Справа № 2-799/11 Головуючий у І
інстанції Очківський В.М.Провадження №
22-ц/780/4292/14 Доповідач у 2 інстанції
Березовенко Р.В.Категорія 42
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Верланова
С.М.,при секретарі:Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 06 квітня 2011 року за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_5, третя особа: Вільшансько -
Новоселицька сільська рада
Васильківського району Київської
області про визнання таким, що втратив
право користування жилим приміщенням
та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2011 року позивачка звернулася
до суду з вищевказаним позовом, який
мотивувала тим, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом вона отримала житловий
будинок з господарськими спорудами, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

У вищевказаному будинку також
зареєстрований її брат ОСОБА_5, який в
будинку не проживає тривалий час і його
місцезнаходження невідоме.

Просила, на підставі ст.ст.71,72 ЖК
України, визнати ОСОБА_5 таким, що
втратив право користування будинком по
АДРЕСА_1.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 06 квітня 2011 року позов
задоволено.

Визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням та
знято його з реєстраційного обліку за
адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з таким рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_5 подав
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
та на неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин справи.

На підставі зазначеного в апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_8, після смерті якої
залишився будинок по АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 17 червня 2008
року, зареєсторованого в реєстрі 14
липня 2008 року (а.с. 6,7) позивачка є
власником житлового будинку з
господарськими спорудами, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Згідно довідки виконкому
В.Новоселицької сільради
Васильківського району від 25 листопада
2010 року, у спірному будинку
зареєстрований відповідач ОСОБА_5 (а.с.
8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
оскільки відповідач не проживає у
спірному будинку понад 6 місяців та
доказів поважності причин не
проживання не надав то відповідно до
ст.ст. 71, 150, 163 ЖК України він вважається
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитися не
може.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
не відповідає.

Згідно положень ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у випадках:

6) виїзду для лікування в
лікувально-профілактичному закладі -
протягом усього часу перебування в
ньому;

Як вбачається із вищенаведеного,
законом визначено, що жиле приміщення
за наймачем та членами його сім'ї
зберігається при їх тимчасовій
відсутності протягом шести місяців, та
визначено обставини за яких жиле
приміщення зберігається за цими
особами понад шість місяців.

В той же час позивачка наголошує на
тому, що відповідач більше ніж шість
місяців, в будинку за місцем реєстрації
не проживає без поважних причин і на
підтвердження своїх доводів
посилалася на постанову
Васильківського міськрайонного суду №
1-251-07, що набрала законної сили 05 грудня
2007 року, відповідно до якої до ОСОБА_5
застосовано заходи примусового
медичного характеру у вигляді
госпіталізації до психіатричного
закладу із суворим наглядом за
вчинення суспільно небезпечного
діяння.

Пленум Верховного Суду України у п. 10
постанови № 2 від 12 квітня 1985 року
(із наступними змінами) "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України", роз'яснив, що у справах про
визнання наймача або члена його сім'ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно
з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.
В разі їх поважності (перебування у
відрядженні, у осіб, які потребують
догляду, внаслідок неправомірної
поведінки інших членів сім'ї тощо) суд
може продовжити пропущений строк.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов неправильного висновку про
можливість задоволення позову, не
перевіривши при цьому належним чином
причини відсутності відповідача та не
встановив, за яких обставин ОСОБА_5 був
відсутній протягом шести місяців у
спірному житловому приміщенні.

Як було встановлено колегією суддів,
відповідач, в будинку дійсно не
проживає протягом тривалого часу,
оскільки перебуває на лікуванні в ДЗ
«Українська психіатрична лікарня з
суворим наглядом МОЗ України» (а.с. 24), а
отже, відповідно до п. 6 ст. 71 ЖК України
та ст. 25 ЗУ «Про психіатричну допомогу»
на весь час перебування в лікувальному
закладі за ним зберігається житлова
площа та реєстрація.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, позивачка є власником
приватного будинку і тому у даному
випадку слід застосовувати до спірних
правовідносин ст. 405 ЦК України, а
застосування ст.ст.71,72 ЖК України є
помилковим.

Враховуючи вищенаведене колегія судді
дійшла висновку, що за таких обставин
відсутні підстави визнання ОСОБА_5
таким, що втратив право користуватися
жилим приміщенням, а позов є
необгрунтованим та безпідставним.

Згідно вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

А отже, рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, яким в позові слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 06 квітня 2011 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
третя особа: Вільшансько - Новоселицька
сільська рада Васильківського району
Київської області про визнання таким,
що втратив право користування жилим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С. Воробйова

С.М. Верланов