Справа № 459/1974/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року Червоноградський
міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді
Жураковського А.І.

при секретарі
Ганас К.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення неустойки за
несплату аліментів.

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась в суд із позовом
до відповідача про стягнення
заборгованості по аліментах та
стягнення пені, покликаючись на те, що
перебувала з ним у зареєстрованому
шлюбі від якого у них народилась дочка
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. 4.04.2008 року шлюб з
відповідачем було розірвано.

На підставі судового наказу мирового
судді судового участку № 4 Ленінського
району м. Челябінська, ОСОБА_2
зобов'язаний до сплати аліментів в
розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу
і заробітку на утримання дочки та
відповідно до постанови
Червоноградського міського суду від
1.09.2011 р. дозволено примусове виконання
судового наказу на території України.

Згідно розрахунку заборгованості, що
був складений ВДВС Червоноградського
МУЮ, заборгованість по аліментах
станом на 1.03.2014 р. складає 6563,08 грн.

З огляду на наведене нею було проведено
розрахунок неустойки за
заборгованість по сплаті аліментів за
період з 3.10.2011 р. по 1.03.2014 р., яка складає
671842,11 грн. Відтак, просить позов
задовольнити та стягнути вказану суму.

Позивачка в судове засідання не
з'явилась, подала заяву про розгляд
справи у її відсутності, заявлені
вимоги підтримує в повному обсязі,
просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явилась, подала заяву
про розгляд справи у її відсутності.
Просить відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Представник третьої особи ВДВС
Червоноградського МУЮ, в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що в справі наявно
достатньо матеріалів, які свідчать про
права і взаємовідносини сторін, суд
вважає, що заслуховувати їх особисті
пояснення потреби немає, а тому розгляд
справи слід провести у відсутності
сторін та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, без фіксування судового
процесу.

Оцінивши зібрані матеріали, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав:

Статтею 60 ЦПК України передбачено,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який було розірвано 4.04.2008 року, що
вбачається із свідоцтва про розірвання
шлюбу серії НОМЕР_1 від 23.04.2008 р.

Від перебування в шлюбі в сторін
народилась дочка - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
що стверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2.

На підставі судового наказу від 11.04.2008
р. мирового судді судового участку № 4
Ленінського району м. Челябінська,
ОСОБА_2 зобов'язаний до сплати
аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх
видів доходу і заробітку на утримання
дочки та відповідно до постанови
Червоноградського міського суду від
1.09.2011 р. дозволено примусове виконання
судового наказу на території України.

Статтею 196 СК України передбачено, що
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Крім того, Пленум Верховного Суду
України в постанові від 15 травня 2006
року № 3 «Про застосування судом
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» у
п.22 роз'яснив, що передбачена ст.196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками.

Таким чином, передбачена ст.196
Сімейного кодексу України
відповідальність у виді сплати
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів настає за наявності вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду.

Як зазначено в листі Верховного суду
України № 6.3-2009 від 25.11.2009 року, згідно з
положеннями Сімейного кодексу України,
аліменти призначаються та
виплачуються (стягуються) щомісячно,
тому за змістом ст. 196 СК України пеня
нараховується не на всю суму
заборгованості, а лише на суму
несплачених аліментів за той місяць, в
якому не проводилося стягнення.

Відповідно до ст. 61 Конституції України
ніхто не може бути притягнутий до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення, а
за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України
відсотки на неустойку (як повторна
пеня) не нараховується. У зв'язку з цим
сума заборгованості зі сплати
аліментів за попередні місяці не
додається за наступні, а кількість днів
прострочення обчислюється виходячи з
того, скільки днів прострочено до
сплати певну суму заборгованості. При
цьому пеня нараховується не з часу
фактичного ухилення від утримання і не
з часу подання позовної заяви про
стягнення аліментів чи з часу набрання
рішенням суду про стягнення аліментів
законної сили, а з часу невиконання
рішення суду.

Як вбачається з розрахунків
заборгованості по сплаті аліментів
відповідачем станом на 1.03. 2014 року
заборгованість по аліментам становила
6563,08 грн., а станом на 29.05.2014 р.
заборгованість відсутня та мається
передплата в розмірі 2098,47 грн.

Однак, згідно поданих розрахунків,
судом встановлено, що при нарахованій
сумі сплати аліментів, фактична оплата
становила значно більші розміри. Так,
зокрема, за січень, травень, вересень 2012
року нарахування становило по 708,01 грн.,
сплата - 2142,24 грн., 2501,60 грн., 2505,14 грн.; за
січень,травень, вересень 2013 р.,
нарахування складало 778,99 грн., сплата -
2680,56 грн., 2769,21 грн., 2707,49 грн.; за січень
2014 р., нарахування - 797,87 грн., сплата -
2558,64 грн.

Окрім того, відповідно до довіреності
від 27.09.2011 року, відповідач будучи
громадянином Російської Федерації,
уповноважив ОСОБА_6 здійснювати
переказ грошових коштів на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до платіжних
доручень наявних у матеріалах справи,
представником відповідача регулярно
здійснюється переказ аліментів на ім'я
позивачки.

Суд вважає, що позивачкою не
надано доказів того, що ОСОБА_2
ухиляється від сплати аліментів та що
заборгованість по їх сплаті виникла з
його вини. Окрім того, суд вважає за
необхідне зазначити, що позивачка
звернулася до суду із даним позовом
коли заборгованість по аліментам вже
сплачувалася, та більшою часткою була
погашена.

Таким чином, оскільки представник
відповідача здійснює сплату аліментів
і на даний час, відсутня заборгованість
по їх виплаті, суд вважає, що вини
ОСОБА_2 у виникненні заборгованості
немає, вона утворилася з незалежних від
нього причин, а відтак, відсутні
підстави для застосування до нього
відповідальності у виді сплати
неустойки (пені), встановленої ст. 196 СК
України, а позовні вимоги є
безпідставними та недоведеними.

За таких обставин, суд не вбачає
порушення прав позивачки, а тому позов
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за несплату аліментів -
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом 10 - ти днів
з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку не було
подано.

Суддя:
А. І. Жураковський