Справа № 495/5635/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання:
за участю представників сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідачів: не з'явилися
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/5635/14-ц
- Бритівської сільської ради
Білгород-Дністровського району
про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання права власності
на житловий будинок з урахуванням
рішення апеляційного суду Одеської
області

В С Т А Н О В И В :

31.07.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач-1) та Бритівської
сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області (далі по тексту -
відповідач-2) про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на житловий будинок з
урахуванням рішення апеляційного суду
Одеської області.

Так, позивач просить суд:

- встановити факт належності житлового
будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2;

- визнати ОСОБА_1 такою, що фактично
прийняла спадщину, яка відкрилась
після смерті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, у вигляді ? житлового
будинку літ. «А», загальною площею - 73,0
кв.м., житловою площею - 34,3 кв.м., що
складається з: 1 - веранди; П - веранди; 1-1
- кухні; 1-2 - жилої; 1-3 - коридору; 1-4 - жилої
та господарських споруд: літ. «а» -
сараю, літ. «Б» - літньої кухні; літ. «б» -
веранди; літ. «В» - літньої кухні; літ.
«Г» - сараю; літ. «Д» - гаражу; літ. «Є» -
навісу; літ. «Ж» - сараю; літ. «З» -
вбиральні; літ. «І» - сараю; № 1 - огорожі;
№ 2 - хвіртки; № 3 - цистерни; № 5 -
огорожі; № 6 - воріт, який розташований
за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
житлового будинку літ. «А», загальною
площею - 73,0 кв.м., житловою площею - 34,3
кв.м., що складається з: 1 - веранди; П -
веранди; 1-1 - кухні; 1-2 - жилої; 1-3 -
коридору; 1-4 - жилої та господарських
споруд: літ. «а» - сараю, літ. «Б» -
літньої кухні; літ. «б» - веранди; літ.
«В» - літньої кухні; літ. «Г» - сараю; літ.
«Д» - гаражу; літ. «Є» - навісу; літ. «Ж» -
сараю; літ. «З» - вбиральні; літ. «І» -
сараю; № 1 - огорожі; № 2 - хвіртки; № 3 -
цистерни; № 5 - огорожі; № 6 - воріт, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання
06.10.2014 року не з'явилася, але її
представник - ОСОБА_4, подав до суду
заяву, згідно з якою заявлені позовні
вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному
обсязі, просить їх задовольнити та
розглянути справу за його відсутності,
проти винесення заочного рішення не
заперечує.

Відповідач-2 - Бритівська СР, в судові
засідання не з'явилася, але від
сільського голови надійшов до суду
лист, згідно з яким останній просив
розглянути справу без участі
представника Бритівської сільської
ради Білгород-Дністровського району
Одеської області.

Відповідач-1 - ОСОБА_2, відзив або
заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не
надала та в судові засідання 04.09.2014 року
та 06.10.2014 року не з'явилася без поважних
причин, про причини неявки суд не
повідомила, будь-яких клопотань не
заявляла, хоча була належним чином
повідомлена про час та місце судових
засідань.

Так, ухвала суду та повістка про
призначення слухання справи на 04.09.2014
року та 06.10.2014 року, а також копія
позовної заяви ОСОБА_1 з додатками до
неї були надіслані на адресу ОСОБА_2
(АДРЕСА_1), яка наявна в матеріалах
справи та за якою вона зареєстрована.
Між тим, усі документи з зазначеної
адреси були повернуті до суду у зв'язку
із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного
процесуального кодексу України, судова
повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Згідно із ст.157 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів - одного місяця. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду справи, суд ухвалою може
подовжити розгляд справи, але не більше
як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи викладені обставини, норми
чинного законодавства та ті факти, що
відповідач-1 в жодне судове засідання
не з'явився, будь-яких клопотань не
заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судових засідань, позивач
та відповідач-2 в судове засідання не
з'явилися, але просили розглянути
справу без їх присутності та проти
винесення заочного рішення не
заперечували, строк розгляду справи,
відповідно до ст.157 Цивільного
процесуального кодексу України,
закінчився і ніхто із сторін не заявив
клопотання про його подовження, суд
вважає за можливе і необхідне, у
відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224
Цивільного процесуального кодексу
України розглянути справу без участі
сторін або їх представників, на
підставі наявних та достатніх для
розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд дійшов до висновку про
законність, правомірність та
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті
Білгород-Дністровському Одеської
області, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, про що свідчить паспорт серії
НОМЕР_2 виданий 27.08.2001 року, свідоцтво
про народження серії НОМЕР_3 видане
04.05.1945 року та картка фізичної особи -
платника податків НОМЕР_4 видана 22.04.1998
року.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_3,
що підтверджується виданим свідоцтвом
про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3
видане 04.05.1945 року, актовий запис № 68.

