Справа № 531/51/14-к
Провадження №2/531/146/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року Карлівський
районний суд Полтавської області у
складі :

головуючого судді
Жмурко П.Я.

при секретарі
Клименко Т.М.

за участю представника
позивачів ОСОБА_1

представника відповідача
адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Карлівка цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до фізичної
особи підприємця ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_5 , в якому в
процесі розгляду справи неодноразово
уточнювали та змінювали позовні вимоги
і у остаточній редакції заявлених
вимог просили : стягнути з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_5 ,
ідентифікаційний код: НОМЕР_1, адреса :
39500, АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3
ідентифікаційний код: НОМЕР_2, адреса:
39500, АДРЕСА_2, заборгованість по
заробітній платі в сумі 28 042,67 грн.,
кошти за невикористану відпустку в
сумі 200,94 грн., середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні в
сумі 58 953,00 грн. та моральну шкоду в сумі
6 000,00 грн. та на користь ОСОБА_4,
ідентифікаційний код: НОМЕР_3, адреса:
АДРЕСА_3, заборгованість по заробітній
платі в сумі 11 418,29 грн., кошти за
невикористану відпустку в сумі 49,12 грн.,
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в сумі 25 346,00
грн. та моральну шкоду в сумі 3 000,00 грн..

Позовні вимоги позивачі
обґрунтували тим, що вони : ОСОБА_3
з16.06.2011 по 30.11.2011 (згідно строкового
трудового договору зареєстрованого в
Карлівському центрі зайнятості за №
6 від 16 06 201П та з 01.06.2012 по 24.09.2012
(згідно строкового трудового договору
зареєстрованого в Карлівському центрі
зайнятості за № 9 від 05.062012) А
ОСОБА_4 01.06.2012 по 24.09.2012 (згідно
строкового трудового договору
зареєстрованого в Карлівському центрі
зайнятості за № 8 від 05.062012)
працювали у приватного підприємця
(фізичної особи підприємця) ОСОБА_5,
ідентифікаційний код: НОМЕР_1, адреса:
АДРЕСА_1, на посадах
тракториста-машиніста
сільськогосподарського виробництва.
При звільненні, із ними не було
проведено розрахунок за виконану ними
роботу. Свої розрахунки вони подали в
позовній заяві та до змін до неї . (
а.с.1-6; 43-47;133-134;149-150).

В судовому засіданні позивачі
пояснили , що дійсно вони працювали у
нього ще до цих договорів . 2008-2010 роки ,
за які відповідач дійсно
розраховувався до копійки . Платив
грошима без відомості . За роки які він
їм не виплатив і вони подали до суду , то
відповідач все їм обіцяв і обдуривши не
виплатив. Так вони дійсно підписували
договори в центрі зайнятості. Коли
звільнялись то тоже свої трудові
підписували в центрі зайнятості . Не
говорили про заборгованість тому , що
відповідач обіцяв ось-ось
розрахуватись. Стверджують , що вони
ніде за гроші не розписувались тому , що
їх ніхто їм не платив. Також вважають ,
що оскільки вони працювали
трактористами то оплата їх повинна
тарифікуватись відповідно діючих
ставок , ак тому і сума повинна бути
більшою від мінімальної .Моральну
шкоду вважають , що відповідач повинен
виплатити , оскільки він їх обдурив і не
видав законну , зароблену заробітну
плату , чим порушив їх права. Позов
підтримують і просять його задоволити .

Представник відповідача надав
суду заперечення на позов в якому
зазначив, що позов є необгрунтованим
та незаконним . Згідно різних перевірок
ФОП ОСОБА_5 не було визнано порушень
Закону . Це є підтвердженням того , що
він виплачував заробітну плату , хоч і
без відповідних відомостей і підписів
позивачів. Окрім цього відповідач
вважає , що позивачі не звертались до
нього з вимогою письмовою про виплату
заборгованості згідно ст.116 ч.1 КЗпП
України . Більш детально написано в
запереченні.(а.с.144)

Вивчивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов, зі
змінами, обґрунтований і підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається,
що 16.06.2011 року позивач ОСОБА_3 був
прийнятий на роботу на посаду
тракториста машиніста с/г виробництва,
трудовий договір № 6 від 16.06.2011
року зареєстровано Карлівським
центром зайнятості . (а.с. 11)

30.11.2011 року звільнений з роботи за
угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП
України ,засвідчено печаткою та
підписом головного спеціаліста
Карлівського центра зайнятості та
приватного підприємця ОСОБА_5.(а.с.12)

Також з матеріалів справи
вбачається, що 01.06.2012 року позивач
ОСОБА_3 був прийнятий на роботу на
посаду тракториста машиніста с/г
виробництва, трудовий договір № 8
від 02.06.2012 року зареєстровано
Карлівським центром зайнятості . (а.с. 12
та матеріали кримінального
провадження а.с.47-48)

24.09.2012 року звільнений з роботи за
власним бажанням згідно ст.38 КЗпП
України ,засвідчено печаткою та
підписом директора Карлівського
центра зайнятості та приватного
підприємця ОСОБА_5.(а.с.12)

Згідно п.3 форми трудового
договору між працівником і фізичною
особою , фізична особа зобов*язується
оплачувати працю працівника у розмірі
мінімальної зарплати на місяць. Розмір
зарплати визначається за згодою сторін
, але не нижче законодавчо
встановленого розміру мінімальної
зарплати.

П.6 тривалість щорічної
оплачуваної відпустки та час її
надання 24 календарні дні пропорційно
відпрацьованим.

П.11 Заробітна плата працівника
підлягає оподаткування в порядку ,
визначеному законодавством про
прибутковий податок з громадян.

Дані договори підписані
відповідачем ПП ОСОБА_5 та позивачем
ОСОБА_3 та відповідно реєструвались
при його прийнятті та зняті з
реєстрації Карлівським районним
центром зайнятості . (а.с.16 та матеріали
кримінального провадження а.с.51)

Також з матеріалів справи
вбачається, що 01.06.2012 року позивач
ОСОБА_4. був прийнятий на роботу на
посаду тракториста машиніста с/г
виробництва, трудовий договір № 9
від 01.06.2012 року зареєстровано
Карлівським центром зайнятості . (а.с.
58)

24.09.2012 року звільнений з роботи за
власним бажанням згідно ст.38 КЗпП
України ,засвідчено печаткою та
підписом директора Карлівського
центра зайнятості та приватного
підприємця ОСОБА_5.(а.с.58 )

Згідно п.3 форми трудового
договору між працівником і фізичною
особою , фізична особа зобов*язується
оплачувати працю працівника у розмірі
мінімальної зарплати на місяць. Розмір
зарплати визначається за згодою сторін
, але не нижче законодавчо
встановленого розміру мінімальної
зарплати.

П.6 тривалість щорічної
оплачуваної відпустки та час її
надання 24 календарні дні пропорційно
відпрацьованим.

П.11 Заробітна плата працівника
підлягає оподаткування в порядку ,
визначеному законодавством про
прибутковий податок з громадян.

Дані договори підписані
відповідачем ПП ОСОБА_5 та позивачем
ОСОБА_3 та відповідно реєструвались
при його прийнятті та зняті з
реєстрації Карлівським районним
центром зайнятості . ( матеріали
кримінального провадження а.с.51)

Відповідно до ст. 115 КЗпП та ст. 24
ЗУ "Про оплату праці", заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в
робочі дні у строки, встановлені
колективним договором або
нормативним актом роботодавця,
погодженим з виборним органом
первинної профспілкової організації
чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць
через проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Позивач посилаються на те, що
відповідачем не виплачувалась їм
заробітна плата за період з 16.06.2011 року
по 30.11.2011 року включно, та з 01.06.2012 року
по 24.09.2012 року позивачу ОСОБА_3 та з
01.06.2012 року по 24.09.2012 року позивачу
ОСОБА_4 .

На підтвердження цих обставин
позивачами надано копію протоколу №
16-30-21/71 від 29.10.2013 року складений
державним інспектором праці , з якого
вбачається , що : « При проведенні
перевірки стану дотримання вимог
законодавства України про працю у ФОП
ОСОБА_5 було встановлено , що в 2011 - 2012
року ФОП ОСОБА_5 оліку виконаної
працівниками роботи та обліку витрат
на заробітну плату не вів.Книги обліку
по заробітній платі , табелі обліку
робочого часу працівників за
відповідний період на перевірку надані
не були.У 2011-2012 р. в даного підприємця
працювало два найманих працівники
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Даними діями порушено вимоги ст.30
Закону України «Про оплату праці», якою
передбачено,- «Роботодавець
зобов'язаний забезпечити достовірний
облік

виконуваної працівником роботи і
бухгалтерський облік витрат на

оплату праці у встановленому порядку
(с. 6-9)

Відповідач в своєму заперечені
зазначає, що факт видачі заробітної
плати позивачам , ФОП ОСОБА_5
підтверджується проведенням
досудового розслідування працівниками
Карлівського РВ УМВС України та
винесеною постановою згідно якою
досудове розслідування , внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000857 від 29
серпня 2013 року закрито в зв*язку з
встановленням відсутності в діях
ОСОБА_5 складу кримінального
правопорушення , передбаченого ч.1 ст.175
КК України . Проте постановою від 26.12.2013
року старшого слідчого СВ Карлівського
РВ УМВС України Полтавської області
неохоплена інформація проте , що
відповідно до Закону заробітна плата
виплачується працівникам у чітко
визначені дні, які мають бути погоджені
з органами Пенсійного фонду. (а.с.160-161
матеріли кримінального провадження)

Відповідно до ст. 30 ЗУ "Про оплату
праці" при кожній виплаті заробітної
плати власник або уповноважений ним
орган повинен повідомити працівника
про такі дані, що належать до періоду,
за який провадиться оплата праці: а)
загальна сума заробітної плати з
розшифровкою за видами виплат; б)
розміри і підстави відрахувань із
заробітної плати; в) сума заробітної
плати, що належить до виплати. Власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний забезпечити достовірний
облік виконуваної працівником роботи і
бухгалтерський облік витрат на оплату
праці у встановленому порядку.

Вказану норму дублює ст. 110 КЗпП
України.

Тобто працівникові видається
розрахунковий лист по заробітній платі
за кожен відпрацьований ним місяць в
якому зазначається сума заробітної
плати, що підлягає виплаті. В довідці
також зазначається борг підприємства,
якщо такий існує.

Дослідивши матеріали справи, суд
вбачає в діях відповідача грубі
порушення законодавства про працю при
розрахунках з позивачами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 які полягають у вище
перерахованому.

Статтею 141 КЗпП передбачено, що
власник або уповноважений ним орган
повинен неухильно додержувати
законодавства про працю і правил
охорони праці.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог позивачів про те , що
стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_5 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1,
адреса : 39500, АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3
ідентифікаційний код: НОМЕР_2, адреса:
39500, АДРЕСА_2, заборгованість по
заробітній платі в сумі 9725,27 грн., кошти
за невикористану відпустку в сумі 200,94
грн., та на користь ОСОБА_4,
ідентифікаційний код: НОМЕР_3, адреса:
АДРЕСА_3, заборгованість по заробітній
платі в сумі 4363,27 грн., кошти за
невикористану відпустку в сумі 49,12 грн
..

Дослідивши матеріали справи суд
вважає , що під час підписання трудових
договорів позивачі в оплату погодились
на мінімальну заробітну плату , а тому
інші нарахування не можуть проводитись
.

За таких обставин суд вважає за
можливе відмовити в задоволенні позову
в частині стягнення заборгованості по
заробітній платі за тарифні ставки та
коефіціент міжрозрядних категорій
робітників..

Що стосується заборгованості по
заробітній платі за період з 16.06.2011 року
по 30.11.2011 року та 01.06.2012 року по 24.09.2012
року , відповідач дану
заборгованість заперечує і жодними
документами не підтверджує її виплату
позивачам, тому суд вважає розрахунок (
а.с.2, 44) цій частини правильним і бере
його за основу .

Щодо виплати позивачам
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільнені , відповідно
до ст. 117 КЗпП України, суд вважає
наступне.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України, в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМ України
від 8 лютого 1995 року № 100,
середньомісячна заробітна плата
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з виплат за останні два
календарні місяці, що передують події,
з якою пов'язана відповідна виплата.

Середня заробітна плата
ОСОБА_3, за два останні місяці роботи за
період з 16.06.2011 року по 30.11.2011 року (
жовтень ,листопад 2011 р.) та 01.06.2012 року по
24.09.2012 року становила б - 985
грн.(мінімальна) Затримка заробітної
плати, за якими заявлені позовні вимоги
становить 33 місяці .

Отже середній заробіток за час
затримки відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП
України , в межах заявлених позивачем
вимог за період з часу звільнення 30.11.2011
року по час заявлених позивачем вимог
на 09.2014 року складає 985 * 31 = 32505 гривень.

Таким чином підлягає
стягненню на користь ОСОБА_3 середній
заробіток за час затримки 32505 гривень

Середня заробітна плата
ОСОБА_4, за два останні місяці роботи за
період з 01.06.2012 року по 24.09.2012 року
(серпень , вересень 2012 р.) становила б -
1102 грн.(мінімальна) Затримка заробітної
плати, за якими заявлені позовні
вимоги становить 23 місяці .

Отже середній заробіток за час
затримки відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП
України , в межах заявлених позивачем
вимог за період з часу звільнення 24.09.2012
року по час заявлених позивачем вимог
на 09.2014 року складає 1102 * 23 = 26949 гривень.

Таким чином підлягає
стягненню на користь ОСОБА_4 середній
заробіток за час затримки 26949 гривень

Позивачі також просить суд
стягнути з відповідача на їх користь
відшкодування за завдану моральну
шкоду у розмірі ОСОБА_3 6000 грн. ОСОБА_4 3000
грн.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення законних прав призвели
чи могли призвести до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають для нього
додаткових зусиль організації свого
життя.

Оскільки встановлено
порушення права позивача на отримання
розрахунку в день звільнення, то
спричинена моральна шкода має бути
відшкодована відповідно до вимог ст.
237-1 КЗпП України.

Визначаючи розмір моральної
шкоди, суд враховує характер, ступінь,
обсяг та тривалість моральних
страждань, які зазнали позивачі.

Враховуючи обставини справи, той
факт, що позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі було задоволено
частково , а в матеріалах справи
відсутні медичні довідки, які б
свідчили про погіршення стану здоров'я
позивачів у зв'язку з протиправними
діями відповідача чи інші докази на
підтвердження завданих їм моральних
страждань, суд вважає за можливе
позовні вимоги в частині відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково,
на суму обом 850 грн.

Керуючись Постановою ПВСУ "Про
практику розгляду судами трудових
спорів" від 06.11.92 року, , ЗУ "Про оплату
праці" від 24.03.1995 року, ст. ст. 32, 43-1, 49, 48,
56, 115-117, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 57, 60, 61,
79, 84, 88, 89, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до фізичної
особи підприємця ОСОБА_5 про стягнення
коштів та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця
ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1, на користь
ОСОБА_3, 1969 року народження,
заборгованість по заробітній платі у
розмірі 9725,27 грн., компенсацію за
невикористану щорічну відпустку - 200,94
грн., середній заробіток за час
затримки розрахунку 32505 грн., що в сумі
становить 42431,21 грн., а також
відшкодування за завдану моральну
шкоду у розмірі 850 грн.

Стягнути з фізичної особи підприємця
ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1, на користь
ОСОБА_4, 1977 року народження,
заборгованість по заробітній платі у
розмірі 4363,27 грн., компенсацію за
невикористану щорічну відпустку - 49,12
грн., середній заробіток за час
затримки розрахунку 25346 грн., що в сумі
становить 29758,39 грн., а також
відшкодування за завдану моральну
шкоду у розмірі 850 грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій
частині - відмовити.

Стягнути з фізичної особи підприємця
ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1, на користь
держави судовий збір у розмірі 721,89 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Полтавської області, через Карлівський
районний суд Полтавської області,
протягом десяти днів з дня його
проголошення або з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Жмурко П.Я.