Справа № 163/2468/14-ц
Провадження № 2/163/335/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Любомль
29 вересня 2014 року

Любомльський районний суд Волинської
області в складі:

головуючого -судді Мосієвича І.В.,

при секретарі Костюк Р.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м.Любомль цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Штунської
сільської ради про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом.

встановив:

У суд з позовною заявою
звернулася ОСОБА_1 в якій просить
ухвалити рішення, яким визнати за нею
право власності за заповітом на
спадкове нерухоме майно: зокрема,
житловий будинок А-1, вбиральню- Б, що у
відповідності до технічного паспорта
на об'єкт нерухомого майна, котре
знаходяться в АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що після
смерті її матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишилось спадкове нерухоме майно,
спадкоємцем якого згідно заповіту є
позивачка. Спадщину після смерті
матері, прийняла шляхом подачі до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини. В порядку
передбаченому ст.1297 ЦК Україні
позивачка звернулась до нотаріуса за
видачею свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно. Однак, їй
було відмовлено в оформлення права
власності на спадкове домоволодіння,
через відсутність державної
реєстрації спадкового нерухомого
майна.

В судове засідання сторони не
з'явилися, проте від останніх надійшли
відповідно заяви про розгляд справи у
їх відсутності, в тому числі від в тому
числі від представника Штунської
сільської ради проте, що позов ОСОБА_1
визнають повністю.

Таким чином, судом прийнято рішення про
розгляд справи у відсутності сторін на
підставі наявних доказів у справі, без
фіксування процесу технічними
засобами, що не суперечить та
відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведені
попереднього судового засідання.

Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку ст.174 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено, згідно
довідки виданої виконавчим комітетом
Штунської сільської ради № 523 від 05.09.2014
року, вбачається, що заповіт від імені
ОСОБА_2 посвідчувався сільською радою
23.12.2002 року і зареєстрований в реєстрі
за № 03.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
29.12.2008 року, стверджено факт смерті
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Штунь
Любомльського району Волинської
області.

Відповідно до заповіту від 23 грудня 2002
року, зареєстрованого в реєстрі за № 103
посвідченого секретарем Штунської
сільської ради Любомльського району,
спадкодавець ОСОБА_2 заповіла все своє
майно дочці ОСОБА_1.

З рішення Ратнівського районного
суду від 11.06.2009 року вбачається, що
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була
матір'ю ОСОБА_1.

З постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2014
року № 613/02-31, вбачається, що ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, після
смерті ОСОБА_2.

Відповідно копії паспорта серії
НОМЕР_2 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в
с. Штунь Любомльського району
Волинської області.

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за заповітом серії ВМЕ № 808852
від 07 липня 2009 року, спадкоємцем майна
ОСОБА_2, а саме трьох земельних ділянок
площею 2,78 га зазначеного у заповіті
посвідченого Штунською сільською
радою Любомльського району від 23.12.2002
року та зареєстрованого в реєстрі за №
103, є ОСОБА_1.

Комплексним висновком
відповідності державним будівельним,
санітарним, протипожежним нормам,
містобудівній документації, правилам
забудови, земельному та
природоохоронному законодавству
стверджено факт відповідності
нерухомого майна котре знаходиться в
АДРЕСА_1 вищевказаному чинному
законодавству і рішенням комісії
рекомендовано ОСОБА_1 узаконити
вказане спадкове нерухоме майно.

Згідно з п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право
власності припиняється у разі
припинення юридичної особи чи смерті
власника.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином, визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, а тому позов
підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 130, 174 ЦПК України, на
підставі ст. ст. 16, 328, 346, 392, 1220, 1223, 1241, 1268,
1269, 1297 ЦК України, суд, -

вирішив :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право
власності в порядку успадкування за
заповітом на нерухоме майно: зокрема
житловий будинок А-1, вбиральню-Б, що у
відповідності до технічного паспорта
на об'єкт нерухомого майна, котрі
знаходяться АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги, а
уразі якщо рішення було постановлено
без

участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Головуючий: суддя
І.В. МОСІЄВИЧ