Справа № 565/1218/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

06 жовтня 2014 року
м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської
області-

під головуванням судді
Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання
Гончар В.П.,

з участю:

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника органу опіки і піклування
Шпак В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Кузнецовського
міського суду справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_4 про визначення місця
проживання дитини та припинення
стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_4 про визначення
місця проживання малолітньої дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем
проживання її батька - позивача, у
АДРЕСА_1. Одночасно просить припинити
стягнення аліментів із нього в користь
відповідача на утримання дочки ОСОБА_5,
що були присуджені рішенням
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 10.12.2013р. у
розмірі 30 відсотків заробітку.

Позов обґрунтовується тим, що
16.10.2013р. шлюб між сторонам було
розірвано. Від шлюбу вони мають спільну
малолітню дочку ОСОБА_5 Після
розірвання шлюбу дитина залишилась
проживати разом із матір'ю. Згідно із
рішенням Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 10.12.2013р. з
ОСОБА_1 у користь ОСОБА_4 стягуються
аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у
розмірі 30 відсотків заробітку позивача
щомісячно. У травні 2014р. позивач
звернувся з письмовою заявою до служби
у справах дітей виконавчого комітету
Кузнецовської міської ради з проханням
про вжиття заходів до відповідача у
зв'язку з ухиленням її від виконання
батьківських обов'язків щодо
малолітньої дочки ОСОБА_5. За
результатами перевірки, рішенням
виконавчого комітету Кузнецовської
міської ради від 17.07.2014р. №147
затверджено висновок про визначення
місця проживання малолітньої ОСОБА_5 за
місцем проживання позивача. ОСОБА_1 має
бажання та здатний забезпечити дитині
необхідні умови для навчання і
виховання. Він працевлаштований у ВП
«Рівненська АЕС», позитивно
характеризується по місцю роботи.
Місцезнаходження відповідача тривалий
час невідоме. Малолітня ОСОБА_5 близько
року проживає з позивачем, а ОСОБА_4 не
цікавилась здоров'ям, вихованням та
місцезнаходженням дитини. Однак із
заробітної плати ОСОБА_1 продовжують
стягувати аліменти у користь
відповідача на утримання дочки, які
використовуються на власні потреби
ОСОБА_4 Тому позивач просить визначити
місце проживання дитини разом з ним і
припинити стягнення аліментів у
користь відповідача.

У судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 позовні вимоги та їх
обґрунтування підтримав повністю. Дав
суду пояснення, за змістом близькі до
суті обґрунтувань позову. З його
пояснень слідує, що після розірвання
шлюбу і стягнення аліментів
відповідач разом з дитиною пішли
проживати окремо від позивача. ОСОБА_4
не дбала про дитину, вживала спиртні
напої, легковажно ставилася до сім'ї, не
ночувала вдома, маніпулювала дитиною,
щоб отримувати аліменти і витрачати на
власні потреби. Брат відповідача, її
знайомі стали повідомляти ОСОБА_1, щоб
він забрав дитину від ОСОБА_4 З дитячого
садочка теж телефонували, так як ОСОБА_5
не відвідувала заклад. Весною 2014р.
позивач з допомогою міліції почав
розшукувати дитину і відповідача.
Приблизно в квітні-травні 2014р. ОСОБА_4
віддала дочку позивачу і з того часу
дитина живе з ним. Декілька разів вона
приходила до дочки. Де перебуває
відповідач не відомо. Просив позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, яка на підставі ст.74
ч.5, ст.76 ч.9 ЦПК вважається належно
повідомленою про час, місце та дату
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явилась, причин неявки
не повідомляла, тому судом ухвалено про
проведення заочного розгляду справи на
підставі наявних у справі доказів,
оскільки позивач проти такого
вирішення справи не заперечує.
Відповідач до суду не подавала
заперечень на позов та доказів у
справі.

Представник органу опіки і піклування
Шпак В.М. пояснювала суду, що визначення
проживання дитини з батьком
відповідатиме інтересам малолітньої
ОСОБА_5, вона буде всім забезпечена,
огорнута любов'ю, зможе здобувати
освіту. Позивач позитивно
характеризується і може піклуватися
про дитину. Представники органу опіки і
піклування вживали заходів, щоб
поспілкуватися із відповідачем, але
цього не вдалося. За час проживання
дитини з позивачем ОСОБА_4 жодного разу
не зверталася до органу опіки і
піклування за вирішенням будь-яких
питань щодо дитини.

Заслухавши пояснення позивача,
представника органу опіки і
піклування, думку малолітньої ОСОБА_5,
дослідивши і оцінивши у сукупності
інші докази у справі, суд вбачає
підстави для задоволення позову.

Судом встановлено, що шлюб між
подружжям ОСОБА_5 розірвано 16.10.2013р.
Копією свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 підтверджується, що батьками
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_1 та
ОСОБА_4

За твердженням позивача, звернення із
цим позовом до суду мотивоване тим, щоб
мати визначеність із питання місця
проживання дитини, оскільки ОСОБА_4
була проти постійного проживання дочки
із батьком та висловлювала намір
судитися з цього питання.

Відповідно до ст. 161 ч.1 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Будучи опитаною в суді, ОСОБА_5
висловлювала прихильність як до батька
так і до матері, бажала, щоб вони усі
троє проживали разом. Повідомляла, що
інколи мати бувала п'яною. Дитина хоче
жити трохи із батьком, а трохи із
матір'ю. Отже, суд вбачає, що дитина не
висловлює категоричних заперечень
проти проживання з батьком.

Розглядаючи цей спір суд бере до
уваги й висновок органу опіки та
піклування від 17.07.2014р. про те, що
захищаючи інтереси дитини є доцільним
визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_5 за місцем
проживання її батька ОСОБА_1

Виходячи із встановлених обставин, суд
вбачає, що позивач після розірвання
шлюбу не бажав розлучати дитину із
матір'ю, давши можливість дитині
проживати із ОСОБА_4 Однак, через
недостатньо належне виконання
відповідачем батьківських обов'язків,
змушений був забрати дитину до себе.
Легковажне ставлення ОСОБА_4 до
виконання батьківських обов'язків
відмічається і в листах дошкільного
закладу-школи №1. В теперішній час
дитина адаптована до проживання із
батьком, а до суду не надійшло даних,
які свідчили б про претендування
відповідача на проживання дитини з нею.
Не встановлено також даних, що
перешкоджали б передачі дитини на
проживання із позивачем. Тому, позов у
цій частині є обґрунтованим і підлягає
задоволенню. При цьому суд вважає, що
зміст поняття місця проживання
малолітньої дитини, застосований у
нормах ст.160-161 СК, є відмінним і не
співпадає із змістом поняття місця
проживання фізичної особи, що
визначене у ст.29 ЦК. Отже суд,
відповідно до норм ст.161 СК, має
визначити лише те із ким з батьків буде
проживати малолітня дитина, не
зазначаючи конкретної адреси місця
проживання, що в силу життєвих обставин
може змінюватися.

Із копії рішеня Кузнецовського
міського суду від 10.12.2013р. вбачається,
що з ОСОБА_1 стягнуто в користь ОСОБА_4
аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, у
розмірі 30 відсотків заробітку (доходу)
ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 22.11.2013р.
до досягнення дитиною повноліття.

Нормою ст.223 ч.4 ЦПК визначено, що у разі,
якщо після набраня рішенням суду
законної сили, яким з відповідача
присуджені періодичні платежі,
зміняться обставини, що впливають на
визначені розміри платежів, їх
тривалість чи припинення, кожна
сторона має право шляхом пред'явлення
нового позову вимагати зміни розміру,
строків платежів або звільнення від
них.

При аналізі норми ст.181 ч.2 СК можна
прийти до висновку, що однією із
важливих обставин при вирішенні
питання утримання дитини є проживання
платника аліментів окремо від дитини.

З обставин справи видно, що на час
вирішення судом справи про стягнення
із ОСОБА_1 аліментів дитина проживала
із ОСОБА_4 Це фактично є однією з умов
присудження аліментів на дитину в
користь того з батьків, з ким дитина
проживає. В теперішній час обставини
життя дитини змінилися, вона стала
проживати окремо від отримувача
аліментів, а разом із платником таких
аліментів. Це означає, що припинила
існувати фактична підстава для
отримання ОСОБА_4 аліментів від ОСОБА_1
на утримання дочки ОСОБА_5, хоча не
припинився обов'язок батька утримувати
дитину. Зараз ОСОБА_1 таке утримання
дитині забезпечує в силу того, що
дитина з ним разом проживає. Наведене
дає підстави для звільнення ОСОБА_1 від
обов'язку сплачувати аліменти в
користь ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212,
215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, із її батьком - ОСОБА_1.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів
у користь ОСОБА_4 на утримання дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом припинення
стягнення у користь відповідача таких
аліментів, що були присуджені
відповідно до рішення Кузнецовського
міського суду Рівненської області від
10.12.2013р.

Заочне рішення може бути переглянуте
Кузнецовським міським судом
Рівненської області за письмовою
заявою відповідача, поданою до
Кузнецовського міського суду
Рівненської області протягом
десятиденного строку з дня отримання
копії рішення суду. У разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення заочне рішення може
бути оскаржене відповідачем в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області шляхом подачі
через Кузнецовський міський суд
Рівненської області апеляційної
скарги протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Позивачем заочне рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду
Рівненської області. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення,
через Кузнецовський міський суд
Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С у д д я :