У х в а л а

15 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Гримич М.К.,
Штелик С.П.,

Нагорняка В.А.,
Юровської Г.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану
представником ОСОБА_4, про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального закладу «Криворізький
перинатальний центр зі стаціонаром»
Дніпропетровської обласної ради про
визнання неправомірними дій посадової
особи щодо позбавлення прав на працю,
скасування наказів та поновлення на
роботі,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, посилаючись на те, що
наказом від 31 травня 2012 року № 155 її
було звільнено з посади завідувача
лікаря педіатра-неонатолога
відділення для новонароджених
Комунального закладу «Криворізький
перинатальний центр зі стаціонаром»
Дніпропетровської обласної ради (далі -
КЗ «Криворізький перинатальний центр
зі стаціонаром» Дніпропетровської
обласної ради) згідно з п. 6 ст. 40 КЗпП
України.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3
просила суд визнати неправомірними дії
посадової особи головного лікаря КЗ
««Криворізький перинатальний центр зі
стаціонаром» Дніпропетровської
обласної ради Бобровник Н.О. у порушені
вимог трудового законодавства України
у позбавлені ОСОБА_3 права на працю,
скасувати накази головного лікаря КЗ
«Криворізький перинатальний центр зі
стаціонаром» Дніпропетровської
обласної ради про вивільнення ОСОБА_3 з
посади завідувача лікаря
педіатра-неонатолога відділення для
новонароджених КЗ «Криворізький
перинатальний центр зі стаціонаром»
Дніпропетровської обласної ради від 31
травня 2012 року № 155, від 18 червня 2012 року
№ 78/к, та поновити її на посаді
завідувача лікаря
педіатра-неонатолога відділення для
новонароджених КЗ «Криворізький
перинатальний центр зі стаціонаром»
Дніпропетровської обласної ради.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 27 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року, у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 січня 2014 року
у справі

№ 6-2591ск14 за позовом ОСОБА_3 до
Комунального закладу «Криворізький
перинатальний центр зі стаціонаром»
Дніпропетровської обласної ради про
визнання неправомірними дій посадової
особи щодо позбавлення прав на працю,
скасування наказів та поновлення на
роботі у відкритті касаційного
провадження у цій справі за
касаційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_4,
які діють від імені ОСОБА_3, на рішення
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 27 вересня

2013 року та ухвалу апеляційного
Дніпропетровської області від 10 грудня
2013 року відмовлено.

У серпні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3, подану
представником ОСОБА_4, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 січня 2014 року
з підстав неоднакового застосування
судами, в тому числі й судом касаційної
інстанції, норм матеріального закону,
зокрема ст. ст. 232, 235 КЗпП України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що, на
думку заявника, потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах, заявник
надав ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

З вищезазначеної ухвали, на яку
посилається заявник як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права, вбачається, що
суди належним чином не визначилися з
характером спірних правовідносин, не
дотрималися норм процесуального права,
що унеможливило встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи,
правова позиція щодо застосування норм
матеріального права касаційною
інстанцією не висловлювалась.

Наведене свідчить про те, що спір у
справі остаточно не вирішено, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, не зазначено
про застосування норми матеріального
права для вирішення спору по суті, а
тому підстави для перегляду ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 січня 2014 року, встановлені
п. 1 ст. 355 ЦПК, відсутні.

Із урахуванням вищевказаного колегія
суддів касаційної інстанції дійшла
висновку про те, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
Комунального закладу «Криворізький
перинатальний центр зі стаціонаром»
Дніпропетровської обласної ради про
визнання неправомірними дій посадової
особи щодо позбавлення прав на працю,
скасування наказів та поновлення на
роботі, за заявою ОСОБА_3, подану
представником ОСОБА_4, про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 січня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.К. Гримич В.А. Нагорняк С.П.
Штелик Г.В. Юровська