Справа № 153/523/14 Провадження №
22-ц/772/2059/2014Головуючий в суді першої
інстанції Дзерин М. М.Категорія 52
Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Стадника І.М., Медвецького С.К.,

При секретарі: Агєєва Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ямпільського районного суду
Вінницької області від 29 травня 2014 року
в цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору - відділу опіки та
піклування Ладижинської міської ради
Вінницької області, служби у справах
дітей Ямпільської районної державної
адміністрації Вінницької області,
прокуратури Ямпільського району
Вінницької області про позбавлення
батьківських прав, -

встановила:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 06 червня 1998 року
вона уклала шлюб з відповідачем у
справі. 11 вересня 2000 року шлюб між ними
розірвано. Від спільного шлюбу у них
народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З моменту народження дитини,
відповідач прожив з ними спільно до 06
червня 2000 року. Після чого залишив сім'ю
і переїхав до с. Гонорівка Ямпільського
району Вінницької області до своїх
батьків. За цей весь час відповідач
дитини не бачив, ніколи не приїздив,
проживає окремо та має іншу сім'ю та
дитину, родинних стосунків з донькою не
підтримує, не цікавиться її життям, не
піклується про її здоров'я і розвиток,
не вітає з днем народження і не дарує
подарунків, а також не цікавився її
навчанням і поведінкою. Не відвідував
дитину в дитячому садку та школі,
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає.

За наведених обставин позивач просила
позбавити ОСОБА_3 батьківських прав
відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження.

Рішенням Ямпільського районного суду
Вінницької області від 29 травня 2014 року
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено. Попереджено ОСОБА_3 про
необхідність змінити ставлення до
виховання та матеріального утримання
його неповнолітньої доньки. Покладено
на службу у справах дітей Ямпільської
районної державної адміністрації
Вінницької області контроль за
виконанням ОСОБА_3 батьківських
обов'язків відносно неповнолітньої
доньки ОСОБА_4.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права та прав і
інтересів дитини, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд помилково
вважає встановленими обставини, що
мають значення для справи і на які він
посилається в оскаржуваному рішенні.

Прокурор в судовому засіданні
підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що
представником позивача не надано
жодного достовірного доказу про те, що
відносно ОСОБА_3 застосовувалися
заходи впливу, а саме - накладення
адміністративного стягнення, розгляд
його поведінки органом опіки та
піклування, виховний вплив з боку
уповноваженого дільничного міліції
тощо. Також суд прийшов до висновку про
відсутність у діях відповідача
умисного ухилення від виконання
батьківських обов'язків, щодо своєї
неповнолітньої доньки, оскільки
належним чином виконувати батьківські
обов'язки ОСОБА_3 можливості не мав, з
причин створення перешкод з боку
позивача ОСОБА_2.

Однак погодитись з таким висновком
районного суду не можна, через
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, тому суд
апеляційної інстанції на підставі п. п.
3, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України рішення суду
першої інстанції скасовує та ухвалює
нове рішення з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 16
Постанови Пленум Верховного Суду
України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
ст. 164 СК. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Відповідно до п. 7 Постанови факт
ухилення батька (матері) від виховання
та утримання дітей може бути
підтверджений письмовими доказами
(актами, листами тощо), а також
показаннями свідків.

Згідно з міжнародними та національними
правовими нормами до прав дитини
належить, зокрема, право на врахування
її думки щодо питань, які стосуються її
життя. Зокрема, відповідно до положень
ст. 12 ч. І Конвенції ООН від 20 листопада
1989 р. «Про права дитини» (ратифікована
Україною 27 лютого 1991 р.),
держави-учасниці забезпечують дитині,
здатній сформулювати власні погляди,
право вільно висловлювати ці погляди з
усіх питань, що стосуються дитини,
причому поглядам дитини приділяється
належна увага згідно з її віком і
зрілістю. З цією метою дитині, зокрема,
надається можливість бути заслуханою в
ході будь-якого судового чи
адміністративного розгляду, що
стосується дитини, безпосередньо або
через представника чи відповідний
орган у порядку, передбаченому
процесуальними нормами національного
законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 СК України
дитина, яка може висловити свою думку,
має бути вислухана при вирішенні між
батьками, іншими особами спору щодо її
виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що сторони розірвали шлюб
11 вересня 2000 року. З Акту обстеження
умов проживання № 7 від 18.02.2014 року ( а.с.
8) та довідки № 682 від 17.02.2014 року КП
«Добробут» (а.с. 9) встановлено, що
неповнолітня ОСОБА_4 проживає з
позивачем у справі та знаходиться на її
утриманні. Відповідно довідки
Ладижинської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів від 24 лютого 2014 року (а.с.
5) ОСОБА_4 є ученицею 9-А класу
Ладижинської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів №3. Її батько ОСОБА_3
участі у вихованні доньки не приймає,
не відвідує батьківські збори та
життям дитини не цікавиться. Те, що
батько не приймає участі у вихованні
доньки підтверджується і змістом
характеристики на ученицю 9-А класу
ОСОБА_4 (а.с. 7).

Суд першої інстанції заслухав справу
без висновку органу опіки та
піклування за місцем проживання
неповнолітньої ОСОБА_4, який надійшов
до суду після ухвалення рішення, та з
цих підстав прийнятий до уваги судом
апеляційної інстанції. Орган опіки та
піклування Ладижинської міської ради
зробив висновок про доцільність
позбавлення батьківських прав гр..
ОСОБА_3 відносно неповнолітньої доньки.

Судова колегія не погоджується з
висновком Ямпільської районної
державної адміністрації, як органу
опіки та піклування на території
Ямпільського району, за яким
недоцільне позбавлення батьківських
прав відповідача, оскільки такий
висновок ґрунтується лише на
поясненнях матері ОСОБА_3, відповідно
яких колишня дружинна останнього
заборонила приїжджати до них та
спілкуватися з дитиною, що не знайшло
свого підтвердження в ході розгляду
справи в апеляційній інстанції.

Крім того, під час розгляду справи
апеляційний суд на підставі ч. 2 ст. 171 СК
України заслухав думку самої дитини,
яка просила позбавити її біологічного
батька ОСОБА_3 батьківських прав
відносно неї. Суду пояснила, що саме
вона є ініціатором такого позову,
оскільки не вважає його за батька.
ОСОБА_3 ніколи не приїздив до неї,
матеріально їм не допомагав, не
намагався зустрітися, навіть не вітав з
днем народження. Вона його ніколи не
бачила, а виховує її та піклується про
неї інша людина, яку ОСОБА_4 вважає
своїм батьком, а тому при отриманні
паспорта візьме інше прізвище. Також
зауважила, що навіть після рішення суду
першої інстанції відношення ОСОБА_3 до
неї не змінилося. Мама не перешкоджала
відповідачу бачитися з нею, і вона не
уникала спілкування з ним, проте
останній навіть не намагався з нею
побачитися.

Судова колегія враховує і ставлення
відповідача до даного судового спору,
відсутність його зацікавленості в
відстоюванні батьківських прав на
дитину.

На підставі наведеного, судова колегія
приходить до висновку, що заявлений
ОСОБА_2 позов про позбавлення
батьківських прав є доведеним, а тому
рішення суду першої інстанції, яке не
ґрунтується на вимогах закону,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
заявленого позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ямпільського районного суду
Вінницької області від 29 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю
прокуратури Ямпільського району
Вінницької області, третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - відділу опіки та
піклування Ладижинської міської ради
Вінницької області, служби у справах
дітей Ямпільської районної державної
адміністрації Вінницької області про
позбавлення батьківських прав
задовольнити .

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с. Писарівка Ямпільського
району Вінницької області,
батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженки м. Ладижин Вінницької
області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243
грн. 60 коп. судового збору, сплаченого
за подання позовної заяви, 121 грн. 80 коп.
судового збору, сплаченого за подання
апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Стадник І.М.

(підпис)
Медвецький С.К.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.