Справа № 548/1743/13-ц
Провадження №2/548/17/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2014 року
м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської
області

в складі: головуючого - судді Личковахи
О.О.

при секретарі - Комаренко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хорол цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту
укладення договору купівлі-продажу та
розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення
факту укладення договору
купівлі-продажу та розподіл майна
подружжя, вказавши, що 12 липня 1986 року
було укладено шлюб між ним та
відповідачкою - ОСОБА_5. Шлюб
зареєстровано в відділі державної,
реєстрації актів цивільного стану
Хорольського районного управління
юстиції.

26 грудня 2012 року рішенням Хорольського
районного суду Полтавської області
вищевказаний шлюб розірвано.

Під час шлюбу було придбане майно, яке
позивач і відповідач ОСОБА_5 хочуть
розділити. Зокрема було придбано
вантажний автомобіль «ЗИЛ - 130» 1991 року,
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1. Щодо розподілу даного
автомобіля, то ОСОБА_5 звернулась до
суду з відповідним позовом.

Проте, як зазначає позивач, відповідач
ОСОБА_5 не вказала, що вони придбали і
вантажний автомобіль, номер державної
реєстрації НОМЕР_2, який належав ОСОБА_3
та ОСОБА_4.

Позивач вказує, що договір
купівлі-продажу автомобіля було
здійснено 24 травня 2011 року, проте
належним чином він оформлений не був,
так як на оформлення у сторін не
вистачало коштів. Між сторонами було
досягнуто домовленість про те, що
тимчасово буде оформлена довіреність,
а при наявності коштів належним чином
буде оформлено договір
купівлі-продажу. Довіреність була
оформлена ориватним нотаріусом ОСОБА_6
24.05.2011 року, і кошти за автомобіль були
передані ОСОБА_3

Позивач вказує, що встановлення факту
укладення договору купівлі-продажу та
передання грошей продавцю необхідне
для вирішення питання про розподіл
майна подружжя.

Як зазначає позивач, вантажний
автомобіль, номер державної реєстрації
НОМЕР_2, який зараз знаходиться у
відповідача ОСОБА_5 належить їм на
праві спільної сумісної власності.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 60,70,71 СК України, позивач прохав: 1)
встановити факт укладення договору
купівлі продажу вантажного автомобіля,
номер державної реєстрації НОМЕР_2; 2)
визнати право власності на вантажний
автомобіль, номер державної реєстрації
НОМЕР_2, за ним та відповідачем ОСОБА_5 в
рівних частках.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав повністю
прохав їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
позов не визнала повністю прохала
відмовити в його задоволенні. Вказала,
що спірний автомобіль було придбано за
взяті у борг гроші ОСОБА_7 з
домовленістю, що в разі відсутності
коштів для повернення боргу, ОСОБА_7
буде віддано в рахунок боргу спірний
автомобіль Ford Transit.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_8
в судовому засіданні позов не визнав
повністю, прохав відмовити в його
задоволенні за безпідставністю
позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове
засідання не з"явилися, подали письмові
заяви про розгляд справи за їх
відсутності та вказали, що
підтверджують факт продажу автомобіля
НОМЕР_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за 85 тисяч
гривень.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
відповідача та представника
відповідача, з»ясувавши позицію
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
дослідивши матеріали справи, належно
оцінивши надані по справі докази,
приходить до висновку, що у позові
ОСОБА_1, слід відмовити з наступних
підстав.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права
щодо подання доказів, їх дослідження
та доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 11 ЦПК
України особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд.
Таке право мають також особи (за
винятком тих осіб, які не мають
цивільної процесуальної дієздатності),
в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, про що
також зазначено в п.3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №14 від
18.12.2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі».

Судом було роз'яснено право позивача,
відповідача заявляти клопотання про
витребування судом доказів, якщо у
сторін існують складності в їх
отриманні, подавати відповідні докази,
заявляти клопотання про витребування
документів та призначення експертиз по
справі.

У відповідності до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого порушеного
права або інтересу і суд може захистити
порушене право способом передбаченим
договором або законом.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення і
щодо яких у сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, виникає спір,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено та не
заперечувалося сторонами по справі, що
за час шлюбу позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_5 придбали у
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
автомобіль НОМЕР_2 за 85 тисяч гривень.
Договору купівлі-продажу сторони не
оформляли. Відповідач ОСОБА_4 видала
довіреність на вантажний автомобіль
НОМЕР_2 позивачу ОСОБА_1, відповідачу
ОСОБА_5 та ОСОБА_9, згідно витягу про
реєстрацію в Єдиному реєстрі
довіреностей №18766744 від 24.05.2011 року
(а.с.40)

Але позивачем не надано жодного доказу
ні до, ні під час судового розгляду, що
спірний автомобіль НОМЕР_2 придбано за
спільні з відповідачем кошти. В
судовому засіданні, позивач вказував,
що даний автомобіль Ford Transit було
придбано за гроші виручені з продажу
автомобіля ВАЗ 2163 за 16 тисяч гривень та
причеп «Бобер» за 5 тисяч гривень,
реалізації цибулі за сезон в сумі 32
тисячі гривень та кредит в сумі 9900
тисяч гривень, який брався для
придбання спірного автомобіля. Дані
пояснення не заслуговують на увагу, так
як не підтверджуються відповідними
доказами.

На зауваження представника
відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_8, що сума

вищезазначених грошових коштів не
відповідає сумі в 85 тисяч гривень за
яку придбано спірний автомобіль,
позивач вказав, що можливо дружиною
бралися в борг гроші для придбання
спірного автомобіля.

Судом встановлено, що в матеріалах
справи є розписка (а.с.55) відповідача
ОСОБА_5 про взяття в борг у ОСОБА_7 гроші
в сумі 70 тисяч гривень, для купівлі
автомобіля Форд Транзит. В даній
розписці вказано, що в разі відсутності
коштів для повернення боргу в сумі 70
тисяч гривень, ОСОБА_7 буде передано в
розпорядження спірний автомобіль Форд
Транзит.

Крім того позивач фактично в позовних
вимогах не прохає розділити спірний
автомобіль. В позові не вказано навіть
марку автомобіля, а тільки державний
номерний знак. До того ж у звіті про
оцінку майна (а.с.143-194) фігурує
автомобіль Ford Transit з іншим державним
номерним знаком НОМЕР_5.

Беручи до уваги вище викладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не обґрунтовані, оскільки не
підтверджені належними, допустимими і
достовірними доказами на які
посилається позивач та які не знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні, отже у задоволенні позову
слід відмовити за безпідставністю
позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України,
ст.ст. 60, 70, 71 СК України, ст.16 ЦК України,
суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту
укладення договору купівлі-продажу та
розподіл майна подружжя - відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в судову палату по
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області через Хорольський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: