Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Максимчук З.М.,

суддів - Григоренка М.П., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання- Ковальчук
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та кредит»
на рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 09 вересня 2014
року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит»» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та кредит»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.

Рішенням Рівненського міського
суду Рівненської області від 09.09.2014
року у задоволенні позову відмовлено у
зв»язку з пропуском строку позовної
давності.

В апеляційній скарзі АТ «Банк
«Фінанси та кредит»» зазначає, що
вважає рішення суду незаконним та
необгрунтованим, в якому неповно
встановлені обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, внаслідок неналежного
дослідження та оцінки поданих доказів.

Також зазначає, що ОСОБА_1
продовжує виконувати свої
зобов»язання перед банком шляхом
погашення простроченої
заборгованості. Останній платіж по
погашенню заборгованості відбувся
11.12.2013 року в розмірі 93.91 євро. А отже,
позичальник своїми діями підтвердила
факт наявності боргу перед банком.

Доводить, що висновок суду першої
інстанції про те, що банком пропущений
строк позовної давності, не заслуговує
на увагу, оскільки відповідно до ч.5
ст.561 ЦПК України, за зобов»язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

________________________________________________________________________
________

Справа № 569/5185/14-ц
Головуючий у 1 інстанції - Крижова
О.Г.

Провадження № 22-ц/787/2113/2014
Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України
зобов»язання припиняється на
підставах, встановлених договором або
законом, зокрема виконанням,
проведеним належним чином.

У порушення вимог ст.ст.212-214 ЦПК
України суд першої інстанції на
зазначені положення закону уваги не
звернув, доводів банку не перевірив,
фактичних обставин справи не з»ясував,
не послався у рішенні на обставини і
докази, які спростовують зазначені
доводи, не дав правової оцінки поданим
банком доказам.

При цьому судом першої інстанції
не з»ясовано, які суми ввійшли в
розрахунок заборгованості за кредитом,
щодо якої пред»явлено до суду позов і
чи увійшла основна сума заборгованості
за кредитним договором в суму, яка за
рішенням суду від 16.11.2009 р. уже стягнута
з ОСОБА_1, не перевірено розрахунок
боргу, не досліджено проплати
здійснені позичальником та дати їх
зарахування, доводи позивача про
обов»язок боржника сплатити за
невиконаним договором заборгованість
по відсотках у зв»язку із
несанкціонованим овердрафтом за
невиконання зобов»язань за договором.

Просить скасувати рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 09.09.2014 року та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задоволити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника апелянта на
підтримання доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення , виходячи із наступного.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

На думку колегії суддів, судом першої
інстанції зазначені вимоги закону не
дотримані, через що судове рішення у
справі не можна визнати таким, що є
законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 309 ч.1 п. 3, 4 підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності звернення до суду, клопотання
про поновлення пропущеного строку ним
не заявлено, а отже є підстави для
відмови в позові.

На підтвердження таких висновків в
рішенні наведені відповідні мотиви, з
якими не погоджується апеляційний суд,
оскільки такі висновки суду не
ґрунтуються на вимогах закону та не
відповідають обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено і
це відповідає обставинам справи, що
27.12.2007 р. між ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Північно-Західне регіональне
управління» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_1 був укладений
договір про відкриття кредитної лінії
у формі овердрафту № 016-КV/000182 за яким
вона отримала кредитну лінію у формі
овердрафту у сумі 5000, 00 євро зі сплатою
по процентній ставці 14% річних.

Відповідно до п.3.2. договору про
відкриття кредитної лінії у формі
овердрафту № 016-КV/000182 позичальник
зобов'язується цілком повернути
кредитні ресурси, отримані за даним
договором, і сплатити відсотки за
користування кредитними ресурсами до 31
жовтня 2008 року.

Рішенням Рівненського міського
суду від 16.11.2009 року по справі № 2-7388/2009 з
ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» в особі Філії «Північно -
Західне регіональне управління» АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто
заборгованість за договором про
відкриття кредитної лінії у формі
овердрафту № 016 -КV/000182 в розмірі 57654, 14
грн, згідно розрахунку станом на 16.06.2009
року.

Відповідач, передбачені
договором зобов'язання щодо
своєчасності погашення кредиту і
сплати нарахованих відсотків не
виконувала, внаслідок чого виник
несанкціонований овердрафт. Станом на
03 грудня 2013 року загальна сума
донарахованої заборгованості
відповідача перед банком за період з
17.06.2009 року по 03.12.2013 року ( в перерахунку
по курсу НБУ станом на 03.12.2013 року 1 євро
=10, 8193 грн) становить 320 061, 10 грн., з
них: нараховані відсотки по
заборгованості - 1185, 02 євро (еквівалент
в гривні - 12821,09 грн), нараховані
відсотки по простроченій
(несанкціонованій) заборгованості - 5381,
65 євро (еквівалент в гривні - 58225, 69 грн),
загальна сума пені за період з 03.12.2012
року по 03.12.2013 року - 249 014, 33 грн., що
підтверджується розрахунком суми
заборгованості по кредитному договору
з 17 червня 2009 року по 03 грудня 2013 року.

Відповідачем вказаний розрахунок не
спростований, власних розрахунків з
даного приводу не надано, а тому
колегією суддів він приймається як
достовірний.

Відповідно до абз. 2 п. 17, п. 18 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
розгляду судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року № 5 наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою ст. 625 ЦК України, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог ст.
ст. 526, 599 ЦК України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідачем ОСОБА_1 було заявлено про
застосування строків позовної
давності в порядку, передбаченому
частинами 3, 4 статті 267 ЦК України (а.с. 20,
21,41, 42).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново (чч. 1, 3
ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Як вбачається із виписки по рахунку
ОСОБА_1 (а.с.45-50) останній платіж по
погашенню заборгованості нею відбувся
11.12.2013 року в розмірі 93,91 євро, що
свідчить про визнання нею свого боргу.
З позовом до суду АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звернулося 07.04.2014 року, тобто в
межах трирічного строку позовної
давності.

Відповідно до п.7.1. договору про
відкриття кредитної лінії у формі
овердрафту №016-КV/000182 за прострочення
повернення кредитних ресурсів і/чи
сплати відсотків, позичальник сплачує
банку пеню в розрахунку 1% від
простроченої суми за кожний день
прострочення.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й доти, доки зобов'язання
не буде виконано. Її розмір
збільшується залежно від продовження
порушення.

Згідно ст. 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Правова природа пені така, що
строк позовної давності щодо її
стягнення обчислюється по кожному дню
(місяцю), за яким нараховується пеня,
окремо. Право на позов про стягнення
пені за кожен день виникає щодня на
відповідну суму.

До вимог про стягнення неустойки
(пені) застосовується позовна давність
в один рік (ст.258 ЦК України).

За правилами ст. 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Таким чином, позовна давність
щодо стягнення неустойки (пені)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням до суду, а починається
окремо за кожний день, за який вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Із наданого позивачем розрахунку
вбачається, що ним було розраховано
пеню у розмірі 249 014 грн 33 коп. за період
з 03 грудня 2012 року по 03 грудня 2013 року
виходячи із суми боргу станом на 03
грудня 2012 року у розмірі 6605,66 євро,
тобто в межах річного строку позовної
давності для такої вимоги (а. с. 5, 5а).

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги, скасування
оскаржуваного рішення, яке ухвалено з
порушенням норм матеріального права та
ухвалення нового рішення про
стягнення з відповідача суми
заборгованості за кредитним договором
та судового збору.

Мотивами для скасування оскаржуваного
рішення і ухвалення нового згідно із п.
4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права.

В силу вимог ст. 88 ЦПК України понесені
і документально підтверджені витрати
позивача в зв'язку із розглядом справи -
3200, 61 гривень судового збору за подання
позову та 1600,30 гривень судового збору
за подання апеляційної скарги
підлягають стягненню із відповідача на
користь особи, що їх понесла.

За таких обставин, колегія суддів
оскаржувальне рішення суду скасовує і
ухвалює нове про задоволення позову
банку.

На підставі ст.ст. 1054, 1050, 526, 530, 599,
614 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309,
313-314, 316, 324-325 ЦПК України, колегія
суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 09 вересня 2014
року скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» донараховану
заборгованість за договором про
відкриття кредитної лінії у формі
овердрафту № 016-КV/000182 від 27.12.2007 р. в
розмірі: нараховані відсотки по
заборгованості - 1185, 02 євро (еквівалент
в гривні - 12821, 09 грн); нараховані
відсотки по простроченій
(несанкціонованій) заборгованості - 5381,
65 євро (еквівалент в гривні - 58225, 69 грн) ;
загальна сума по пені за період з 03.12.2012
р. по 03.12.2013 р. - 249 014, 33 грн, а всього
стягнути заборгованість станом на
03.12.2013 року за період з 17.06.2009 р. по 03.12.2013
р. (в перерахунку по курсу НБУ станом на
03.12.2013 р. 1 євро = 10,8193 грн) в розмірі 320 061,
10 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» судові
витрати в сумі 4800 грн. 91 коп. (чотири
тисячі вісімсот гривень 91 копійка).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
З.М.Максимчук

Судді:
М.П.Григоренко

Ю.М.Рожин