Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/3946/14р.
Головуючий у 1-й інстанції
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова
О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК»

на рішення Михайлівського районного
суду Запорізької області від 24 липня
2014 року

у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5
про стягнення заборгованості.

В позові зазначало, що відповідно до
укладеного договору за № ZPXRRX.06.2007
року, ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі
1800 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Згідно умов договору ОСОБА_5
було надано строковий кредит на суму 1800
грн. 00 коп. на 24 місяці, в строк з 22.06.2007
року по 21.06.2009 року включно. У зв'язку з
порушеннями зобов'язань за кредитним
договором, ОСОБА_5 станом на 10.02.2014 року
має заборгованість 18 673,91 грн., яка
складається з: 354,28 грн. -
заборгованість за кредитом; 7096,67 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1036,80 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 1036,80 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. Від цієї суми
відраховується сума у розмірі 4 427,60
грн., яка була стягнута судовим наказом
Михайлівського районного суду
Запорізької області від 23.01.2009 року з
ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
У позовних вимогах різниця становить 14
246,31 грн., а також штрафи: 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 712,32 грн. - штраф
(процентна складова). Отже, загальна
сума заборгованості становить - 15458,63
грн. Посилаючись на зазначене, просило
суд стягнути з ОСОБА_5 заборгованість в
розмірі 15 458 грн. 63 коп. та судовий збір в
розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішенням Михайлівського районного
суду Запорізької області від 24 липня
2014 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на незаконність,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справ,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта Кузьмінова Д.В.,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні
правовідносини.

За договором № ZPXRRX.06.2007 року
ОСОБА_5 у позивача отримала 1800 грн.
кредиту зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, на 24 місяці - строк з 22.06.2007
року по 21.06.2009 року включно. У зв'язку з
порушеннями зобов'язань за кредитним
договором, ОСОБА_5 станом на 10.02.2014 року
має заборгованість 18 673,91 грн., яка
складається з: 354,28 грн. -
заборгованість за кредитом; 7096,67 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1036,80 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 1036,80 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Під час апеляційного розгляду справи
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що суд першої
інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212
- 215 ЦПК України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Згідно ст.ст. 526, 543, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК
України зобов'язання за договором, у
тому числі за договором кредиту, за
яким кредитодавець надає кошти, а
позичальник зобов'язується їх
повернути за сплатою процентів, є
обов'язковими для виконання сторонами,
має виконуватися належним чином, з
застосуванням відповідальності за
порушення грошового зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що
сума заборгованості позивачем
розрахована з урахуванням суми у
розмірі 4 427,60 грн., яка була стягнута
судовим наказом Михайлівського
районного суду Запорізької області
від 23.01.2009 року з ОСОБА_5 на користь ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК». Таким чином, у
пред'явленому позові різниця
становить 14 246,31 грн., а також з
урахуванням штрафів: 500 грн. фіксована
частина, 712,32 грн. процентна складова.
Сума вимог складає 15458,63 грн. та судові
витрати.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції правильно зазначив
про неможливість задоволення позовних
вимог у зв'язку з застосуванням
наслідків пропуску позивачем строку
позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

З умов погашення кредиту, відображених
у заяві позичальника за вказаним
договором № ZPXRRX03640051 вбачається, що
погашення заборгованості здійснюється
позичальником у наступному порядку:
щомісячно у період оплати за який
приймається період з 20 по 25 число
кожного місяця позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 128,07грн., для
погашення заборгованості за кредитом.

Згідно п.5.5. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам термін
позовної давності за договором
встановлюється тривалістю п'ять років.

З матеріалів справи видно, що
заборгованість не сплачувалася
позичальником як на час подачі заяву
про видачу судового наказу 26.11.2008р., так
і на час винесення судового наказу 23
січня 2009р.

З часу винесення судового наказу, як
вбачається з позовної заяви
позичальник заборгованість у
погашення чергових платежів та інших
платежів не сплачує.

Позовна заява подана 24 лютого 2014р.,
тобто, з пропуском загального
трирічного строку позовної давності та
п'ятирічного строку позовної давності,
визначеного п.5.5. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам.

Частина доводів апеляційної скарги, в
якій викладені обставини справи не
можуть спростувати висновки суду.

Доводи апеляційної скарги про
порушення норм матеріального права
полягають у об'ємному цитуванні норм
матеріального права, які регулюють
зобов'язальні правовідносини. Такі
доводи не можуть спростувати висновки
рішення суду, оскільки не є предметними
і не доводять, що саме у рішення суду не
узгоджується з цитованими нормами
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про
збільшення строку позовної давності
договором сторін до п'яти років, що не
враховано судом, не знайшли свого
підтвердження, оскільки, як вказано
вище, позивачем пропущений збільшений
визначений п.5.5. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
строк позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про
порушення норм процесуального права
ст. ст. 5, 10, 11 ЦПК України та ін. не
містять обґрунтування, що саме в
рішення суду не відповідає цим нормам
процесуального права, як вплинуло на
ухвалення рішення. Зі справи та за
результатами апеляційного розгляду
видно, що ці доводи не підтверджуються,
а тому не дають підстав для висновку
щодо незаконності чи неправильності
зазначеного судового рішення.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду
Запорізької області від 24 липня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: