АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції - Белоконна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі - Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Оболонського районного суду міста
Києва від 11 липня 2014 року у справі за
поданням державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції м. Києва про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою районного суду міста Києва від
11 липня 2014 року вказане подання
задоволено.

В апеляційній скарзі, з
посиланням на порушення судом норм
процесуального права, ставиться
питання про скасування даної ухвали,
ухвалення нової про відмову в
задоволенні подання та покладення
витрат по оплаті судового збору на
заявника.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення у зв'язку з
наступним.

З матеріалів справи вбачається що
23.04.2014 року Оболонським районним судом
м. Києва було видано виконавчий лист за
результатом розгляду цивільної справи
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

28.04.2014 року Відділом державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції відкрито
виконавче провадження по виконанню
виконавчого листа №2/756/550/14 від 23.04.2014
року про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 1 554 021,05 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд
1-ї інстанції виходив з того, що подання
державного виконавця є обґрунтованим,
а тому підлягає до задоволення.

Проте повністю погодитися з таким
висновком суду першої інстанції не
можна виходячи з наступного.

Статтею 33 Конституції України
встановлено що кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено
вичерпний перелік підстав для
тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон, зокрема,
коли громадянин України ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а при ухиленні боржника
від їх виконання. Право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань. Поряд з цим, про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема, утримання від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; не надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

З наданих державним виконавцем
матеріалів не вбачаєтьсяданих про
вручення боржнику винесених ним
постанов та вимоги з пропозицією
з'явитись для подання необхідних
документів або для вчинення певних дій.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. У зв'язку з цим з метою
всебічного і повного з'ясування всіх
обставин справи, встановлення дійсних
прав та обов'язків учасників спірних
правовідносин, суду належить з'ясувати
чи дійсно особа свідомо не виконувала
належні до виконання зобов'язання в
повному обсязі або частково.

Вимога апеляційної скарги щодо
покладення судових витрат на Відділ
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції м. Києва не може бути
задоволена з огляду на те, що витрати по
оплаті судового збору за подання
апеляційної скарги на ухвалу
Оболонського районного суду міста
Києва від 11 липня 2014 року не були
предметом розгляду під час розгляду
справи в суді першої інстанції.

З огляду на викладене оскаржена ухвала
є передчасною, постановленою з
порушенням норм процесуального права,
підлягає до скасування, а апеляційна
скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду
міста Києва від 11 липня 2014 року
-скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: