Провадження № 2/202/590/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 вересня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Зосименко С.Г.

при секретарі Котула
А.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом Комунального підприємства
«Жилсервіс - 5» Дніпропетровської
міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 у
власних інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа: Індустріальний районний
відділ Головного управління державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та усунення перешкод у
користуванні шляхом виселення та
зустрічним позовом ОСОБА_2 у власних
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до
Комунального підприємства «Жилсервіс -
5» Дніпропетровської міської ради,
треті особи: Орган опіки та піклування
Індустріальної районної у мсті
Дніпропетровську ради, Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Індустріального району
м. Дніпропетровська про визнання права
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та усунення перешкод у
користуванні шляхом виселення. В
позовній заяві позивач посилається на
те, що в гуртожитку по АДРЕСА_1 з 28.10.2008
року зареєстрована та проживає ОСОБА_1,
фактично займаючи кімнату АДРЕСА_1 з
18.09.1989 року зареєстрована ОСОБА_2,
фактично займаючи кімнату АДРЕСА_2 на
підставі ордеру. З 18.05.1989 року в цій же
кімнаті зареєстрований ОСОБА_4 З 13.12.1993
року в цій же кімнаті зареєстрований
ОСОБА_5 З 19.07.2001 року в цій же кімнаті
зареєстрований ОСОБА_3. ОСОБА_1 в
кімнаті АДРЕСА_1 не проживає. В цій
кімнаті проживають ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 без наявних на то
підстав, тобто вони самоправно зайняти
дане житлове приміщення. Просив
визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
кімнатою АДРЕСА_1, усунути КП
«Жилсервіс-5» перешкоди у користуванні
кімнатою АДРЕСА_1 шляхом виселення
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 з кімнати
АДРЕСА_1, стягнути з відповідачів
судові витрати.

ОСОБА_2 у власних інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3
подала зустрічний позов про визнання
права користування житловим
приміщенням, в якому посилається на те,
що у 1994 році вона отримала ордер та
вселилася у кімнату АДРЕСА_2 з
чоловіком ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5 У 2001
році у неї народився другий син - ОСОБА_3
, який також був зареєстрований у цій
кімнаті. Так як склад родини
збільшився, вони потребували
розширення житлової площі. У 2010 році їх
сім'я розпалася. Вона дізналася, що
звільнилася кімната АДРЕСА_1,
зустрілася з мешканкою цієї кімнати -
ОСОБА_1, яка надала їй дозвіл на
вселення у кімнату. На початку жовтня
2011 року вона разом із неповнолітнім
сином переїхала до кімнати № АДРЕСА_1,
де і проживає до теперішнього часу. Її
колишній чолові та старший син
залишилися проживати в кімнаті
АДРЕСА_2. Після вселення вона сплатила
всю заборгованість за комунальні
послуги і по теперішній день все
сплачує, зробила капітальний ремонт у
кімнаті. Адміністрацією та
профспілковим комітетом КЖЕП № 21
неодноразово направлялися клопотання
щодо закріплення за нею цієї кімнати у
гуртожитку. Просила визнати за нею та
її неповнолітнім сином право
користування житловою площею в кімнаті
АДРЕСА_1, зобов'язати КЖЕП № 49 ДМР
укласти з нею окремий договір найму
кімнати № АДРЕСА_1, зобов'язати Відділ
громадянства та реєстрації фізичних
осіб Індустріального району м.
Дніпропетровська зареєструвати її та
неповнолітнього сина в кімнаті №
АДРЕСА_1.

Представник КП «Жилсервіс-5» у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити. У задоволенні
зустрічного позову просив відмовити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явилася.

Представник ОСОБА_2 у судовому
засіданні зустрічні позовні вимоги
підтримала та росила задовольнити, у
задоволенні первісного позову просила
відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився.

Представник третьої особи
Індустріального районного відділу
Головного управління державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області у судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином.

Представник третьої особи Органу опіки
та піклування Індустріальної районної
у мсті Дніпропетровську ради у судове
засідання не з'явився.

