АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1][2]

16 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
скаргою боржника ОСОБА_1 на дії
відділу державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції Херсонської області, за участю
стягувача Кредитної спілки «Центр
фінансових послуг», за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 01 вересня 2014
року,

встановила:

07 серпня 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду
з вказаною скаргою, в якій просив
визнати незаконними постанови
головного державного виконавця ВДВС
Іванківського районного управління
юстиції Коваленко  Т.В. про відкриття
виконавчого провадження від 23 липня
2014 року та про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження від 23 липня 2014 року,
винесені при примусовому виконанні
виконавчого листа №6-219/2009 року,
виданого Дарницьким районним судом м.
Києва.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
строк для добровільного виконання
судового рішення в постанові про
відкриття виконавчого провадження
від 23.07.2014 р. було встановлено до
30.07.2014р., тоді як вказану постанову
було відправлено 27.07.2014 р. та отримано
ним 29.07.2014 р. Тобто постанова про
відкриття виконавчого провадження не
передбачає 7 діб для добровільного
виконання рішення суду, про що
зазначено в ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження».

Також головний державний виконавець
ВДВС Іванківського районного
управління юстиції Коваленко  Т.В.
винесла постанову про арешт його
майна та оголошення заборони на його
відчуження, не чекаючи спливу строку,
передбаченого ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» на
добровільне виконання ним рішення
суду.

Ухвалою Дарницького районного суду
м. Києва від 01 вересня 2014 року ОСОБА_1 у
задоволені скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить
скасувати вказану ухвалу суду та
постановити нову, якою скаргу
задовольнити.

Свої доводи мотивує тим, що судом не
дано належної правової оцінки тому
факту, що копію постанови про
відкриття виконавчого провадження
було направлено з порушенням строку,
встановленого ч. 5 ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження».

Також головний державний виконавець
ВДВС Іванківського РУЮ Коваленко  Т.В.
винесла постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 23.07.2014 р., при
цьому наклала арешт на все його
майно, хоча згідно Закону України
«Про заставу» та Закону України «Про
виконавче провадження» повинна була
накласти арешт на належний йому
трактор К-701, який передано в заставу
стягувану згідно договору застави
№В-42/0024/07/81, як майнове поручительство
до кредитного договору.

В судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись судом належним
чином.

В запереченні на апеляційну скаргу
представник відділу державної
виконавчої служби Іванівського
районного управління юстиції
Херсонської області просив відмовити
в задоволенні апеляційної скарги,
посилаючись на її необґрунтованість.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали в цій частині,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.
Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 23 липня 2014 року
головним державним виконавцем ВДВС
Іванівського районного управління
юстиції Коваленко  Т.В. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження за заявою стягувача про
примусове виконання виконавчого
листа №6-219/2009, виданого 05.08.2011 р.
Дарницьким районним судом м.Києва про
стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки
«Центр фінансових послуг» боргу в
сумі 20 960,26 грн. та постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження (а.с. 5, 7).

23 липня 2014 року вказаним державним
виконавцем були виготовлені
супровідні листи про надіслання
вказаних постанов сторонам до відома
та виконання (а.с.4, 6).

Відповідно до даних штрихкодового
ідентифікатора, копії оскаржуваних
постанов були надіслана боржнику
лише 26.07.2014 р., а вручено 29.07.2014 р. При
цьому строк для добровільного
виконання виконавчого листа
встановлено до 30.07.2014 р.

Разом з тим, порушення суб'єктом
оскарження вимог ч. 5 ст. ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження» не
є підставою для визнання постанов
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження та про арешт
майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження
незаконними.

Так, відповідно до ст. 35 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стячувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
оскаржувані рішення та дії державного
виконавця були прийнятті відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця і права чи свободи заявника
не було порушено.

Доводи апеляційної скарги в частині
незаконності державного виконавця
щодо накладення арешту на все майно
боржника, а не на предмет застави є
необґрунтованими, оскільки такі дії
не є предметом оскарження.

Разом з тим, як зазначив представник
суб'єкта оскарження в запереченні на
апеляційну скаргу, до заяви про
відкриття виконавчого провадження та
виконавчого листа стягувачем не було
додано копії договору застави.
Вказаний договір не був наданий і
боржником, не зважаючи на те, що
виконавчий документ був пред'явлений
повторно.

Ухвала суду відповідає вимогам закону,
зібраним доказам, обставинам справи і
підстав для її скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України,
судова колегія,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 01 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа №22 -ц/796/12604/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Леонтюк Л.К.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.