Крім того, рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 03.10.2012 року було встановлено факт
того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Відповідно до технічного паспорту
(інвентаризаційна справа № 139),
виданого 10.10.2008 року КП
«Б-Дністровським БТІ», власником
садибного (індивідуального) житлового
будинку, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, є ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (мати ОСОБА_1)
померла.

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді
житлового будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

У листопаді 2008 року ОСОБА_2 звернулася
до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовом до Бритівської сільської ради
про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання права власності,
посилаючись на те, що після смерті її
матері - ОСОБА_3, відкрилася спадщина у
вигляді житлового будинку
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а
ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину
після померлої, так як проживала разом
з нею по день смерті та здійснювала
догляд. У зв'язку з тим, що померла при
житті не оформила право власності у
МБТІ на житловий будинок та
господарські споруди, нотаріусом було
відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва
про прийняття спадщини, тому ОСОБА_2
звернулася з позовом до суду про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
спадкове майно.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19.01.2009 року позовні вимоги ОСОБА_2
було задоволено, встановлено факт того,
що будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, дійсно належав ОСОБА_3,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановлено факт
прийняття ОСОБА_2 спадщини після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_3, а
саме у вигляді: житлового будинку літ.
«А», загальною площею 73,0 кв.м., житловою
площею 34,3 кв.м., що складається з: 1 -
веранди; П - веранди; 1-1 - кухні; 1-2 - жилої;
1-3 - коридору; 1-4 - жилої та господарських
споруд: літ. «а» - сараю, літ. «Б» -
літньої кухні; літ. «б» - веранди; літ.
«В» - літньої кухні; літ. «Г» - сараю; літ.
«Д» - гаражу; літ. «Є» - навісу; літ. «Ж» -
сараю; літ. «З» - вбиральні; літ. «І» -
сараю; № 1 - огорожі; № 2 - хвіртки; № 3 -
цистерни; № 5 - огорожі; № 6 - воріт, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на
житловий будинок літ. «А», загальною
площею 73,0 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м.,
що складається з: 1 - веранди; П - веранди;
1-1 - кухні; 1-2 - жилої; 1-3 - коридору; 1-4 -
жилої та господарських споруд: літ. «а»
- сараю, літ. «Б» - літньої кухні; літ. «б»
- веранди; літ. «В» - літньої кухні; літ.
«Г» - сараю; літ. «Д» - гаражу; літ. «Є» -
навісу; літ. «Ж» - сараю; літ. «З» -
вбиральні; літ. «І» - сараю; № 1 - огорожі;
№ 2 - хвіртки; № 3 - цистерни; № 5 -
огорожі; № 6 - воріт, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

За твердженням позивача, в 2012 році
ОСОБА_1 дізналася про те, що її сестра -
ОСОБА_2, вступила у спадщину, яка
відкрилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
матері - ОСОБА_3, не зважаючи на те, що
ОСОБА_1 має право на спадкування в
такому ж обсязі як і ОСОБА_2, так як вони
єдиними спадкоємцями за законом.

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
заявою про перегляд рішення від 19.01.2009
року у цивільній справі № 2-1518/2008 за
позовом ОСОБА_2 до Бритівської
сільської ради про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності у зв'язку із нововиявленими
обставинами.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 04 вересня 2012 року у задоволенні
заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19.01.2009 року, ОСОБА_1 звернулася до
апеляційного суду з апеляційною
скаргою, в якій просила скасувати
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19.01.2009 року та ухвалити нове рішення
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 21.05.2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_1 було задоволено. Рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19 січня 2009 року скасовано. Ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_2 було відмовлено.

Отже, виходячи із викладеного, ОСОБА_1
та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом.

Дані обставини і стали підставою для
звернення ОСОБА_1 до суду із
відповідною позовною заявою.

Відповідно до частини першої статті 234
Цивільного процесуального кодексу
України, окреме провадження - це вид
непозовного цивільного судочинства, в
порядку якого розглядаються цивільні
справи про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення (п.5
ч.2 ст.234 ЦПК України).

