Справа № 296/2303/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
у складі:

головуючого - судді Анциборенко
Н.М.,

при секретарі Медведській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
від права на спадкування, -

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та
просить встановити, що відповідач
ухилялася від надання допомоги ОСОБА_3,
який через тяжку хворобу був у
безпорадному стані та усунути її від
права на спадкування за законом після
його смерті.

В обгрунтування позовних вимог
зазначає, що 11 липня 1996 року відповідач
ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з братом
позивача ОСОБА_3. 06 березня 2002 року
батько позивача ОСОБА_5 та брат ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2
та її доньки ОСОБА_6 про визнання їх
особами, які втратили право на
користування квартирою АДРЕСА_1 У
позовній заяві позивачі посилались на
те, що відповідач разом з донькою
ОСОБА_6 в травні 2001 року забрали всі
свої речі, залишили квартиру і вибули в
невідомому напрямку. Пізніше від
знайомих вони дізнались, що вони
виїхали за кордон. Рішенням
Корольовського районного суду
м.Житомира від 26 квітня 2002 року визнано
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 втратившими право
користування житловою площею по
АДРЕСА_1 з травня місяця 2001 року. Лише 24
жовтня 2012 року відповідач прибула в
Україну і звернулася до апеляційного
суду з заявою про поновлення строку на
апеляційне оскарження рішення суду,
посилаючись на те, що по даній справі
участі не приймала, копії рішення не
отримувала та влітку 2012 року стала
з'ясовувати питання щодо розпорядження
житлом. Після цього відповідач
залучила до справи представника, а сама
поїхала знову за кордон і не зайшла до
хворого ОСОБА_3, з яким перебувала у
шлюбі.

На протязі тривалого часу ОСОБА_3 тяжко
хворів, йому був встановлений діагноз:
рак - злоякісне новоутворення язика з
метастазами у внутрішні органи. Брат
був у безпорадному стані, приходилося
харчувати його з ложечки, доглядати, бо
він був лежачий. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Через свої
можливості позивач повідомила
відповідача про смерть її чоловіка, але
вона на похорони не приїхала і ніякої
допомоги не надала, але претендує на
частку брата в квартирі АДРЕСА_1, про що
надала письмове доручення адвокату.

Діями відповідача ОСОБА_2 порушуються
її права на право спадкування частини
квартири, яка належить покійному брату.
Брат до дня смерті був зареєстрований
та проживав за адресою: АДРЕСА_1 та є
власником 1/2 частини цієї квартири
відповідно до свідоцтва №15462 про право
власності на житло, виданого 25.11.1994 року
відділом приватизації. Власником 1/2
частини квартири є донька відповідача.

Вважає, що є підстави для усунення
відповідача ОСОБА_2 від права на
спадкування за законом, оскільки вона
ухилялася від надання допомоги
спадкоємцеві, який через тяжку хворобу
був у безпорадному стані.

Позивач та представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі з підстав,
викладених у позовній заяві. Позивач
також пояснила, що брат не мав
інвалідності та медичний висновок, що
він був лежачий і потребував
сторонньої допомоги відсутній. ОСОБА_3
захворів приблизно у 2010 році. Позивач
як сестра приходила до нього раз в
тиждень, іноді частіше та допомагала по
господарству. Вона пропонувала йому
розірвати шлюб з відповідачем, однак,
він не погоджувався і не хотів, щоб вона
втручалась.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що вважає позов безпідставним.
Твердження позивача про те, що померлий
ОСОБА_3 був у безпорадному стані, а
відповідач ухилялася від допомоги є
лише припущенням і спростовується
самим позивачем, яка підтвердила, що
він не звертався до медичних установ. У
лікарні він був один тиждень у 2005 році,
після чого продовжував працювати. Крім
того, відповідач з 17.08.2012 року на місяць
приїжджала та її чоловік ОСОБА_3 тоді не
був хворий і працював майже до смерті.
Оскільки у відповідача та померлого не
склалося з бізнесом, тому для того, щоб
повернути їх спільні борги відповідач
поїхала на заробітки. Вони як подружжя
вирішували свої проблеми без участі
сестри та не доводили подробиці
сімейного життя до її відома.

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, свідків, дослідивши та
оцінивши письмові докази у справі в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.6 ст.1224 ЦК України за рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
перебували у шлюбі з 11.07.1996 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_1, виданого 11.07.1996 року
Житомирським міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
(а.с.72).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 49
років, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2
(а.с.68).

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи (а.с.66-118) ОСОБА_3 до дня смерті був
зареєстрований та проживав за адресою:
АДРЕСА_1 та йому належала 1/2 частина
квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 14.01.2013 року
рішення Корольовського районного суду
м .Житомира від 26.04.2002 року про визнання
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 втратившими право
користування житловою площею АДРЕСА_1 з
травня 2001 року скасовано, провадження у
справі закрито (а.с.18, 35).

Ухвалою Корольовського районного суду
м. Житомира від 05.03.2014 року позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
шлюбу недійсним залишено без розгляду
(а.с.36).

Як вбачається з копії виписки з
медичної карти амбулаторного хворого
№9920 від 18.08.2014 року ОСОБА_3 07.11.2005 року
проведено операцію та він перебував на
лікуванні в стаціонарі з 02.11.2005 року по
18.11.2005 року, діагноз післяопераційна
кила передньої черевної стінки,
кардіосклероз (а.с.52).

Відповідно до довідки №3392 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 причиною смерті ОСОБА_3 є
злоякісне новоутворення язика з
метастазами у внутрішні органи (а.с.53).

Допитаний у судовому засіданні за
клопотанням позивача як свідок ОСОБА_7
пояснив, що померлий ОСОБА_3 працював у
нього по 2012 рік включно. Вони часто
бували один у одного вдома і померлий
не потребував допомоги, коли свідок
останній раз перед смертю його бачив. У
нього тоді опухло горло, але на
пропозицію сходити у лікарню ОСОБА_3
відмовився.

Свідок ОСОБА_8, який працював з ОСОБА_3,
надав суперечливі пояснення щодо дати
звільнення померлого з роботи та
пояснив, що він до смерті самостійно
ходив. Свідок ОСОБА_9 - знайома позивача
також пояснила, що їй лише зі слів
позивача відомо, що її брат хворів і не
хотів лікуватися, а позивач допомагала
йому продуктами. Дружину померлого
вона не знає і не бачила.

Таким чином, оскільки достатніх
належних і допустимих доказів, які
свідчили би про тривалу тяжку хворобу
та як наслідок безпорадний стан ОСОБА_3
позивачем не надано та судом не
встановлено, тому підстави для
усунення відповідача від права на
спадкування, передбачені ст.1224 ЦК
України, відсутні та позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.1216, 1224, ст.ст.10, 11, 15, 60,
212-215 ЦПК України, -

В И Р І
Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення від права на спадкування
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Рішення може
бути оскаржене в апеляційний суд
Житомирської області через
Корольовський районний суд м. Житомира
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя
Н. М. Анциборенко