Справа № 158/1658/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Костюкевич О.К. Провадження
№ 22-ц/773/1455/14 Категорія: 32 Доповідач:
Лівандовської-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого-судді -
Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів -Веремчук Л.М., Антонюк К.І.

при секретарі -Кирилюку О.О.

з участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на
рішення Ківерцівського районного суду
Волинської області від 18 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

18 серпня 2014 року рішенням
Ківерцівського районного суду в позові
ОСОБА_2 відмовлено повністю.

В поданій на рішення суду першої
інстанції апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_2 із-за неповноти з'ясування судом
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити в повному
об'ємі.

В ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2
та його представник ОСОБА_3 апеляційну
скаргу із наведених у ній мотивів
підтримали, тоді як відповідач ОСОБА_4
просив її відхилити з огляду на
безпідставність наведених у ній
доводів.

Заслухавши доповідь головуючого-судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції залишенню без
змін з наступних мотивів.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення в повній мірі
відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати у
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, у порушення
нормальних життєвих зв'язків,
порушення стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану. При цьому суд має
виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Ч. 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені цієї особою.

В обгрунтування заявленого позову
позивач ОСОБА_2 покликався на те, що 02
вересня 2011 року близько 01 год. 30 хв.
відповідач ОСОБА_4, керуючи мотоциклом
марки «Вайпер» разом із своїм
товаришем рухався в населеному пункті
с. Сокиричі Ківерцівського району
Волинської області по автодорозі
Луцьк-Маневичі в напрямку м. Ківерці. В
цей час по автодорозі йшли двоє
пішоходів, а саме покійна дочка
позивача ОСОБА_5 та її співмешканець
ОСОБА_6 В результаті необережності
відповідача, останній здійснив наїзд
на дочку ОСОБА_2, в результаті чого
відповідач впав з мотоцикла, який
просунуло по асфальту. Наїзд на
пішохода відбувся лівим краєм керма
мотоцикла. Відповідач з товаришем
перейшли дорогу та пішли, залишивши
ОСОБА_5 лежати на дорозі, в той час, коли
остання потребувала медичної допомоги.
Після чого, автомобілем марки
«Мерседес-Бенц», який рухався по даній
автодорозі було здійснено наїзд на
ОСОБА_5, і внаслідок отриманих травм
остання померла.

Встановлено, що вироком Ківерцівського
районного суду від 21 грудня 2012 року
ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК
України. За змістом вироку
встановлено, що суд вважав доведеною
вину підсудного ОСОБА_1 у порушенні
правил безпеки дорожнього руху особою,
яка керує транспортним засобом, що
можливо спричинило смерть потерпілої
ОСОБА_5 (а.с. 4-8 ).

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що моральна шкода, завдана
внаслідок смерті дочки позивача
ОСОБА_5, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди не
лежить в прямому причинному зв'язку із
діями відповідача. За змістом
матеріалів кримінальної справи за
фактом вищевказаної
дорожньо-транспортної пригоди
відповідач ОСОБА_4 значиться в
процесуальному статусі свідка, а
матеріалами справи не розмежовується
поняття тілесні ушкодження заподіяні
мотоциклом та автомобілем, тоді як
звернення позивача до правоохоронних
органів із заявою про порушення
кримінального провадження відносно
останнього за вищезгаданим фактом
таких обставин не доводить, тому
будь-які правові підстави для
відшкодування моральної шкоди, у
розглядуваному випадку, відсутні.

Встановивши відсутність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням відповідача та вини останнього
в її заподіянні, суд першої інстанції
підставно та обґрунтовано відмовив в
позові про відшкодування моральної
шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст. 309 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін як таке,
що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду
Волинської області від 18 серпня 2014 року
у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді