Справа № 594/869/14-ц
Провадження №2/594/433/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року

Борщівський районний суд
Тернопільської області

в складі: головуючого
Чир П.В.

за участі: секретаря
Шимків Н.І.

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Левка В.В.

представника третьої особи
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Борщеві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Горошівської сільської ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору: релігійна громада
«Парафія Преподобної Параскеви
Тарнавської» с.Горошова Борщівського
району Бучацької єпархії УГКЦ, про
визнання права власності на земельну
ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до відповідача Горошівської
сільської ради про визнання за нею
права приватної власності на земельну
ділянку площею 0,3683 га, з яких 0,25 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та 0,1183 га для ведення
селянського господарства, що
розташована в АДРЕСА_2, вказуючи, що
згідно договору дарування житлового
будинку від 25 жовтня 2010 року стала
власником житлового будинку АДРЕСА_2.
Вказаний житловий будинок знаходиться
на земельній ділянці площею 0,3683 га, з
яких 0,25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку, та
0,1183 га для ведення особистого
селянського господарства. Вказану
земельну ділянку її тато ОСОБА_7 не
встиг приватизувати, оскільки помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, а в даний час нею
користується її мама - ОСОБА_8, як
дружина померлого чоловіка.
Апеляційний суд Тернопільської
області своїм рішенням від 11 жовтня 2012
року зобов'язав Горошівську сільську
раду передати їй, ОСОБА_1, безоплатно у
приватну власність земельну ділянку
розміром 0,25 га для обслуговування
житлового будинку в АДРЕСА_2. Однак,
сільський голова не виконує вказане
рішення суду та на її неодноразові
звернення в сільську раду про
виконання рішення суду, а саме про
передачу у власність земельної
ділянки, сесія Горошівської сільської
ради відмовляє їй у цьому під різними
безпідставними причинами. Також
просить стягнути з відповідача
понесені судові витрати на сплату
судового збору та правову допомогу.

11 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася з заявою про збільшення
позовних вимог в якій просить визнати
за нею право приватної власності на
земельну ділянку площею 0,25 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, що розташована в
АДРЕСА_2; визнати протиправними та
скасувати рішення Горошівської
сільської ради, а саме рішення 15-ї сесії
6-го скликання №313 від 21 листопада 2012
року, рішення 16-ї сесії 6-го скликання
№331 від 25 грудня 2012 року, рішення 17-ї
сесії 6-го скликання №338 від 04 січня 2013
року, рішення 21-ї сесії 6-го скликання
№393 від 21 вересня 2013 року, рішення 26-ї
сесії 6-го скликання №505 від 28 лютого 2014
року, частково визнати протиправним та
скасувати в частині щодо вилучення
земельної ділянки АДРЕСА_2 - рішення 27-ї
сесії 5-го скликання №604 від 15 лютого 2010
року та рішення 18-ї сесії 6-го скликання
№357 від березня 2013 року; зобов'язати
Горошівську сільську раду розглянути
на сесії заяву ОСОБА_1 від 06.01.2014 року
про передачу в безоплатну приватну
власність земельної ділянки розміром
0,1183 га для ведення селянського
господарства, яка знаходиться по
АДРЕСА_2; стягнути з відповідача
понесені судові витрати на сплату
судового збору та на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач та її
представник змінені позовні вимоги
підтримали повністю та просить їх
задовольнити з підстав викладених в
позовній заяві.

Представник відповідача Горошівської
сільської ради Левко В.В. в судовому
засіданні змінені позовні вимоги
визнав частково і пояснив, що ОСОБА_1 є
власником житлового будинку в АДРЕСА_2
на підставі договору дарування від
25.10.2010 року. Будинок їй подарували
батьки ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які в різний час
користувалися земельною ділянкою
площею яка змінювалася. Рішення про
надання їм в користування чи в
приватну власність сільською радою не
приймалися. Кадастрового номера
земельні ділянки не мали і зазначений
кадастровий номер земельної ділянки
площею 0,25 га. в договорі дарування є
надуманим. На виконання рішення
апеляційного суду Тернопільської
області від 11.10.2012 року про передачу в
приватну власність ОСОБА_1 земельної
ділянки площею 0.25 га неодноразово
проводилися сесії Горошівської
сільської ради. На сесіях депутати
враховували, що 0, 25 га неможливо
передати ОСОБА_1, так як ця земельна
ділянка належала греко-католицькій
громаді, а тому вирішили передати
тільки 0,14 га. Визнає позов в частині
скасування рішення сесії № 505 від 28.02.2014
року оскільки сесія не прийняла
рішення по заяві ОСОБА_1 про передачу їй
у приватну власність земельної ділянки
площею 0,1183 га для ведення особистого
селянського господарства.

