Провадження № 2/161/3995/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

16 жовтня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі головуючого судді - Присяжнюк
Л.М.,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики. Вказує, що 27.08.2011
року між нею та відповідачем було
досягнута домовленість про повернення
їй боргу в сумі 1000 євро, що
підтверджується розпискою. Тривалий
час, з 10.09.2011 року по даний час,
відповідач взятих на себе зобов'язань
щодо повернення коштів не виконує.
Станом на 17.08.2014 року дані кошти їй не
повернуті. Просить стягнути із
відповідача на свою користь грошові
кошти за борговою розпискою в сумі 17502,54
грн., 3 % річних в сумі 1542,11 грн., 243, 60 грн.
судового збору та 2500 грн. витрат на
правову допомогу.

Представник позивача ОСОБА_3 у
судове засідання не з'явився, подав на
адресу суду заяву, якою просив справу
розглядати у його відсутності по
наявних у ній матеріалах, позов
підтримав в повному обсязі, щодо
ухвалення заочного рішення не
заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, хоча
повідомлявся належним чином про дату,
час та місце розгляду справи через
оголошення у газеті «Волинь-нова» від
09.10.2014 року, № 112, сторінка 8.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК
України суд ухвалює рішення в порядку
заочного розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши подані
суду докази у їх сукупності, суд
прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України
передбачено, що договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 позичив у позивача кошти в сумі
1000 євро та зобов'язався повернути
вказану суму до 10.09.2011 року. Даний факт
стверджується розпискою, яку власноруч
підписав відповідач ОСОБА_2

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Оскільки
розписка підписана особисто
відповідачем ОСОБА_2, суд приходить до
висновку, що в даному випадку дотримана
письмова форма договору позики.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином, у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що із
відповідача слід стягнути суму боргу в
розмірі 17502,54 грн., а також 3 % річних в
розмірі 1542,11 грн.

Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України із
відповідача на користь позивача слід
стягнути належним чином підтверджені
витрати на оплату правової допомоги в
розмірі 2500 грн. та судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 212-215, 224-226
ЦПК України, на підставі ст.ст. 509, 526, 527,
530, 533, 625, 629, 1046-1051 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошові кошти за борговою розпискою в
розмірі 17502 (сімнадцять тисяч п'ятсот
дві) гривні 54 копійки, 3 відсотки річних
в розмірі 1542 (одна тисяча п'ятсот сорок
дві) гривні 11 копійок, судовий збір в
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок, а також витрати на оплату
правової допомоги в розмірі 2500 (дві
тисячі п'ятсот) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.