У х в а л а

іменем україни

18 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної
О.О., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» в особі
відокремленого структурного
підрозділу Криворізької пасажирської
вагонної дільниці Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 04 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 02 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що з 15 серпня 2005 року
вона перебувала з Державним
підприємством «Придніпровська
залізниця» в особі відокремленого
структурного підрозділу Криворізької
пасажирської вагонної дільниці
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» (далі -
ДП «Придніпровська залізниця» в
особі ВСП КПВД ДП «Придніпровська
залізниця») у трудових відносинах,
працюючи провідником пасажирського
вагону на умовах роботи за контрактом
№ 712/ОС. Наказом ДП
«Придніпровська залізниця» в особі ВСП
КПВД ДП «Придніпровська залізниця» від
13 квітня 2009 року № 161/ОС «Про припинення
трудового договору» її звільнено з
роботи за прогул без поважних причин на
підставі п. 4 ст. 40 КЗпП
України. Рішенням Дзержинського
районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 14 квітня 2010 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 21
жовтня 2010 року, та не оскаржено до суду
касаційної інстанції,
ОСОБА_4 було поновлено на роботі на
посаді провідника пасажирського
вагону ДП «Придніпровська залізниця» в
особі ВСП КПВД ДП
«Придніпровська залізниця» з 13 квітня
2009 року, а також на її користь стягнуто
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та грошову суму на
відшкодування моральної шкоди. 14
травня 2010 року згідно з наказом ДП
«Придніпровська залізниця» в особі ВСП
КПВД ДП «Придніпровська залізниця» №
260/ОС «Про поновлення на роботі за
постановою суду», позивача поновлено
на роботі на посаді провідника
пасажирського вагону на умовах роботи
за контрактом на підставі рішення
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 14 квітня 2010 року № 2 /392/10/0408,
про що в трудовій книжці позивача
вчинено відповідний запис. Проте з
таким формулюванням позивач не згодна,
вважає вищевказаний наказ та запис у
трудовій книжці такими, що не
відповідають резолютивній частині
рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 14 квітня 2010 року, у якій не
було зазначено про її поновлення на
роботі саме на умовах роботи за
контрактом.

Уточнивши під час розгляду справи
вимоги позову, ОСОБА_4 остаточно
просила поновити строк на звернення до
суду за захистом своїх порушених прав;
зобов'язати відповідача внести зміни
до наказу від 14 травня
2010 року № 260/ОС «Про поновлення на
роботі за постановою суду», виключивши
посилання про поновлення на умовах
роботи за контрактом; визнати
недійсним укладення контракту від 14
травня 2010 року № 2459 та додаткової угоди
від 14 березня 2011 року № 1; визнати
незаконним наказ від 30 вересня 2011 року
№ 1007/ОС «Про припинення трудового
договору (контракту)»; поновити її на
роботі провідником пасажирського
вагону ДП «Придніпровська залізниця» в
особі ВСП КПВД ДП «Придніпровська
залізниця»; стягнути з ДП
«Придніпровська залізниця» в особі ВСП
КПВД ДП «Придніпровська залізниця» на
свою користь середню заробітну плату
за час вимушеного прогулу у сумі
78 491 грн 03 коп.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 04 квітня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 02 липня
2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати судові рішення судів першої
й апеляційної інстанцій, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі і надавши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60,
212 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
з недоведеності позову та відсутності
правових підстав для його задоволення.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази і надав
їм належну оцінку, правильно встановив
обставини справи, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують,
зводяться до переоцінки доказів, отже,
рішення ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 04 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 02 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

С.П. Штелик