Представник третьої особи Відділу
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Індустріального району
м. Дніпропетровська у судове засідання
не з'явився.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги КП «Жилсервіс-5» підлягають
частковому задоволенню, зустрічні
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Як встановлено у судовому засіданні, що
будівлі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1
знаходяться на балансі Комунального
підприємства «Жилсервіс - 5» відповідно
до рішення Дніпропетровської міської
ради від 30.05.2012 року № 35/24 «Про
припинення як юридичної особи КП
«Жилсервіс-3» та рішення міської ради
від 02.03.2011 року № 16/9, від 25.01.2012 року №
27/20, від 30.05.2012 року № 35/24 стосовно
реорганізації комунальних
житлово-експлуатаційних підприємств
та балансоутримання житлового фонду.

Згідно довідки КП «Жилсервіс-5» ДМР № 877
від 20.08.2013 року у кімнаті АДРЕСА_1
зареєстрована ОСОБА_1 тимчасово з
09.08.2005 року до 09.08.2006 року, постійно з
28.10.2008 року за відсутності ордера. З
акту від 14.08.2013 року вбачається, що
ОСОБА_1 у кімнаті АДРЕСА_1 не проживає.
Оплату за проживання відповідачка не
здійснює. Теперішнє місце проживання
відповідачки позивачу не відоме.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
приміщення протягом шести місяців.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги в частині визнання
ОСОБА_7 такою, що втратила право
проживанні у кімнаті АДРЕСА_1
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Згідно довідки КП «Жилсервіс-5» ДМР № 879
від 21.08.2013 року та довідки № 199 від 06.02.2014
року у кімнаті АДРЕСА_2 зареєстровані
ОСОБА_2 з 18.09.1989 року, її чоловік ОСОБА_4 з
18.05.189 року та їх діти: ОСОБА_5 з 13.12.1993
року та ОСОБА_3 з 19.07.2001 року на підставі
ордеру від 23.12.1994 року, виданого
Дніпропетровським домобудівним
комбінатом. З трудової книжки ОСОБА_2
вбачається, що вона з 18.01.2010 року працює
муляром в КЖЕП № 21 та перебуває на
обліку працівників КП ЖЕП № 21, які
потребують отримання службового житла.
Крім того, ОСОБА_2 перебуває на
квартирному обліку у виконкому
Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради згідно рішення
виконкому від 23.09.2011 року № 402, що
підтверджується довідкою
Індустріальної районної у місті ради №
3 від 17.01.2014 року. З рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно №
5003130 від 14.08.2013 року вбачається, що за
ОСОБА_2 не зареєстровано на праві
власності нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЖК України для
проживання робітників, службовців, а
також інших громадян у період роботи
або навчання можуть використовуватися
гуртожитки.

Відповідно до ст. 128 ЖК України на
підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 разом із
неповнолітнім сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, самовільно зайняла
кімнату АДРЕСА_1, де і проживає по
теперішній час. Це підтверджується
актами від 10.02.2012 року, від 04.02.2014 року.
Суд не помаж прийняти до уваги
посилання ОСОБА_2 та її представника на
те, що остання погасила заборгованість
по комунальним платежам та своєчасно
сплачує за проживання у кімнаті
АДРЕСА_1, оскільки згідно довідки КП
«Жилсервіс-5» ДМР № 560 від 12.08.2014 року за
адресою АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 особовий
рахунок не був відкритий, нарахування
та оплати по даній кімнаті відсутні з
моменту передачі приміщення
гуртожитку від КЖЕ № 49 і на теперішній
час. Представник ОСОБА_2 у судовому
засідання не змогла пояснити на який
рахунок сплачує ОСОБА_2 оплату за
проживання у гуртожитку та у якому
розмірі.

Суд не може прийняти до уваги
твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1
дала згоду на зайняття нею кімнати
АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_1 не має на це
повноважень.