Згідно із ч.2 ст.256 Цивільного
процесуального кодексу України, у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», спори про спадкування
розглядаються судами за правилами
позовного провадження, якщо особа
звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що має юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки осіб та (або)
за наявності інших спадкоємців і спору
між ними.

Згідно абзацу другого п.1 Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів що мають юридичне
значення» №5 від 31.03.1995 року, наведений
ЦПК України перелік фактів, які
встановлюються судом, не є вичерпним.
За наявності необхідних умов, суд може
встановлювати й інші факти, що мають
юридичне значення, наприклад, факти
прийняття спадщини, встановлення місця
відкриття спадщини та фактів володіння
будівлею на праві приватної власності.

Даний факт є юридичним, оскільки його
встановлення надає позивачу право на
отримання майнових прав на спадкове
майно та повністю доводиться копією
технічного паспорту (інвентаризаційна
справа № 139), виданого 10.10.2008 року КП
«Б-Дністровське БТІ»;

Відповідно до пункту 1 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», спадкові
відносини регулюються Цивільним
кодексом України, законами України
«Про нотаріат», «Про міжнародне
приватне право», іншими законами, а
також прийнятими відповідно до них
підзаконними нормативно-правовими
актами.

Статтею 12 Закону України «Про
власність» однією з підстав виникнення
права власності є спадкування. Право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Відповідно до ч.1 ст.524 Цивільного
кодексу Української РСР (діючого на
момент відкриття спадщини),
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.529 Цивільного
кодексу Української РСР, при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст.548 Цивільного кодексу
Української РСР, для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженнями. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу
Української РСР, визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном;

2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 є рідною сестрою
ОСОБА_2, донькою ОСОБА_3, та на час
виникнення зазначених спадкових
правовідносин відповідно до положень
ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, має
право на спадкування в такому ж обсязі,
як і ОСОБА_2

Відповідно до пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», справи про
спадкування розглядаються судами за
правилами позовного провадження, якщо
особа звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу
України, до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного
кодексу України, спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу
України, спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у випадку відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття.

Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу
України встановлено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, а спадкування за
законом є однією з підстав набуття
права власності.

Як встановлено матеріалами справи та
підтверджено в ході судового засідання
спадкоємцем ОСОБА_3 (померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2) за законом, які
претендують на спадщину у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1, є її доньки -
ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
дійшов до висновку про задоволення
позовної заяви ОСОБА_1 до Бритівської
СР та ОСОБА_2 про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на житловий будинок з
урахуванням рішення апеляційного суду
Одеської області.

Керуючись ст.ст. 524, 529, 548, 549 Цивільного
кодексу Української РСР, ст.ст. 328, 1216,
1217, 1218, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 157, 169, 197, 208,
209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
Бритівської сільської ради про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
житловий будинок з урахуванням рішення
апеляційного суду Одеської області -
задовольнити.

Встановити факт належності житлового
будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
фактично прийняла спадщину, яка
відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3 у вигляді ? житлового будинку
літ. «А», загальною площею - 73,0 кв.м.,
житловою площею - 34,3 кв.м., що
складається з: 1 - веранди; П - веранди; 1-1
- кухні; 1-2 - жилої; 1-3 - коридору; 1-4 - жилої
та господарських споруд: літ. «а» -
сараю, літ. «Б» - літньої кухні; літ. «б» -
веранди; літ. «В» - літньої кухні; літ.
«Г» - сараю; літ. «Д» - гаражу; літ. «Є» -
навісу; літ. «Ж» - сараю; літ. «З» -
вбиральні; літ. «І» - сараю; № 1 - огорожі;
№ 2 - хвіртки; № 3 - цистерни; № 5 -
огорожі; № 6 - воріт, який розташований
за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) в порядку спадкування за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її
матері ОСОБА_3, право власності на
спадкове майно, яке складається із ?
житлового будинку літ. «А», загальною
площею - 73,0 кв.м., житловою площею - 34,3
кв.м., що складається з: 1 - веранди; П -
веранди; 1-1 - кухні; 1-2 - жилої; 1-3 -
коридору; 1-4 - жилої та господарських
споруд: літ. «а» - сараю, літ. «Б» -
літньої кухні; літ. «б» - веранди; літ.
«В» - літньої кухні; літ. «Г» - сараю; літ.
«Д» - гаражу; літ. «Є» - навісу; літ. «Ж» -
сараю; літ. «З» - вбиральні; літ. «І» -
сараю; № 1 - огорожі; № 2 - хвіртки; № 3 -
цистерни; № 5 - огорожі; № 6 - воріт, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Мишко