Дата документу 22.09.2014
Справа № 501/384/14-ц
22.09.2014 р. Іллічівський міський
суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Ледньової Т.В.
при секретарі - Пращук А.М.
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - Трояна О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Іллічівської міської ради
про визнання права власності, -
29.01.2014 р. до Іллічівського
міського суду Одеської області
надійшов позов ОСОБА_3 (а.с. 3-4), в якому
вона просила визнати за нею право
власності на підвал балкону квартири
АДРЕСА_1 загальною площею 4,38 кв.м.
10.09.2014 р. вказаний позов був
уточнений (а.с. 67-69) і ОСОБА_3 просить
визнати за нею право власності на
вищезазначений підвал балкону
загальною площею 4 кв. м.
В судове засідання позивач не
з'явилась, надавши заяву про розгляд
справи у її відсутності (а.с. 77) та
письмові пояснення (а.с. 78-79).
Із позовної заяви(а.с. 67-69),
письмових пояснень (а.с. 78-79) та виступу
представника позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні вбачаються
слідуючі обґрунтування позовних вимог:
ОСОБА_3 є власником квартири, попередні
власники якої провели реконструкцію
балкону, внаслідок чого під балконом
збудовано підвал площею 4 кв. м з
дотриманням санітарних, екологічних та
інших норм і правил, однак був
відсутній дозвіл на переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири) і на цей час відповідач
фактично відмовляє у наданні такого
дозволу і у відведенні земельної
ділянки, на якій розташований підвал.
Представник відповідача Троян
О.В. позовні вимоги не визнав,
посилаючись у письмових запереченнях
(а.с. 21-23, 80-82) та у виступі в судовому
засіданні на ті обставини, що позивач
провела реконструкцію з порушенням
відповідних норм без наявності
відповідних дозволів, погоджень,
декларацій, що позивач користується
земельною ділянкою під балконом
квартири без передбачених
законодавством підстав.
Заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини справи та дослідивши надані
докази, суд приходить до висновку, що
встановлені слідуючі факти та
відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі;
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Із п. 12 Постанови № 6 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва) слідує, що у справах,
пов'язаних із самочинним будівництвом
нерухомого майна, суди мають
враховувати, що за загальним правилом
особа, яка здійснила або здійснює таке
будівництво, не набуває права
власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦПК
України); що вирішуючи справу за
позовом власника (користувача)
земельної ділянки на самочинно
збудоване нерухоме майно, суди
зобов'язані встановлювати усі
обставини справи, зокрема: чи є позивач
власником (користувачем) земельної
ділянки; чи звертався він до
компетентного державного органу про
прийняття забудови до експлуатації; чи
є законною відмова у такому прийнятті;
чи є порушені будівельні норма та
Відповідно до п. 13 вказаної
Постанови у випадку, коли квартира у
багатоповерховому будинку
розташована на першому (цокольному)
поверсі й власник здійснив прибудову
до неї з одночасним зайняттям частини
прибудинкової земельної ділянки, спір
повинен вирішуватися відповідно до
правил статті 376 ЦК України.
На підставі частини третьої ст. 376
ЦК України суд може задовольнити позов
про визнання права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно на
земельній ділянці, що не надавалася у
власність чи користування особі, яка
збудувала його, якщо їй у встановленому
законом порядку було передано земельну
ділянку у власність або надано у
користування під уже збудоване
нерухоме майно відповідно до її
цільового призначення, та за умови, що
будівництво велося з додержанням
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил згідно із законодавством,
містобудівною та проектною
документацією, а також у разі, якщо ці
обставини були предметом розгляду
компетентного державного органу
(частина третя статті 375 ЦК України, п.п.
14-16, 18 вищезазначеної Постанови).
Згідно ст. 383 ЦК України власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.
Докази на а.с. 8-16, 44-50
підтверджують, що на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 26.03.2013 р.
ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з приміщень: кімната 12, 5
кв.м, кімната - 16,2 кв. м, кухня 5,7 кв.м,
ванна - 2 кв. м, вбиральня - 1 кв. м,
коридор - 6,1 кв.м, кладовка - 2,3 кв. м,
балкон - 1, 1 кв.м, жилою площею - 28, 7 кв. м,
загальною площею 46,9 кв.м. Із п.п. 10, 11
вказаного договору слідує, що продавці
свідчили, а покупець стверджувала, що у
відчужуваній квартирі не виявлено
самовільної (самочинної) перебудови,
перепланування, переобладнання та
будь-якої іншої реконструкції, для
здійснення яких вимагається
відповідна дозвільна документація,
передбачена чинним законодавством
України; що технічні характеристики
квартири, що продається, відповідають
опису, наведеному у тексті договору
купівлі-продажу і тим даним, що
відображені у технічному паспорті,
складеному КП «Бюро технічної
інвентаризації» Іллічівської міської
ради Одеської області 12.07.1995 р. (а.с. 9, 10).
Стороною позивача не надані
докази про передачу земельної ділянки,
на якій розташований підвал, у
власність, у користування, про
укладання договору суперфіцію з
позивачем або попередніми власниками
Рішенням Іллічівської міської
ради Одеської області від 29.11.2013 р. було
відмовлено ОСОБА_3 в наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,0004 га під існуючим балконом з
подальшою передачею в оренду за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 32).

Сторона позивача не надала
доказів щодо звернення до відповідних
державних органів з заявою про
прийняття забудови до експлуатації в
порядку, встановленому законодавством
України, та доказів, що при будівництві
додержані архітектурні, будівельні,
санітарні, екологічні та інші норми і
правила згідно із законодавством,
містобудівною та проектною
документацією, що будівництво не
порушує права інших осіб.

Проект розміщення забудови був
підготовлений за замовленням ОСОБА_3
для землевідводу(а.с. 38-43).

Копії заяв на а.с. 70-72 свідчать, що
сусіди позивача надали згоду ОСОБА_3
на переобладнання її квартири під
нежитлове приміщення з обладнанням
окремого входу з установкою ганка та
піддашка.

За таких обставин суд приходить
до висновку, що позов є недоведеним,
необґрунтованим і не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 375, 376, 383 ЦК України, ст.
ст. 10, 11, 60, 209, 212 -215 ЦПК України, суд -

В И Р
І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Іллічівської міської ради про
визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя