Справа № 490/4072/14-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Центральний районний суд м. Миколаєва у
головуючого - судді Гуденко О.А.,
при секретарі - Аслановій Е.Е.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
"Промислово-інвестиційний банк", третя
сторона ОСОБА_2 про визнання договору
кредиту виконаним, -
27 березня 2014 року позивач звернувся до
суду із позовом до ПАТ
"Промислово-інвестиційний банк" ( далі-
Банк) про визнання кредитного
договору №961-0407 від 30 серпня 2007 року,
укладеного між сторонами про надання
споживчого кредиту у сумі 10 000 грн.,
виконаним по зобов'язанням сторін.
У судове засідання позивач не з'явився,
просив розглядати справу у його
відсутність, направив свого
представника, який надав заяву про
розгляд справи у його відсутність,
вимоги позовної заяви підтримав,
просив про її задоволення.
Представник відповідача в судове
засідання не з'вився, повідомлявся про
дату судового засідання, причини
неявки суду не повідомив, ухвалою суду
справу розглянуто в порядку заочного
розгляду в порядку ст. 224 ЦПК України.
Третя особа в судове засідання не
з'вився, повідомлявся судом належним
чином, про причини неявки судуне
Вивчивши матеріали справи, судом
встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.
Так, із матеріалів справи вбачається,
що 30 серпня 2007 року між АТ "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк " в особі філії "Відділення
Промінвестбанку в м.Миколаїв"
(правонаступником якого є відповідач)
і ОСОБА_1 був укладений кредитний
договір № 961-0407 на суму 10 000 грн під 30%
річних зі строком погашення до 25 серпня
30 серпня 2007 року був укладений між
Банком та ОСОБА_2 договір поруки № 4901607,
згідно якого ОСОБА_2, відповідає перед
банком за належне виконання ОСОБА_1,
своїх зобов'язань по вищевказаному
кредитному договору.
Зобов'язання за кредитним договром
боржником не були виконанаі належним
чином , тому Заочним рішенням
Центрального районного суду від 14
липня 2009 року по справі за позовом ЗАТ
"АК Промислово-інвестиційний банк" до
ОСОБА_1,, ОСОБА_2, про стягнення
заборгованості , позов задовлено.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, в
слідарному порядку на користь філії
"Відділення промінвестбанку у м.
Миколаєві" заборгованість за кредитним
договром № 961-0407 від 30 сернпня 2007 року у
24 липня 2009 року ОСОБА_1, отримакнго
копію вказаного рішення суду, в
апеляційному порядку рішення не
Як вбачається з Довідки Центрального
ВДВС Миколаївського МУЮ від 02 жовтня 2014
року на виконанні у відділі перебувало
виконавче провадження № 40752075 з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-1-64032009 від 05.10.2009 , виданого
Центральним районним судом м.Миколаєва
про стягнення з ОСОБА_1, на користь
банку заборгованості за вищевказаним
кредитним договором в сумі 11 730 грн. 06
коп. та судових витрат. 11 липня 2014 року
державним виконавцем винесено
постанову про повернення виконавчого
документу стягувачеві з підстав п.2 ч. 1
ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" - а
саме: у боржника відсутнє майно , на яке
може бути звернуто стягнення,
здійснені державним виконавцем заходи
щодо розшуку такого майна виявилися
Як вбачається з позовної заяви та
доданих до неї квитанцій про сплату
позивачем заборгованості за кредитним
договором, з часу ухвалення
вищевказаного рішення суду, якм
встановлений розмір заборгованості
ОСОБА_1, останнім сплачено 01.12.2009 року 100
грн., а 27.02.2012 року - 3981, 32 грн.
Отже, твердження в позовній заяві про
виконання умов договору ОСОБА_1 як з
підстав певних домовленостей з
представником банку, так і в зв'язку з
порушенням саме з боку Банку умов
кредитного договору нічим не
підтверджені взагалі.
Відповідно до положень ст .526, 527 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту. Кожна із
сторін у зобов'язанні має право
вимагати доказів того, що обов'язок
виконується належним боржником або
виконання приймається належним
кредитором чи уповноваженою на це
особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.
За статтею 545 цього Кодексу ,
прийнявши виконання зобов'язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
На підставі викладеного, у
відповідності зі ст. 526, 543, 548, 1054-1055 ЦК
України, суд дійшов висновку, що немає
правових підстав для задоволення вимог
позову про визнання кредитного
договору таким , що виконаний по
зобов'язанням сторін ( тим більше, що
обраний спосіб захисту порушеного
права не відповідає вимогам ст. 16 ЦК
Згідно зі ст.. 88 ЦПК України судовий
збір не підлягає відшкодуванню .
Керуючись ст.ст. 14, 209,212-215 ЦПК України,
суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ПАТ "Промислово-інвестиційний банк",
третя сторона ОСОБА_2 про визнання
договору кредиту виконаним -
Рішення набирає законної сили через
десять днів з дня його проголошення,
якщо не буде оскаржене в апеляційному
порядку.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області у порядку, якій
передбачений ст.ст. 294-296 ЦПК України
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя

Гуденко О.А.