Представник третьої особи - релігійної
громади «Парафія Преподобної
Параскеви Тарнавської» с.Горошова
Борщівського району Бучацької єпархії
УГКЦ ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що дійсно рішеннями сесії №
604 від 15.02.2014 року і № 357 від березня 2013
року греко-католицькій громаді с.
Горошова надано дозвіл на розробку
проекту щодо відведення земельної
ділянки орієнтовно площею 1,036 га для
будівництва та обслуговування церкви.
Ці рішення не порушують прав ОСОБА_1,
оскільки в них не вказано, що це частина
її земельної ділянки, а сам проект ще не
виготовлено і межі не погоджено.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі
суд вважає, що змінені позовні вимоги
слід задовольнити частково виходячи з
наступного.

Відповідно до нотаріально
посвідченого договору дарування
житлового будинку від 25.10.2010 року
подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подарували
своїй дочці, позивачці по справі
ОСОБА_1, жительці АДРЕСА_1, житловий
будинок з господарськими будівлями та
надвірними спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_2 та розташований на земельній
ділянці розміром 0,2500 га, кадастровий №
:2:001:0705.

В судовому засіданні досліджено
погосподарські книги Горошівської
сільської ради і встановлено, що в
користуванні ОСОБА_7 з 01.01. 1983 року і
станом 01.01.1990 року була земельна
ділянка площею 0.25 га, станом на 01.01.1991
року - 0,28 га, з 01.01.1992 року по 01.01.1995 року -
0,53 га, з 01.01.1996 року по 01.01.2009 року - 0,85 га.

Встановлено, що на час укладення
договору дарування житлового будинку
жоден із подружжя ОСОБА_7 у
встановленому законом порядку
державний акт на право власності на
земельну ділянку, на якій він
розташований, не отримав. Кадастровий
номер земельної ділянки, зазначений у
договорі дарування спростовується
даними відділу Держземагенства у
Борщівському районі з яких слідує, що в
базі даних Державного земельного
кадастру відомості щодо кадастрового
номера № :2:001:0705 відсутні і дані
щодо кадастрового номера земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_2 у відділі
відсутні.

Стороною позивача не надано доказів на
підставі чого було внесено кадастровий
номер земельної ділянки в договорі
дарування.

Згідно зі ст. 13 Конституції України
земля є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. ст. 142 - 145 Конституції
України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування належить,
зокрема, земля, управління якою
здійснюють територіальні громади
через органи місцевого самоврядування
в межах їх повноважень шляхом
прийняття рішень.

Відповідно до ч.1 ст.81 Земельного
кодексу України громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі:

а) придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості)
належної їм земельної частки (паю).

Згідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу

Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного
кодексу України у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Статтею 121 Земельного кодексу України
передбачено, що громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд у селах не більше 0,25 га, для
ведення особистого селянського
господарства - не більше 2,0 га.

Згідно із ч. 1 ст. 377 ЦК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) до особи, яка
придбала житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором. Якщо договором про
відчуження житлового будинку, будівлі
або споруди розмір земельної ділянки
не визначений, до набувача переходить
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Як роз'яснено у пп. ґ п. 18 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» при переході права власності на
будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, укладеними
до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями
чинної до цієї дати статті 30 ЗК до
набувача від відчужувача переходить
належне йому право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані будівлі та споруди,
якщо інше не передбачалось у договорі
відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких
випадках право власності на земельну
ділянку або її частини могло
переходити відповідно до статті 120 ЗК
2001 року на підставі цивільно-правових
угод, а право користування - на підставі
договору оренди, укладених відповідно
відчужувачем або набувачем. До особи,
яка придбала житловий будинок, будівлю
або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно
зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін
до статті 120 ЗК Законом України від 27
квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120
ЗК, переходило право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором; а якщо договором це не було
визначено, до набувача переходило
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для її
обслуговування.

У грудні 2011 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до Горошівської сільської
ради із заявою про передачу безоплатно
у власність земельної ділянки площею
0,36 га, яка розташована біля
подарованого їй житлового будинку.

Рішенням десятої сесії Горошівської
сільської ради № 143 від 18 грудня 2011 року
в задоволенні заяви ОСОБА_1 про
передачу безоплатно у власність
земельної ділянки площею 0,36 га
відмовлено та рекомендовано
звернутися на сесію із заявою про
передачу у власність земельної ділянки
площею 0,17 га, яка є біля подарованого їй
житлового будинку.

ОСОБА_1 оскаржила дане рішення сесії до
Борщівського районного суду, рішенням
якого від 14.08.2012 року було відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 11 жовтня 2012
року скасовано рішення Борщівського
районного суду і позовні вимоги
задоволено частково: рішення
Горошівської сільської ради №143 від
18.12.2011 року скасовано та зобов'язано
Горошівську сільську раду передати
ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність
земельну ділянку розміром 0,25 га для
обслуговування житлового будинку в
АДРЕСА_2. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Як слідує з листа відділу ДВС
Борщівського районного управління
юстиції від 31.05.2013 року державним
виконавцем 07.11.2012 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження по виконанню виконавчого
листа виданого апеляційним судом
Тернопільської області та проводилися
виконавчі дії. 24.12.2012 року державним
виконавцем складено акт про
невиконання рішення суду, направлено
подання в органи прокуратури та
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження відповідно до
п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження».

Згідно постанови про закриття
кримінального провадження від 28 червня
2014 року слідчий СВ Борщівського РВ УМВС
України в Тернопільській області
закрив кримінальне провадження
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000070 від 27
грудня 2012 року у зв'язку з відсутністю в
діях посадових осіб Горошівської
сільської ради ознак кримінального
правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 382
КК України.

На виконання рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 11.10.2012 року
Горошівською сільською радою було
прийнято ряд рішень.

Так, рішенням Горошівської сільської
ради 15-ї сесії 6-го скликання №313 від 21
листопада 2012 року передано ОСОБА_1
безоплатно у власність земельні
ділянки розташовані в с.Горошова
загальною площею 0,14 га, в тому числі
земельну ділянку №1 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) площею 0,14 га.

Рішенням 16-ї сесії 6-го скликання
Горошівської сільської ради №331 від 25
грудня 2012 року про розгляд рішення суду
по справі ОСОБА_1 відмовлено в зв'язку з
тим, що біля житлового будинку немає
вільної земельної ділянки, а можна
наділити земельну ділянку площею 0,14 га
для ведення особистого селянського
господарства в іншому місці.

Рішенням 17-ї сесії 6-го скликання
Горошівської сільської ради №338 від 4
січня 2013 року про розгляд рішення суду
по справі ОСОБА_1 про наділ та передачу
у власність земельну ділянку площею 0,25
га для обслуги житлового будинку
відмовлено в зв'язку з тим, що біля
житлового будинку немає 0,25 га.

Рішенням Горошівської сільської ради
21-ї сесії 6-го скликання №393 від 21
вересня 2013 року, враховуючи рішення від
21.11.2012 року № 313, у безоплатну власність
ОСОБА_1 було передано земельну ділянку
для обслуговування житлового будинку
по АДРЕСА_2, площею 0,14 га. На виконання
рішення суду апеляційного суду
Тернопільської області за позовом
ОСОБА_1 до Горошівської сільської ради
зобов'язано Горошівську сільську раду
передати ОСОБА_1 безоплатно у приватну
власність земельну ділянку розміром
0,25 га для обслуговування житлового
будинку в АДРЕСА_2. Вирішено наділити
земельну ділянку площею 0,13 га для
ведення особистого селянського
господарства в урочищі «Піски». В
наявності вільна земельна ділянка біля
житлового будинку відсутня.

