Справа № 305/1812/13-ц
Провадження по справі 2/305/56/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03.10.2014 року Рахівський районний
суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді - Бліщ О.Б.

з участю: секретаря - Вербещук В.А.

відповідачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рахів
цивільну справу за позовом ТзОВ
"Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулося
в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.06.
2008 року між Акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком та
відповідачкою ОСОБА_1 було укладено
Кредитний договір № 849, за умовами
якого, кредитор зобов'язується надати
позичальнику кредит в сумі 145000 гривень,
а позичальник зобов'язався в порядку
та на умовах, що визначені Кредитним
договором, повернути кредит та
сплачувати відсотки за користування
кредитом, сплачувати неустойку та інші
передбачені платежі в сумі, строки та
на умовах, що передбачені кредитним
договором. 17.12. 2012 року, між первісним
кредитором АКПІБ та ТзОВ «Кредитні
ініціативи» було укладено Договір
відступлення прав вимоги, згідно якого
ТзОВ «Кредитні ініціативи» набуло
права грошових вимог до боржників за
кредитними договорами, укладеними з
АКПІБ. Первісний кредитор свої
зобов'язання за кредитним договором
виконав, надавши відповідачці кредит в
сумі 145000 гривень. В свою чергу,
відповідачка неналежно виконує взяті
на себе зобов'язання, що виникають з
умов кредитного договору, в результаті
чого, станом на 31.05. 2013 року, має
заборгованість: за кредитом - 145000
гривень; по відсотках - 134960,20 гривень;
пеня - 4990,08 гривень. У зв'язку з
наведеним, просять суд стягнути з
відповідачки на їх користь
заборгованість в сумі 284950,28 гривень, а
саме: заборгованість за кредитом - 145000
гривень; заборгованість по відсотках -
134960,20 гривень; пеня - 4990,08 гривень.
Просять стягнути з відповідачки на їх
користь судовий збір в сумі 5699,01
гривень.

Представник позивача Грицюк В.П., в
судове засідання не з'явився, однак
надіслав до суду клопотання, в якому
просив розглянути справу без його
участі, позовні вимоги підтримує, проти
заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1, в судовому
засіданні, позовні вимоги не визнала. В
своїх показах зазначила, що жодних
грошових коштів від позичальника не
отримувала, заяву про видачу їй готівки
не підписувала, тому категорично
заперечує свої будь-які грошові
зобов'язання перед позичальником. На
підставі наведеного просила відмовити
у задоволенні позову.

Заслухавши відповідачку, вивчивши
матеріали справи та дослідивши надані
докази, суд дійшов до наступного
висновку.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Проаналізувавши вище наведені норми
закону, суд констатує, що кредитний
договір є укладеним з моменту надання
кредитором та отримання позичальником
кредитних коштів.

У позовній заяві позивач посилається
на те, що між АКПІБ, правонаступником
якого є ТзОВ "Кредитні ініціативи" та
відповідачкою ОСОБА_1, 26.06.2008 року, було
укладено Кредитний договір № 849,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику кредит у сумі 145000
гривень, зі сплатою відсотків,
неустойки та інших платежів, у строки
та на умовах, передбачених кредитним
договором. Підтвердженням надання
первинним кредитором відповідачці
коштів у сумі 145000 гривень, являється
платіжне доручення про перерахування
коштів відповідно до заяви
відповідачки.

Дані обставини, на які посилається
позивач, заперечено відповідачкою з
тих підстав, що жодних грошових коштів
від позичальника вона не отримувала,
заяву про видачу їй готівки не
підписувала. На підтвердження
неналежності їй підпису на заяві про
видачу готівки від 27.06.2008 року, просила
призначити по справі
судово-почеркознавчу експертизу.

У відповідності до п.17 Постанови
пленуму ВСУ № 5 від 12 червня 2009 року "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду" для з'ясування
обставин, що мають значення для справи
і потребують спеціальних знань у
галузі науки, мистецтва, техніки,
ремесла тощо, суд за заявою осіб, які
беруть участь у справі, призначає
експертизу, коли необхідність
експертного висновку випливає з
обставин справи і поданих доказів.

