Номер провадження: 22-ц/785/7375/14
Головуючий у першій інстанції Калінюк
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 24 червня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, Одеської філії публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант авто» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

встановила:

04 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, в якому після уточнення
позовних вимог ставив питання про
стягнення з ОСОБА_7 суму збитків,
заподіяних внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
ДТП), у розмірі 18 118 грн., моральної
шкоди у розмірі 10 000 грн., суми судового
збору відповідно у розмірі 229,40 грн. та
243,60 грн.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 15
травня 2013 року в селі Нерубайське
Біляївського району Одеської області
неповнолітній син відповідача ОСОБА_5,
1997 року народження, керуючи
автомобілем відповідача «Форд
Скорпіо», державний номер НОМЕР_1, не
маючи права на керування, виїхавши на
полосу зустрічного руху, скоїв
зіткнення з автомобілем «Тойота -
Корола», державний номер НОМЕР_2, під
керуванням позивача. ОСОБА_4 володіє
даним автомобілем на підставі
довіреності з правом відчуження. В
результаті автомобіль позивача
отримав значні механічні пошкодження.

27 травня 2013 року ООО «КК «Бюро оцінки
СТЕФАНОВИЧ» було проведено огляд його
транспортного засобу, в результаті
якого був визначений розмір завданої
матеріальної шкоди у сумі 17618 грн.

Враховуючи, що за проведення оцінки
пошкодженого майна було сплачено 500
грн., позивач ОСОБА_4 просив його
позовні вимоги задовольнити.

Крім того, позивач ОСОБА_4 ставив
питання по стягнення на його користь із
ОСОБА_3 завдану моральну шкоду у
розмірі 10 000 грн.

Відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні
позов не визнав, заперечував проти його
задоволення та пояснив суду, що він не
отримував ніяких повідомлень щодо
проведення огляду транспортного
засобу, яке проводилось 27.05.2013 року ООО
«КК «Бюро оцінки СТЕФАНОВИЧ».

Справу було заслухано за відсутності
Одеської філії ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» та
третьої особи ОСОБА_6

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 24 червня 2014 року
позовні вимоги були задоволені
частково та було стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 в якості відшкодування
заподіяної внаслідок ДТП майнової
шкоди грошову суму у розмірі 18118 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
суму сплаченого судового збору у
розмірі 229,40 грн.

В іншій частині позовних вимог було
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить
питання про скасування вищевказаного
рішення та ухвалення нового, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовити, посилаючись на те, що
рішення суду ухвалено із порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

До суду апеляційної інстанції
представник відповідача - Одеської
філії ПАТ «Українська страхова
компанія «Гарант авто» а також треті
особи: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не з`явились,
будучи належним чином повідомленими
про час і місце судового засідання, у
тому числі ОСОБА_6 - в порядку,
передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України,
оскільки за зареєстрованим місцем
проживання не проживає (а.с.159-162,170,171).

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відмови в задоволенні апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що ДТП, яка
сталася 15 травня 2013 року в селі
Нерубайське Біляївського району
Одеської області, виникла з вини
неповнолітнього сина відповідача
ОСОБА_5, 1997 року народження, який
порушив Правила дорожнього руху.

Внаслідок ДТП був пошкоджений
автомобіль, який згідно генеральної
довіреності належав позивачу ОСОБА_4,
та якому у зв'язку з цим була завдана
матеріальна шкода у розмірі 17618 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_5 є неповнолітньою
особою, та не має власного майна,
достатнього для відшкодування
завданої ним шкоди, у відповідності до
ч.ч.1, 2 ст. 1179 ЦК України, суд дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність стягнення завданої шкоди
з батька заподіювача шкоди - ОСОБА_3

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступне.

Та обставина, що 15.05.2013 року о 20.00 год. в
с. Нерубайське, Біляївського району
Одеської області сталася ДТП,
внаслідок якої відбулось зіткнення
автомобіля «Тойота-Корола», д/н НОМЕР_3,
під керуванням позивача ОСОБА_4, та
автомобіля Форд-Скорпіо», д/н НОМЕР_1,
під керуванням сина відповідача ОСОБА_3
- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнана
сторонами.

Крім того, сторонами визнано, що ДТП
сталася внаслідок порушення Правил
дорожнього руху неповнолітнім ОСОБА_5

12.08.2013 року кримінальне провадження,
внесене до ЄРДР за № 0000831 від
16.05.2013 року, було закрито у зв'язку з
відсутністю в діях ОСОБА_5 складу
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.286 КК України, та
постановлено направити копії
матеріалів кримінального провадження
до СКМСД Біляївського РВ ГУМВС України
в Одеській області для притягнення
батьків неповнолітнього ОСОБА_5 до
адміністративної відповідальності за
ст.184 КупАП (а.с.10). Вказаною постановою
було встановлено факт ДТП та участь у
ньому неповнолітнього ОСОБА_5

27.09.2013 року Біляївським районним судом
Одеської області було винесено
постанову, якою відповідача ОСОБА_3
було визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Таким чином, у відповідності до ч.ч.1,3
ст. 61 ЦПК України вищевикладені
обставини вважаються встановленими і
не підлягають доказуванню.

Спірним є питання щодо визначення
розміру завданої матеріальної шкоди
позивачу ОСОБА_4

Заперечуючи проти позовних вимог,
відповідач ОСОБА_3 посилався на те, що
він не отримував ніяких повідомлень
щодо проведення огляду транспортного
засобу, яке проводилось 27.05.2013 року ООО
«КК «Бюро оцінки СТЕФАНОВИЧ».

З цих підстав відповідач зазначив, що
таким чином він був позбавлений
можливості пересвідчитись у тому, які
пошкодження отримав автомобіль
позивача та яка у зв'язку з цим сума
завданої матеріальної шкоди, у зв'язку
з чим вважав Звіт вказаного оцінювача
за №1595/13 не належним доказом у справі.

Колегія суддів частково погоджується з
даними запереченнями відповідача,
однак зазначає, що за клопотанням
відповідача ОСОБА_3 для визначення
вартості матеріальної шкоди ухвалою
суду від 11 лютого 2014 року у справі була
призначена судова автотоварознавча
експертиза (а.с.94).

Проте, згідно повідомлення № 669 про
неможливість надання висновку за
матеріалами справи від 26 березня 2014
року судова експертиза не була
проведена, у зв'язку з тим, що колісний
транспортний засіб, який належить
ОСОБА_4, до експертного огляду не
наданий, крім того, до експертизи не
надано додаткових матеріалів та не
проведена оплата за експертизу.

Таким чином, судова експертиза не була
проведена як з вини позивача, так і з
вини відповідача, крім того - через
відсутність додаткових матеріалів.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Так, позивачем ОСОБА_4 до суду надано
Звіт № 1595/13, згідно якого вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Тойота - Корола», державний знак
НОМЕР_2, 1992 року випуску, склала 53 390,49
грн., ринкова вартість вказаного
легкового автомобіля - 17 618 грн.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 01.03.2013р. № 4, якщо пошкоджений
транспортний засіб не може бути
відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.

Таким чином, суд першої інстанції
обгрунтовано прийняв до уваги
зазначений Звіт № 1595/13 та встановив
суму завданої позивачу матеріальної
шкоди у розмірі 17 618 грн.

Не погоджуючись за даним Звітом,
відповідач свої доводи мотивував тим,
що при складанні оцінки на його думку
було порушено п.5.2 «Методики
товарознавчої експертизи і оцінки
дорожньо-транспортних засобів»,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року
(надалі - Методика), у відповідності до
якого, як зазначає відповідач, оцінка
була проведена без його участі та він
не був повідомлений про проведення
оцінки ні в письмовому вигляді, ні в
телефонному режимі.

Разом з тим, суд обгрунтовано виходив
із того, що згідно п. 5.2 вказаної
Методики, у разі потреби виклик
заінтересованих осіб для технічного
огляду із зазначенням дати, місця та
часу проведення огляду КТЗ (після їх
узгодження з виконавцем дослідження)
здійснюється замовником дослідження
шляхом вручення відповідного виклику
під розписку особі, що викликається,
або телеграмою з повідомленням про її
вручення адресату. У разі відсутності в
установлений час на місці огляду осіб,
що викликалися, огляд проводиться без
їх участі, про що зазначається у звіті
(акті), висновку. Замовник повинен
забезпечити належні безпечні умови
огляду (освітлення, вільний доступ,
можливість огляду КТЗ з різних сторін
тощо ).

Як вбачається із змісту вищевказаної
Методики, виклик заінтересованих осіб
для участі в проведенні огляду КТЗ може
здійснюватися у разі потреби, та не є
обов'язковим. Окрім цього, жоден
нормативний акт не передбачає
обов'язковості виклику
заінтересованих осіб для участі в
проведенні огляду КТЗ.

У зв'язку з вищевказаним, ООО «КК «Бюро
оцінки СТЕФАНОВИЧ» огляд
транспортного засобу було проведено
без участі відповідача ОСОБА_7, про що
свідчить відповідна відмітка в
протоколі огляду транспортного засобу
від 27.05.2014 року, де зазначено, що учасник
ДТП по виклику телеграмою на огляд не
з'явився (а.с.77).

З цих підстав суд обґрунтовано не
прийняв до уваги доводи відповідача
щодо визнання як неналежного доказу -
Звіту №1595/13 про незалежну оцінку
вартості відновлювального ремонту
легкового автомобіля позивача.

Будь-яких доказів, які б спростовували
вищевказаний Звіт № 1595/13, відповідач
ОСОБА_3 суду не надав.

Також відповідач не надав суду доказів,
які б спростовували протокол огляду
транспортного засобу позивача ОСОБА_4
згідно якого у вказаному автомобілі
було виявлено 23 пошкодження, які буди
завдані внаслідок ДТП, та які
потребували відновлювального ремонту
(а.с.77-78).

Зазначеними доказами, а також
фототаблицями кожного із пошкоджень в
автомобілі позивача, які маються у
Звіті № 1595/13, спростовуються доводи
заявника апеляційної скарги з приводу
того, що матеріали справи не містять
фототаблиць пошкоджень в автомобілі
позивача, опису цих пошкоджень та
вартості відновлювального ремонту
цього автомобіля.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду про необхідність
стягнення з відповідача на користь
позивача вартості проведеної
незалежної оцінки вартості
відновлювального ремонту автомобіля
позивача, яка склала 500 грн., а також
судових витрат у справі.

Що стосується рішення суду про відмову
в задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача на корись
позивача завданої моральної шкоди, то
рішення в цій частині в апеляційному
порядку не оскаржується.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що заявник апеляційної скарги не надав
суду достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
заперечень проти позовних вимог та
доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його не
спростовують, рішення ухвалено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 24 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко