Справа № 447/874/14
Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/783/5435/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді
Приколоти Т.І.

суддів:
Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря
Іванової О.О.

з участю
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалу
Миколаївського районного суду
Львівської області від 16 червня 2014 року
по справі за заявою ОСОБА_9 про
виконання в Україні рішення іноземного
суду,-

в с т а н о в и л а:

Вироком Районного суду у
Стальовій Волі (Республіка Польща) від
22 грудня 2008 року зобов'язано
відповідача ОСОБА_8 до сплати
аліментів на користь ОСОБА_9 у розмірі
300 злотих щомісячно, починаючи з 20
червня 2007 року до дня 10-го кожного,
наступаючого по собі місяця з гори.
Вироком цього суду від 25 червня 2013 року
підвищено аліментні виплати,
призначені попереднім вироком, з 6
липня 2010 року з суми 300 зл до суми 350 зл.

ОСОБА_9 звернувся із заявою до
Міністерства юстиції України про
здійснення виконання вказаних вище
рішень іноземного суду та стягнення із
ОСОБА_2 присуджених аліментів. Заявник
стверджує, що боржник рішення судів не
виконує, у зв'язку з чим просить визнати
та здійснити примусове виконання в
Україні вказаних вище рішень польських
судів.

Ухвалою Миколаївського районного
суду Львівської області від 16 червня 2014
року клопотання задоволено частково.
Постановлено відмовити у наданні
дозволу на примусове виконання вироку
районного суду у Стальовій Волі від 22
грудня 2008 року про стягнення аліментів
із ОСОБА_2. Надати дозвіл на примусове
виконання вироку вказаного суду від 25
червня 2013 року про підвищення
аліментних виплат, визначених вироком
від 22 грудня 2008 року у справі Ш.RС.165/07
від відповідача ОСОБА_8 на річ позивача
ОСОБА_9 з суми 300 зл до суми 350 зл
місячно, починаючи від дня 6 липня 2010
року, платних з гори до дня 10-го кожного
наступаючого по собі місяця, з гори, на
руки ОСОБА_9, з законними відсотками у
річному відношенні, у випадку
запізнення у платежі будь-якого з
внесків, з урахуванням вимог ст. 391 ЦПК
України.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2 у частині
задоволеного клопотання. У
апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
постановити нову про відмову у
задоволенні клопотання в цілому.
Вказує, що судом не встановлено часу до
якого на території України повинно
проводитись виконання вироку
районного суду у Стальовій Волі від 25
червня 2013 року, що фактично призведе до
пожиттєвих стягнень з нього в користь
ОСОБА_9 аліментних виплат, навіть у разі
втрати останнім права на ці виплати у
відповідності до законодавства
Республіки Польщі. Окрім того,
зазначає, що не був належним чином
повідомлений про розгляд справи, а це є
підставою для відмови у задоволенні
заяви про виконання рішення іноземного
суду.

Заслухавши суддю-доповідача,
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та клопотання,
колегія суддів приходить до висновку
про підставність апеляційної скарги,
оскільки висновки суду в частині
задоволення клопотання зроблено без
належних підстав, клопотання вирішено
без достатньої перевірки його
обґрунтованості у зазначеній частині.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Встановлено, що Вироком Районного
суду у Стальовій Волі (Республіка
Польща) від 22 грудня 2008 року зобов'язано
відповідача ОСОБА_8 до сплати
аліментів на користь ОСОБА_9 у розмірі
300 злотих щомісячно, починаючи з 20
червня 2007 року до дня 10-го кожного,
наступаючого по собі місяця з гори.
Вироком цього суду від 25 червня 2013 року
підвищено аліментні виплати,
призначені попереднім вироком, з 6
липня 2010 року з суми 300 зл до суми 350 зл.

Рішення іноземного суду
визнаються та виконуються в Україні,
якщо їх визнання та виконання
передбачено міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або за
принципом взаємності (ч.1 ст. 390 ЦПК
України). Відповідно до ст. 391 цього
Кодексу рішення іноземного суду про
стягнення періодичних платежів може
бути пред'явлено до примусового
виконання в Україні протягом усього
строку проведення стягнення з
погашенням заборгованості за останні
три роки.

