Справа № 316/2033/14-ц
Провадження № 2/316/936/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2014 р.
Енергодарський
міський суд

Запорізької області

у складі головуючого судді: Будьби О.М.

при секретарі: Малихіній
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Енергодар цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах
якого на підставі довіреності діє
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору: реєстраційна служба
Енергодарського МУЮ в Запорізькій
області, приватний нотаріус
Енергодарського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визнання майна спільно нажитим,
визначення часток у спільному майні,
визнання майна спадковим та визнання
права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, діюча на підставі довіреності,
звернулась до суду з позовом в
інтересах позивача ОСОБА_1, в якому
зазначає, що ОСОБА_1 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1. Його батьками є ОСОБА_6 та
ОСОБА_7. Окрім нього, у його батьків ще
народилась донька ОСОБА_3.

В ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача помер.
28.12.1984р. його мати ОСОБА_7 уклала шлюб з
ОСОБА_4 та з цього часу постійно мешкала
разом з ним.

У зв'язку з тим, що мати позивача та її
чоловік були особами похилого віку і
потребували додаткової уваги від своїх
дітей, вони 19.09.1997р. купили квартиру
АДРЕСА_1, яка знаходилась в одному
будинку і з квартирою позивача. Усі
правовстановлюючі документи були
оформлені на ОСОБА_4, оскільки мати
позивача - ОСОБА_7 повністю йому
довіряла. З цього часу ОСОБА_4 та ОСОБА_7
постійно проживали у вищезазначеній
квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача -
ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась
спадщина у вигляді 1/2 частини спільного
сумісного майна, набутого під час
шлюбу, а саме квартири за адресою:
АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги по
закону є діти померлої - ОСОБА_1, ОСОБА_3
та переживший чоловік ОСОБА_4

Позивач у шестимісячний строк
звернувся до приватного нотаріуса
Енергодарського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою
про прийняття спадщини. Сестра
позивача - ОСОБА_3 подала заяву про
відмову від прийняття спадщини на
користь ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_4, як
чоловік померлої, відмовився від
прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_7, написавши відповідну заяву.

Після спливу шестимісячного строку,
ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса, однак у
видачі свідоцтва про право на спадщину
йому було відмовлено. Підставою для
відмови стало те, що квартира, хоча і
придбана в період шлюбу, була оформлена
не на померлу, а на ОСОБА_4, і у
спадкоємця відсутні правовстановлюючі
документи, що підтверджують право
власності померлої на частку в
квартирі.

Позивач посилаючись на норми ЦК
України, просить визнати, що квартира
АДРЕСА_1 є об'єктом спільної сумісної
власності колишнього подружжя ОСОБА_7
та ОСОБА_4; встановити факт належності
на праві спільної часткової власності
1/2 частки квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3; визнати право
спільної часткової власності ОСОБА_4
на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1; визнати,
що 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 є
спадковим майном після ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3; визнати право
власності за ОСОБА_1 на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування
після смерті ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3

У судове засідання позивач та її
представник ОСОБА_2 не з`явилися,
просять розглядати справу у їх
відсутність, позовні вимоги
підтримують в повному обсязі, про що
повідомили суд письмово.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове
засідання не з`явились, просять
розглядати справу у їх відсутність,
позов визнають в повному обсязі, про що
повідомили суд письмово.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
подали заяви про розгляд справи без
участі їх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Як вбачається з свідоцтв про
народження, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є сином
та донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.6,7).

28.12.1984р. ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб (
а.с.8).

19.09.1997р. ОСОБА_4 придбав у власність
квартиру АДРЕСА_1 ( а.с.10). Право
власності на квартиру було
зареєстровано 09.10.1997р. за реєстровим
№117, що підтверджується реєстраційним
посвідченням ( а.с.9).

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_7
померла ІНФОРМАЦІЯ_3, про що складено
відповідний актовий запис №61 ( а.с 12).

З 1997р. по день смерті ОСОБА_7 була
зареєстрована та проживала у квартирі
АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою
ЖБЕК «Вілюй -2» ( а.с.19).

Після смерті матері позивача
відкрилася спадщина. ОСОБА_1 у
встановлений законом шестимісячний
строк - 16.05.2014р. звернувся до приватного
нотаріуса Енергодарського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою
про прийняття спадщини, що
підтверджується матеріалами спадкової
справи №37/2014. ОСОБА_3 16.05.2014р. подала
заяву приватному нотаріусу, якою
відмовилась приймати спадщину на
користь сина спадкодавця - ОСОБА_1 (
а.с.14). Чоловік померлої - ОСОБА_4 подав
14.08.2014р. приватному нотаріусу ОСОБА_5
заяву, якою відмовився від прийняття
спадщини після померлої ОСОБА_7 ( а.с.15).

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу є
їхньою спільною власністю, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У зв'язку з тим, що квартира була
придбана до набрання чинності
Сімейного кодексу України, тобто до
01.01.2004р., то слід також застосовувати
положення Кодексу про шлюб та сім`ю
України.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю
України, майно, нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядав за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Згідно ст. 28 цього Кодексу, в разі
поділу майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу , належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку.

Пунктом 1 ст.328 ЦК України передбачено,
що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.
Право власності передбачається
виниклим правомірно, якщо інше прямо
не випливає з закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ч.2 ст. 355 ЦК України, майно може
належати особам на праві спільної
часткової або на праві спільної
сумісної власності.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Таким чином, спірна квартира є спільною
сумісною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_4

Згідно ч.1 ст. 372 ЦК України, майно що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділено між співвласниками за
домовленістю між ними.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

На підставі того, що відсутні підстави
для розподілу майна в інших, ніж рівні
частки, суд вважає, що частки у праві
спільної сумісної власності ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 є
рівними, та становлять по 1/2 частині
кожного.

Згідно до статті 386 Цивільного кодексу
України держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності.

Згідно до ст.1220 Цивільного кодексу
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 Цивільного кодексу
України місцем відкриття спадщини є
останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно до статті 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 Цивільного кодексу України
передбачено, що спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Як вбачається зі спадкової справи
№37/2014, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за
законом після смерті ОСОБА_7

Відповідно до статті 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 19 закону України
«Про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав
на нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно до наказу Міністерства юстиції
України N7/5 від 07.02.2002 року «Про
затвердження Тимчасового положення
про порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно» (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18 лютого
2002 р. за N 157/6445) з наступними змінами та
доповненнями затверджено перелік
правовстановлювальних документів, на
підставі яких проводиться державна
реєстрація права власності на нерухоме
майно, і якими є рішення суду про
визнання права власності на об`єкти
нерухомого майна, про встановлення
факту права власності на об'єкти
нерухомого майна, про передачу
безхазяйного нерухомого майна до
комунальної власності.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач
може відмовитися від позову, а
відповідач визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову
позивача від позову, визнання позову
відповідачем викладено в адресованих
суду письмових заявах, ці заяви
приєднуються до справи. У разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на викладене, оскільки позовні
вимоги позивача не суперечать закону і
не порушують прав, свобод і інтересів
інших осіб, суд вважає, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 57-60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 316,328,355,356, 370, 386, 1216, 1217, 1218,
1221, 1226, 1241,1268,1270,1278 Цивільного кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати, що квартира АДРЕСА_1 є об'єктом
спільної сумісної власності
колишнього подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

Встановити факт належності на праві
спільної часткової власності 1/2 частки
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати право спільної часткової
власності ОСОБА_4 на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1.

Визнати, що 1/2 частка квартири АДРЕСА_1
є спадковим майном після смерті ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1 у порядку
спадкування після смерті ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
О. М. Бульба