Справа № 594/1149/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року

Борщівський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

з участю відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Борщеві цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з даним
позовом, посилаючись на те, що з 01.05.2000
року перебуває в зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_1, в якому у них народилося двоє
дітей - син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
донька -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У зв»язку з тим що сімейне життя між
сторонами не склалося, вони фактично
припинили спільне проживання, ведення
спільного бюджету, і з 2012 року позивач
разом з дітьми виїхали проживати до
вітчима в Миколаївську область.

Поряд з тим, зазначила, що відповідач
ухиляється від виконання свого
обов»язку щодо утримання дітей,
оскільки матеріально їм не допомагає,
участі у вихованні не приймає та не
виконує жоден із тих обов»язків, які
покладені на нього законом як на
батька.

В зв»язку з тим, що відповідач не
отримує регулярного офіційного доходу
у вигляді зробітної плати за трудовим
договором або прибутку від здійснення
господарської діяльності
зареєстрованого суб»єкта
господарювання, просила суд стягнути з
відповідача аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну
дитину щомісячно до досягнення дітьми
повноліття.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не
з»явилась, згідно поданої заяви
розгляд справи просила провести без її
участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов визнав частково. При цьому, суду
пояснив, що позивач без узгодження з
ним виїхала разом з дітьми на
проживання до своєї матері у
Миколаївську область. З того часу
уникає з ним спілкування, на телефонні
дзвінки не відповідає. Можливості
зустрітись з дітьми, поспілкуватись з
ними не надає. Дружина будь-яких
притензій щодо утримання сім»ї та
дітей не виказувла. Крім того, показав,
що офіційного місця роботи не має,
отримує дохід від фактично виконаної
роботи, час від часу виїзджає на
заробітки, а тому не взмозі платити
аліменти щомісячно на кожну дитину у
розмірі 1500 грн., погоджується на оплату
аліментів у мінімальному розмірі.

Заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ст.182 Сімейного кодексу України,
при визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, враховує стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки сина, та інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Відповідно до ст. 184
Сімейного Кодексу України якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, суд може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі, яка
підлягає індексації відповідно до
закону.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
є батьками ОСОБА_3, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, яка народилась
ІНФОРМАЦІЯ_2. Що сторонами не
оспорювалося, стверджено свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_1, виданого 15
лютого 2001 року Шупарською сільською
радою Борщівського району
Тернопільської області, свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2, виданного 08
вересня 2006 року Шупарською сільською
радою Борщівського району
Тернопільської області.

Також встановлено, що сторони на даний
час перебувають в офіційному шлюбі,
проте разом не проживають, спільне
господарство не ведуть, позивач разом
з неповнолітніми дітьми проживає в смт.
Кудрявцівка Веселіновського району
Миколаївської області, за твердженням
такої в господарстві вітчима, що
сторонами не оспорювалося, стверджено
свідоцтвом про одруження від 01 травня
2000 року серії НОМЕР_3 виданого
Шупарською сільською радою
Борщівського району Тернопільської
області.

За твердженням позивача, викладеним у
поданій до суду позовній заяві, остання
залишилася без жодного фінансового
забезпечення для подальшого життя, що
змусило її влаштуватись на
некваліфіковану роботу на мізерну
заробітну плату для утримання своїх
дітей та оплати житла. Крім того,
зазначила, що самостійно забезпечує
виховання та утримання дітей. Проте,
доказів, які б стверджували дані
обставини позивачем суду надано не
було.

Поряд з тим встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 разом з сім»єю не проживає,
проживає в с. Шупарка Борщівського
району, в будинку належному його
дружині - позивачу по справі ОСОБА_2,
офіційних джерел доходу не має, отримує
такий від фактично виконаних робіт. Є
працездатною особою, інших утриманців
не має. Зазначені обставини сторонами
оспорені не були.

Аналізуючи всі досліджені в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що, оскільки,
відповідач є працездатною особою,
батьком неповнолітніх дітей, то
зобов"язаний надавати матеріальну
допомогу на їх утримання, а отже
вимоги позивача щодо стягнення з нього
аліментів знаходить такими, що
підлягають задоволенню в мінімальному
розмірі визначеному законодавцем,
оскільки сторони, які є батьками
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
рівній мірі несуть обов"язки щодо їх
виховання та утримання, і такі у виді
матеріального утримання не можуть бути
повністю покладені виключно на
відповідача. Позовні вимоги в частині
розміру аліментів, перевищують
встановлений прожитковий мінімум для
дитини відповідного віку.

При цьому, суд виходить з того, що
позивачем не було надано суду жодного
доказу щодо витрат, які вона несе в
зв»язку з вихованням та утриманням
дітей, доказу щодо отримуваного нею
доходу.

Визначаючи розмір стягуваних
аліментів, суд враховує стан здоров»я
відповідача, його матеріальне
становище, те , що такий є працездатним,
на утриманні інших осіб не має, отримує
нерегулярний, мінливий дохід, та
приходить до висновку, що розмір
стягуваних з нього аліментів має бути
мінімальним, тобто не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України
"Про державний бюджет на 2014р."
мінімальний прожитковий мінімум для
дітей віком від 6 до 18 років складає 1286
грн. А отже, передбачений законодавцем
мінімальний розмір аліментів, який
становить 30% від даної суми складає 386
грн.

Крім того, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача і судові
витрати по справі у вигляді судового
збору.

На підставі наведеного, ст.ст. 180,
182, 184 СК України, ст. 7 Закону України
"Про державний бюджет на 2014р." ,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224 - 226, 367
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя
с. Шупарка Борщівського району
Тернопільської області, аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
твердій грошовій сумі в розмірі 386 грн.
на кожну дитину, щомісячно, з
урахуванням індексу інфляції,
починаючи з 23 вересня 2014 року і до
досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 243
грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів за один місяць допустити до
негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Борщівський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами які не були
присутні при його оголошенні - в 10-ти
денний строк з дня отримання його
копії.

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду
Губіш О. А.