Відповідно до ст. 81 Закону України
«Про міжнародне приватне право» в
Україні можуть бути визнані та
виконані рішення іноземних судів у
справах, що виникають з цивільних,
трудових, сімейних та господарських
правовідносин.

У відносинах між Україною та
Республікою Польща діє Конвенція про
стягнення аліментів за кордоном від 20
червня 1956 року. Відповідно до ст. 52
Договору між Україною та Республікою
Польща про правову допомогу та правові
відносини у цивільних і кримінальних
справах, підписаного 24 травня 1993 року,
який ратифіковано 4 лютого 1994 року і
набрав чинності 14 серпня 1994 року,
передбачено, що при розгляді справи суд
обмежується перевіркою виконання умов,
передбачених ст.ст.50,51 цього Договору.

Законом України від 20 липня 2006
року «Про приєднання України до
Конвенції про стягнення аліментів за
кордоном» Міністерство юстиції
України є Органом, що приймає та
передає документи на підставі
Конвенції.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції Орган,
що приймає, діючи завжди в рамках
повноважень, наданих позивачем, уживає
від імені позивача всіх належних
заходів для стягнення аліментів,
зокрема для врегулювання претензії та,
у разі необхідності, пред'явлення
позову й ведення відповідної судової
справи про аліменти й виконання
будь-якого наказу або іншого судового
рішення про сплату аліментів.

Частиною 2 ст. 393 ЦПК України
визначено якщо міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України,
передбачено подання клопотання про
надання дозволу на примусове виконання
рішення іноземного суду через органи
державної влади України, суд приймає до
розгляду клопотання, що надійшло через
орган державної влади України.

В силу п. 2 ч.2 ст. 396 ЦПК однією з
підстав для відмови в задоволенні
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду є те, що сторона,
стосовно якої постановлено рішення
іноземного суду, була позбавлена
можливості взяти участь у судовому
процесі через те, що її належним чином
не повідомлено про розгляд справи.

З наявних у матеріалах справи доказів
вбачається, що про розгляд справи 25
червня 2013 року польським судом ОСОБА_2
повідомлений 27 червня 2013 року.
Засідання у справі відбулося 25 червня
2013 року (а.с.17-18,91-92).

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що боржник,
стосовно якого постановлено рішення
іноземного суду 25 червня 2013 року, був
позбавлений можливості взяти участь у
судовому процесі через те, що його не
було належним чином повідомлено про
розгляд справи, що стверджує про
відсутність правових підстав для
задоволення клопотання ОСОБА_9 про
визнання і надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду на території України.

Зазначених вище обставин, на порушення
вимог статей 212 і 214 ЦПК України суд
першої інстанції не врахував та
прийшов до помилкового висновку про
підставність клопотання про надання
згоди на виконання рішення від 25 червня
2013 року та задовольнив його в цій
частині. В іншій частині суд відмовив у
задоволенні клопотання і ухвала
Миколаївського районного суду від 14
червня 2014 року не оскаржена.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 оскаржувана
ухвала в частині задоволення
клопотання підлягає скасуванню з
постановленням нової ухвали про
відмову у задоволенні клопотання про
визнання і надання дозволу на
виконання клопотання Міністерства
юстиції України за заявою ОСОБА_9 про
виконання в Україні рішення іноземного
суду від 25 червня 2013 року про стягнення
аліментів.

Керуючись п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312,
ст.313, п.6 ч.1 ст.314, ст.ст.315,319,390,392,395,п.2 ч.2
ст. 396,397 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду
Львівської області від 16 червня 2014 року
в частині надання дозволу на примусове
виконання вироку районного суду у
Стальовій Волі від 25 червня 2013 року про
підвищення аліментних виплат,
визначених вироком районного суду у
Стальовій Волі від 22 грудня 2008 року у
справі Ш.RС.165/07 від відповідача ОСОБА_8
на річ позивача ОСОБА_9 з суми 300 зл до
суми 350 зл, - скасувати та постановити в
цій частині нову ухвалу про відмову у
задоволенні клопотання.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: