Справа № 342/816/14-ц
Провадження № 2/342/480/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик
Г.І.,

секретаря судового засідання
Петруняк Н.А.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Городенка
справу за позовом ОСОБА_1 до
Кунисівської сільської ради про
визнання права власності та права на
земельну частку (пай),

В С
Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
Кунисівської сільської ради, в якому
просить постановити рішення про
визнання за нею права на земельні
частки (пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності спілки селян
«Кунисівська» Городенківського
району Івано-Франківської області,
розміром 45,36 в умовних кадастрових
гектарах після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4, розміром 45,36 в
умовних кадастрових гектарах після
смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5, а також права власності
на земельні ділянки, розташовані на
території Кунисівської сільської ради
Городенківського району
Івано-Франківської області за
Державними актами на право власності
на земельну ділянку, виданими 11.07.2008 р.
Городенківською районною державною
адміністрацією Івано-Франківської
області на ім'я ОСОБА_5: серії НОМЕР_3 -
площею 1,0917 га, серії НОМЕР_4 площею 0,0812
га. Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_3, яка проживала разом з
сином ОСОБА_5, 04.03.2002 р. в Кунисівській
сільській раді склала заповіт, за
яким заповіла все належне їй майно
позивачці ОСОБА_1, з умовою, що
спадкоємець буде мати право на майно
спадкодавця після смерті її сина -
ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла
і відкрилась спадщина на належне їй
майно. До складу спадщини входять
право на земельні частки (пай) на
території Кунисівської сільської
ради: розміром по 45,36 в умовних
кадастрових гектарах ОСОБА_3 та її
матері - ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 Згадані земельні ділянки
були передані в оренду СВК
«Кунисівський». Протягом тривалого
часу позивачка здійснювала догляд за
сином ОСОБА_3 - ОСОБА_5, інвалідом першої
групи з дитинства, утримувала його.
Згідно довідки психіатричної МСЕК
ОСОБА_5 потребував постійного
стороннього догляду та допомоги. Таку
допомогу йому надавала позивачка.
ОСОБА_5 одруженим не був, дітей не мав.
Він помер ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_1
організувала похорон ОСОБА_5. Останній
мав у власності дві земельні ділянки
на території Кунисівської сільської
ради згідно Державних актів на право
власності на земельну ділянку,
виданих 11.07.2008 р. Городенківською
районною державною адміністрацією
Івано-Франківської області на ім'я
ОСОБА_5: серії НОМЕР_3 - площею 1,0917 га,
серії НОМЕР_4 площею 0,0812 га. Оскільки
крім неї, інших спадкоємців ОСОБА_5
немає, тому вона просить задовольнити
позов.

В судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала з наведених
в ньому підстав. Одночасно пояснила, що
ОСОБА_4 проживала разом з своєю дочкою
ОСОБА_3 та онуком ОСОБА_5 в АДРЕСА_1,
вони були її сусідами «через город» . В
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4. Так як
ОСОБА_3 та її син ОСОБА_5 були немічними,
вона перейшла до них проживати з метою
здійснення догляду за ними. В
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3. Після її
смерті позивачка продовжувала
здійснювати догляд за сином ОСОБА_3 -
інвалідом ОСОБА_5, готувала їжу, прала.
ОСОБА_5 помер в ІНФОРМАЦІЯ_6, на час
смерті позивачка проживала з ним та
прийняла спадщину. Ствердила, що
зверталась до нотаріуса з приводу
оформлення спадщини, однак отримала
відмову.

Представник відповідача Кунисівської
сільської ради в судове засідання не
з'явився, до суду поступила заява про
визнання позовних вимог та розгляд
справи у відсутності представника.

Суд, вислухавши пояснення позивачки,
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши
матеріали справи, прийшов до
наступного.

За ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України
(2004 р.) - якщо цивільні відносини виникли
раніше і регулювались актом
цивільного законодавства, який втратив
чинність, новий акт цивільного
законодавства застосовується до прав і
обов'язків, що виникли з моменту
набрання ним чинності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004
року N 7 "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ", член
колективного сільськогосподарського
підприємства, включений до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю,
набуває права на земельну частку (пай) з
дня видачі цього акта, і в разі його
смерті успадкування права на земельний
пай здійснюється за нормами Цивільного
кодексу України, у тому числі й у
випадку, коли з різних причин ця особа
не отримала сертифікат на право на
земельну частку (пай).

