане лише Боржником в силу його
особливих можливостей, яких не має інша
особа, а тому таке зобов'язання не
припиняється і, відповідно, допускає
правонаступництво.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1268
Цивільного кодексу України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Статтею 1269 Цивільного кодексу України
встановлено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи, що у матеріалах
виконавчого провадження відсутні
докази про наявність осіб, які постійно
проживати разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, та в силу норми ст.
1269 Цивільного кодексу України можуть
вважатися такими, що прийняли спадщину,
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. З ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» є
незаконним.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ст. 37
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає обов'язковому зупиненню у
разі смерті боржника, якщо встановлені
судом правовідносини допускають
правонаступництво.

Таким чином, оскільки визначені у
Виконавчому листі правовідносини
допускають правонаступництво, та
державним виконавцем не вжито всіх
заходів щодо встановлення кола
правонаступників виконавче
провадження по примусовому виконанню
Виконавчого листа підлягало зупиненню,
а не закінченню.

Таким чином, оскільки визначені у
Виконавчому листі правовідносини
допускають правонаступництво,
виконавче провадження по примусовому
виконанню Виконавчого листа підлягало
зупиненню, а не закінченню.

Враховуючи наведене суд приходить до
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
державного виконавця скасуванню.

Інші вимоги скарги задоволенню не
підлягає, оскільки є передчасними.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 383-389 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Новоайдарського районного управління
юстиції від 26.05.2014 року про закінчення
виконавчого провадження за виконавчим
листом № 757/219/14-ц.

У задоволенні іншої частини вимог
скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали, а особою яка була відсутня при
проголошенні ухвали протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
А. В.
Мельник