Суд вважає, що дані рішення є незаконні
і підлягають скасуванню, так як колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Тернопільської області в рішенні від 11
жовтня 2012 року дослідила докази щодо
площі земельної ділянки і встановила,
що ОСОБА_1 має право на отримання
безоплатно в приватну власність
земельну ділянку площею 0,25 га для
обслуговування житлового будинку в
АДРЕСА_2 і зобов'язала передати саме
таку площу.

Рішення апеляційного суду
Тернопільської області не змінене і не
скасоване, а тому підлягає виконанню.

Враховуючи, що на спірну земельну
ділянку площею 0,25 га не було видано
правовстановлюючого документу,
питання надання у власність земельної
ділянки ОСОБА_1 відноситься до
компетенції Горошівської сільської
ради, яку рішенням апеляційного суду
Тернопільської області зобов'язано
передати земельну ділянку у власність
і яке підлягає виконанню, суд не може
вирішувати питання віднесені до
компетенції органів виконавчої влади
чи органів місцевого самоврядування,
вимоги про визнання права власності на
земельну ділянку є безпідставними і в
цій частині позову слід відмовити.

Рішенням № 604 від 15 лютого 2010 року сесія
Горошівської сільської ради надала
греко-католицькій церкві Святої
Параскеви дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду терміном на 49 років
площею 0.70 га за рахунок земель
загального користування Горошівської
сільської ради, а рішенням № 357 від
березня 2013 року внесено зміни в рішення
№ 604 і дано дозвіл церковному комітету
УГКЦ Святої Параскеви на розробку
проекту відведення земельної ділянки
орієнтовно площею 1,036 га для
будівництва та обслуговування церкви у
постійне користування за рахунок
земель не наданих у власність або
постійне користування.

Позивачем не доведено, що даним
рішенням порушено її права, а тому
позов в цій частині до задоволення не
підлягає.

06.01.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Горошівської сільської ради з заявою в
якій просить передати їй у приватну
власність земельну ділянку площею 0,1183
га для ведення особистого селянського
господарства.

Згідно наданої копії рішення № 505 від 28
лютого 2014 року сесія сільської ради
рішення не прийняла.

Представник відповідача визнав позов
в цій частині і пояснив, що дійсно
рішення по заяві ОСОБА_1 від 06.01.2014 року
прийнято не було.

Системний аналіз норм законодавства
дає суду можливість вважати, що
Горошівська сільська рада
Борщівського району порушує вимоги
закону, не вирішуючи заяву позивача про
передачу земельної ділянки у приватну
власність для ведення особистого
селянського господарства, а тому
вимоги позивача в цій частині
підлягають до задоволення.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі
1205 грн. 81 коп. по вимогах про визнання
права власності, які суд визнав що не
підлягають до задоволення, а тому і
судовий збір не підлягає стягненню з
відповідача.

По вимогах щодо скасування рішень
Горошівської сільської ради ОСОБА_1
сплачено 487 грн. 20 коп., що слід стягнути
з Горошівської сільської ради.

Крім того позивачем оплачено адвокату
при подачі первісного позову 5000 грн.
Суд враховує участь адвоката в судових
засіданнях та вимоги які підлягають до
задоволення і визначає до стягнення 1000
грн.

На підставі викладеного, ст.ст.
81,116, 118, 120, 121, 122, 125, 126, 152 ЗК України, ст.
377 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати незаконними і скасувати
рішення Горошівської сільської ради
Борщівського району Тернопільської
області 15 сесії 6 скликання № 313 від 21
листопада 2012 року, 16 сесії 6 скликання №
331 від 25 грудня 2012 року, 17 сесії 6
скликання № 338 від 04 січня 2013 року, 21
сесії 6 скликання № 393 від 21 вересня 2013
року, 26 сесії 6 скликання № 505 від 28
лютого 2014 року.

Зобов'язати Горошівську сільську раду
Борщівського району Тернопільської
області розглянути заяву ОСОБА_1 від
06.01.2014 року про безоплатну передачу у
власність земельної ділянки площею 0,1183
га для ведення селянського
господарства.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Горошівської сільської ради
в користь ОСОБА_1 судові витрати 1487 грн.
20 коп.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано протягом десяти днів з дня його
проголошення через Борщівський
районний суд до апеляційного суду
Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: підпис.

З оригіналом згідно

Рішення не набрало законної сили.

Суддя Борщівського районного суду:
Чир
П.В.