Судом встановлено, що під час
розпаювання землі, яка перебувала у
колективній власності Спілки
селян-власників "Кунисівська", ОСОБА_4
та ОСОБА_3 були включені в списки
громадян, які мають право на земельну
частку (пай) членів спілки
селян-власників «Кунисівська», що
стверджено додатком 1 до Державного
акта на право колективної власності на
землю серії ІФ 04-10-1/000017.

Згідно п.3 Указу Президента України "Про
невідкладні заходи щодо прискорення
земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва"
від 10 листопада 1994 року №666/94 , право на
земельну частку (пай) може бути об`єктом
купівлі-продажу, дарування, міни,
успадкування, застави.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, про що
свідчить повідомлення відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану Городенківського РУЮ № 530/05.3-3-41
від 20.06.2014 р. Свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1 стверджено, що ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Кунисівці. На час їх
смерті був чинним Цивільний кодекс
УРСР 1963р., статтею 548 якого
встановлено, що для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) якщо
спадкоємець протягом 6 місяців
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном -
визнається що він прийняв спадщину.
Згідно з ст. 529 згаданого кодексу при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти
(у тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.
Довідкою виконавчого комітету
Кунисівської сільської ради № 316 від
24.06.2014 р. стверджено, що ОСОБА_4, ОСОБА_3
та ОСОБА_5 проживали в одному
господарстві в АДРЕСА_1. Отже, після
смерті ОСОБА_4 фактично прийняла
спадщину її дочка ОСОБА_3.

За заповітом від ІНФОРМАЦІЯ_4 р.,
посвідченим секретарем
Кунисівської сільської ради,
зареєстрованим в реєстрі за № 8,
ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_1,
заповідала все належне їй майно, і
все те, на що за законом матиме право,
аж після смерті її сина ОСОБА_5,
сусідці ОСОБА_1.

З Довідки Івано-Франківської псих.
МСЕК серії МСЕ № 188600, виданої 11.10.2006 р.
на підставі акту № 2221 огляду МСЕК
(повторного) встановлено, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом з дитинства
та потребує постійного стороннього
догляду.

Згідно з ст. 524 Цивільного кодексу УРСР
1963 р. спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом. Згідно з ст. 534
кожний громадянин може залишити за
заповітом усе своє майно або частину
його (не виключаючи предметів
звичайної домашньої обстановки і
вжитку) одній або кільком особам як тим,
що входять, так і тим, що не входять до
кола спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим громадським
організаціям. Ст.535 згаданого кодексу
передбачене право на обов'язкову
частку в спадщині непрацездатних дітей
спадкодавця - не менше двох третин
частки, яка належала б кожному з них
при спадкоємстві за законом.

Про те, що позивачка ОСОБА_1 та
непрацездатний син спадкодавця -
ОСОБА_5 прийняли спадщину після смерті
ОСОБА_3 свідчать довідки, видані
виконавчим комітетом Кунисівської
сільської ради № 262 від 12.05.2014 р. та №
471 від 12.09.2014 р. До складу спадщини
входило право на земельні частки (пай)
на території Кунисівської сільської
ради на підставі рішення
Городенківської РДА від 09.02.2000 р. № 51-р:
розміром 45,36 в умовних кадастрових
гектарах згідно сертифіката серії
НОМЕР_5 та розміром 45,36 в умовних
кадастрових гектарах згідно
сертифіката серії НОМЕР_6.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 53
років, що стверджено Свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_2, виданим
виконкомом Кунисівської сільської
ради 09.12.2011 р. На час його смерті діяв
Цивільний кодекс України (2004р.).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223
цього кодексу - право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті. У
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно
з ст. 1264 ЦК України що у четверту чергу
право на спадкування за законом мають
особи, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269
Цивільного кодексу України прийняття
спадщини - це: постійне проживання
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини або подання спадкоємцем,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу
визначено, що для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Померлий ОСОБА_5 заповіту не вчиняв.
Довідкою виконавчого комітету
Кунисівської сільської ради № 471 від
12.09.2014 р. стверджено, що після смерті
матері останнього - ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, з ОСОБА_5 до дня його
смерті проживала сусіда ОСОБА_1,
проводила догляд за ним, купляла одяг,
продукти харчування та медикаменти,
вела домашнє господарство, обробляла
земельну ділянку.

З показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7
судом встановлено, що ОСОБА_5 був
інвалідом з дитинства, він був
глухонімим, не говорив. Свідки
ствердили, що після смерті його матері
позивачка доглядала за ОСОБА_5, він
був як член її сім'ї. Зокрема, свідок
ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_5 потребував
постійного догляду, тому що по
розвитку він був як мала дитина;
ствердив, що до відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_5 позивачка
проживала зі спадкодавцем однією
сім'єю більше п'яти років, з 2002 р.
Наведене свідчить про те, що позивачка
є спадкоємцем 4-ї черги за законом, що
проживав разом з спадкодавцем ОСОБА_5
однією сім'єю більше п'яти років і
прийняла спадщину після його смерті.

Про те, що спадкодавець ОСОБА_5 мав у
власності земельні ділянки на
території Кунисівської сільської ради
свідчать Державні акти на право
приватної власності на земельні
ділянки: серії НОМЕР_3 на площу 1,0917 га,
серії НОМЕР_4 - на площу 0,0812 га. Згідно
довідок відділу держземагенства у
Городенківському районі від 14.05.2014 р.
№ 01637 та 01638 вартість земельних
ділянок по цих державних актах
складає 37722,69,58 грн. та 255,11 грн.

Довідка Городенківської державної
нотаріальної контори № 423 від 24.06.2014 р.
свідчить про те, що позивачка
зверталась до нотаріуса з приводу
видачі їй свідоцтва про право на
спадщину після смерті ОСОБА_3, їй було
рекомендовано звернутись до суду.

Статтею 317 Цивільного кодексу
України визначено, що власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження майном. Відповідно до
ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом. Відповідно до ч.3
ст. 1296 ЦК України відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину. Інших осіб, які б заявляли
вимоги щодо права на земельні частки
(пай) спадкодавців ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
права власності на земельні ділянки
спадкодавця ОСОБА_5 не встановлено,
відповідач - орган місцевого
самоврядування Кунисівська сільська
рада не заперечує щодо позову.

Враховуючи досліджені в сукупності
докази, суд вважає, що позов слід
задовольнити.

На підставі ст.ст. 524, 529,534,535, 548,549 ЦК УРСР
(1963 р.), ст.ст. 5, 317, 328, 1216, 1223, 1258,
1261-1265,1268-1270, 1296 ЦК України, керуючись ст.
ст. 60,209, 214-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И
В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
на земельну частку (пай) розміром 45,36
в умовних кадастрових гектарах, у
землі, яка перебуває у колективній
власності спілки селян «Кунисівська»
Городенківського району
Івано-Франківської області за
сертифікатом на право на земельну
частку (пай) серії НОМЕР_5, виданим 4
червня 2014 р. Городенківською районною
державною адміністрацією
Івано-Франківської області на ім'я
ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
на земельну частку (пай) розміром 45,36
в умовних кадастрових гектарах, у
землі, яка перебуває у колективній
власності спілки селян «Кунисівська»
Городенківського району
Івано-Франківської області за
сертифікатом на право на земельну
частку (пай) серії НОМЕР_6, виданим 4
червня 2014 р. Городенківською районною
державною адміністрацією
Івано-Франківської області на ім'я
ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності на земельні ділянки,
розташовані на території Кунисівської
сільської ради Городенківського
району Івано-Франківської області, за
Державними актами на право власності
на земельну ділянку, виданими 11.07.2008 р.
Городенківською районною державною
адміністрацією Івано-Франківської
області на ім'я ОСОБА_5, цільове
призначення - ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
серії НОМЕР_3 - площею 1,0917 га, серії
НОМЕР_4 площею 0,0812 га.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Ничик Г.І.