Рішенням виконкому Дніпропетровської
міської ради № 179 від 23.04.2013 року «Про
врегулювання питань щодо надання
житлової площі та проживання в
гуртожитках комунальної власності
територіальної громади м.
Дніпропетровська» було затверджено
Порядок надання житлової площі в
гуртожитках комунальної власності
територіальної громади м.
Дніпропетровська. Згідно даного
Положення надання житлової площі
здійснюється на підставі повного
пакету документів: клопотання
керівника підприємства на ім'я
міського голови щодо надання кімнати в
гуртожитку громадянину, який працює у
зазначеної особи; заява громадянина з
підписами усіх повнолітніх членів його
сім'ї; спільне рішення адміністрації
та профспілки щодо надання житлової
площі в гуртожитку працівнику та
членам його сім'ї; зобов'язання
керівника підприємства у випадку
розірвання трудового договору з
працівником , негайно направити
повідомлення про це до управління
житлового господарства міської ради;
довідка про відсутність свого
гуртожитку на підприємстві; членів
його довідка з місця роботи заявника та
членів його сім'ї; копії паспортів;
довідка з усіх попередніх місць
проживання; підтвердження відсутності
у заявника та членів його сім'ї права
власності/володіння на нерухоме майно.
На підставі наданих документів
Комісія з питань надання житлової
площі в гуртожитках в порядку і строки,
встановлені для розгляду Комісією
питань надання житлової площі в
гуртожитку, приймає рішення,
відповідно до якого Управлінням
видається розпорядження про надання
житлової площі в гуртожитку та ордер на
житлову площу в гуртожитку, який є
єдиною підставою для вселення в
гуртожиток, строком на один рік з
можливістю продовження цього строку у
разі неможливості мешканцями цього
приміщення набути альтернативне місце
проживання, чи обґрунтована відмова в
надання житлової площі у гуртожитку.
Відмова у надані приміщення для
проживання у гуртожитку може бути
оскаржена в суді.

Начальник КЖЕП № 21 звертався із
клопотанням до голови Індустріальної
районної у місті Дніпропетровську ради
05.07.2013 року, голови міської ради 30.1.2011
року з приводу надання ОСОБА_2 кімнати
АДРЕСА_1. ОСОБА_2 не надала доказів
звернення з пакетом документів до
Управління житлового господарства
Дніпропетровської міської ради або
Комісії з питань надання житлової
площі в гуртожитках комунальної
власності територіальної громади м.
Дніпропетровська та відмови їй у
наданні житлової площі у гуртожитку.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_2 самоправно зайняли кімнату
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їх
іншого жилого приміщення.

Тому суд вважає, що позовні вимоги КП
«Жилсервіс-5» ДМР в частині виселення
ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина
ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню. В іншій частині позовні
вимоги задоволенню не підлягають,
оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в спірній
кімнаті гуртожитку не проживають.

Щодо заявлених зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2, то вони задоволенню не
підлягають, оскільки позивачка не
набула права користування житловою
площею у кімнаті гуртовик, яку вона
самовільно зайняла. При цьому суд
вважає що права неповнолітньої дитини
порушені

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
неприпустимо зменшення або обмеження
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно жилих приміщень.

Неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований
разом зі своїми батьками у кімнаті
АДРЕСА_2, м. Дніпропетровськ та має
право проживання в цьому житловому
приміщенні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_2 підлягає
стягненню сплачений судовий збір у
розмірі 229 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 71, 116, 127, 128 ЖК України,
ст. 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей», ст. ст.
11, 15, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального
підприємства «Жилсервіс - 5»
Дніпропетровської міської ради
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_7 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням гуртожитку - кімнатою
АДРЕСА_1.

Усунути Комунальному підприємству
«Жилсервіс - 5» Дніпропетровської
міської ради перешкоди у користуванні
кімнатою АДРЕСА_1 шляхом виселення
ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 з
кімнати АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_2 на
користь Комунального підприємства
«Жилсервіс - 5» сплачений судовий збір у
розмірі 229 грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних
ОСОБА_2 у власних інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
С.Г. Зосименко