Враховуючи те, що для вирішення даного
спору між сторонами були необхідні
спеціальні знання, ухвалою суду від 01
квітня 2014 року було призначено судову
судово - технічну та почеркознавчу
експертизи на вирішення яких
поставлено наступні питання: чи
використовувалися фрагменти, а саме
монтаж або відбитків печаті, підписи
при ксерокопіюванні копії Заяви на
видачу готівки №1 від 27 червня 2008 року;
чи виконано підпис на заяві про
видачу готівки від 27.06.2008 року ОСОБА_1;
якщо підпис виконано ОСОБА_1, то чи
перебувала вона, виконуючи підпис на
заяві, у незвичайному стані; чи
виконано підпис ОСОБА_1, на Заяві про
видачу готівки у незвичайних умовах,
під впливом збиваючих факторів; чи
виконано підпис на заяві ОСОБА_1,
навмисно зміненим почерком. При цьому
сторонам було роз'яснено положення
ст.146 ЦПК України про наслідки ухилення
від участі в експертизі. Для проведення
експертиз, позивача ТзОВ «Кредитні
ініціативи» було зобов'язано надати
експерту оригінал заяви про видачу
готівки від 27.06.2008 року № 1.

Однак, дана ухвала про призначення
експертизи, повернулась частково
виконаною. Зокрема, згідно пункту ІІ
висновку експерта Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиза №2488/2489 від 26 серпня 2014 року -
ОСОБА_4, питання, які стосуються
встановлення особи виконавця підпису
від імені ОСОБА_1 та умов його виконання
не вирішувались через відсутність
оригіналу цього документа.

Як встановлено, суд неодноразово
звертався до позивача з письмовими
вимогами, нагадуваннями про надання
оригіналу вище вказаної заяви, однак
такі залишилися без виконання.
Позивачем проігноровано вимоги
експерта про надання одного, з
необхідних документів для проведення
експертизи.

У відповідності до ч. 1 ст. 146 ЦПК України
у разі ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

Ухиленням від участі в експертизі є
умисні дії особи, яка бере участь у
справі, метою яких є неможливість
проведення експертизи, яку призначив
суд: неподання експертам необхідних
матеріалів або документів, які є в
особи; відмова надати зразки для
дослідження; недопущення до приміщень
або майна, яке підлягає дослідженню,
тощо.

Судом достовірно встановлено, що
ухвалу суду від 01.04. 2014 року, про
призначення експертизи, позивач
отримував, зміст клопотання експерта
про необхідність надання оригіналу
заяви про видачу готівки від 27.06.2008 року
для проведення експертизи, позивачу
відомий.

З вище наведеного, суд констатує, що
позивач ухилився від участі в
експертизі та, таким чином, перешкодив
проведенню у повному обсязі
експертизи, не подавши необхідні
експертам матеріали, що тягне
негативні наслідки для нього як особи,
що ухилилась від участі в експертизі.

Враховуючи те, що позивач ухилився від
участі в експертизі, суд у
відповідності до ч.1 ст. 146 ЦПК України
визнає той факт, що відповідачка ОСОБА_1
не підписувала заяву про видачу
готівки від 27.06.2008 року.

Будь-яких інших належних та допустимих
доказів, які б підтверджували те, що
відповідачка ОСОБА_1 отримала від
первинного кредитора кредит у сумі 145000
гривень, позивачем до позовної заяви не
додано. Не здобуто таких доказів судом
і під час розгляду справи в суді.

Більше того, в матеріалах справи
відсутні відомості про те, що первинний
кредитор ПАТ "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк"
звертався до відповідачки ОСОБА_1 з
письмовими вимогами про повернення
кредитних коштів.

При розгляді даної цивільної справи
суд керується положеннями статей 58-59
ЦПК України, згідно яких належними є ті
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування, а сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування, не бере до уваги
докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до положень статті 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, а саме доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись положеннями статті 212 ЦПК
України суд оцінює всі докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності

У відповідності до положень статті 1
ЦПК України завданнями цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

В силу приписів статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом, а
суд повинен сприяти всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ТзОВ
"Кредитні ініціативи", суд виходить із
того, що останніми не надано жодних
належних та допустимих доказів того, що
відповідачка ОСОБА_1 отримала від
первинного кредитора грошові кошти у
сумі 145000 гривень, тому вимоги позивача
не підлягають задоволенню, оскільки
випливають з неіснуючого зобов'язання.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з
позивача на користь відповідачки слід
стягнути судові витрати в сумі 114,70
гривень.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 10, 11, 58, 60, 88, 131, 209,
212- 215, 223 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
- відмовити вцілому.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
на користь ОСОБА_1 114 (сто чотирнадцять
гривень) 17 копійок понесених судових
витрат.

Рішення може бути оскаржено у судову
палату з цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області через
Рахівський районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду:
Бліщ О.Б.