Справа №1416/8366/12 06.10.2014 06.10.2014 06.10.2014
Провадження №22-ц/784/2334/14
Провадження №22-ц/784/2334/14
Суддя суду першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного суду
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання Кудра
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду
міста Миколаєва

від 29 квітня 2014 року,

постановлену за заявою ОСОБА_4 про
внесення виправлення до виконавчого
листа, виданого по цивільній справі
№2/489/231/13 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із заявою про виправлення помилки
в виконавчому документі, допущеної при
його оформленні, яку обґрунтовував
наступним.

У жовтні 2012 року він звернувся до суду
із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 01 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 04 вересня 2013
року, його позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 19 982
грн. 50 коп. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання
розподілу судових витрат у справі.

19 вересня 2013 року на виконання
вищевказаного судового рішення,
Ленінський районний суд міста
Миколаєва видав виконавчий лист за
№2/489/231/2013 р., який надійшов на виконання
до Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції.

Однак, 23 жовтня 2013 року було відмовлено
у відкритті виконавчого провадження
через невідповідність такого
документа, вимогам ст.18 Закону України
«Про виконавче провадження», а саме за
відсутності у виконавчому листі
відомостей щодо індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника.

Оскарживши постанову про відмову
у відкритті виконавчого провадження
від 23 жовтня 2013 року, йому було
відмовлено у задоволенні скарги про
визнання неправомірною та скасування
постанови державного виконавця, про що
апеляційним судом Миколаївської
області постановлена ухвала від 22
січня 2014 року.

Посилаючись на викладені обставини,
ОСОБА_4 просив заяву задовольнити,
внести виправлення до виконавчого
листа №2/489/231/2013, а саме зазначити у
ньому індивідуальний ідентифікаційний
номер боржника.

Ухвалою Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 29 квітня 2014 року
заява ОСОБА_4 задоволена. Постановлено
внести виправлення до виконавчого
листа, виданого по справі №2/489/231/14
Ленінським районним судом міста
Миколаєва 09 жовтня 2012 року.

Не погодившись із вказаною ухвалою
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, просив
ухвалу скасувати та постановити нову,
або передати питання про розгляд заяви
ОСОБА_4 на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.ч.1 та 2 ст.369
ЦПК України виконавчий лист має
відповідати вимогам до виконавчого
документа, встановленим законом
України «Про виконавче
провадження».

Суд, який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визначити
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

П.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачає, що
у виконавчому документі, зокрема,
повинно бути зазначено індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника (для фізичних осіб - платників
податків) або номер і серія паспорта
стягувача та боржника для фізичних
осіб - громадян України, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 01 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 04 вересня 2013 року, позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 19 982 грн. 50 коп.
В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання розподілу
судових витрат у справі (том 1 а.с. 117 - 119,
154-155).

На виконання ухваленого судового
рішення 19 вересня 2013 року Ленінським
районним судом міста Миколаєва було
видано виконавчий лист за №2/489/231/2013
(том 2 а.с.3).

У зазначеному виконавчому листі не
зазначено індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника чи
номеру та серії його паспорту або інших
відомостей, які б беззаперечно
ідентифікували її особу (том 2 а.с.3).

З картки фізичної особи - платника
податку слідує, що ОСОБА_3
зареєстрований у Державному реєстрі
фізичних осіб - платників податків (том
2 а.с.4).

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що дані,
які передбачені ст.18 Закону України
«Про виконавче провадження», повинні
бути обов'язково зазначені у
виконавчому документі.

Відсутність зазначених даних може
призвести до невиконання судового
рішення.

Разом з тим, вирішуючи питання про
внесення виправлення до виконавчого
листа, суд першої інстанції не з'ясував
та не визначився за яким саме
виконавчим листом (районним судом
видавалось два виконавчих листа - 11
лютого 2013 року та 19 вересня 2013 року)
необхідно внести виправлення, та як
наслідок, в резолютивній частині
ухвали суд не конкретизував вказане,
тому є незрозумілим відносно якого
виконавчого листа суд задовольнив
заяву.

Крім того, судом допущено порушення
норм процесуального права щодо
розгляду справи без належного
повідомлення учасників, які беруть
участь у справі про час та місце
судового розгляду.

Неявка цих осіб, дійсно, відповідно до
вимог ч.3 ст.369 ЦПК України, не
перешкоджає розгляду заяви про
внесення виправлення до виконавчого
листа, але за умови належного
повідомлення учасників процесу.

В матеріалах справи відсутні докази
належного повідомлення боржника, в той
час, як його участь в розгляді заяви
необхідна для з'ясування питання щодо
наявності у нього індивідуального
ідентифікаційного номеру.

За такого, на думку колегії суддів,
внесення виправлення до виконавчого
листа було здійснено судом передчасно
та без належного з'ясування фактичних
обставин, що підлягають перевірці.

Оскільки суд апеляційної інстанції
згідно з вимогами ч.2 ст.369 ЦПК України
не може вирішувати питання щодо
виправлення помилки у виконавчому
листі, а оскаржувана ухвала районного
суду постановлена з порушенням норм
процесуального права, то у
відповідності до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України
вона підлягає скасуванню, а заява
ОСОБА_4 про внесення виправлення до
виконавчого листа разом зі справою
підлягає поверненню до того ж суду для
повторного вирішення вищезазначеного
питання.

Керуючись ст.ст.303,307,315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 29 квітня 2014 року
скасувати, а заяву ОСОБА_4 про внесення
виправлення до виконавчого листа
разом зі справою повернути до того ж
суду для повторного вирішення
вищезазначеного питання.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та в касаційному
порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: