Ухвала

іменем україни

03 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Наумчука М.І., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
державний нотаріус Кодимського
районного нотаріального округу, про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину, перерозподіл
спадщини та внесення змін до свідоцтва
про право на спадщину за заповітом та
за законом, визнання права власності на
спадкове майно, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Одеської області від 29 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4
про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
перерозподіл спадщини та внесення змін
до свідоцтва про право на спадщину за
заповітом та за законом, визнання права
власності на спадкове майно.

Зазначали, що подружжю ОСОБА_5 та ОСОБА_6
на праві спільної сумісної власності
належав будинок АДРЕСА_1.

У подружжя було двоє дітей - син ОСОБА_7
(батько та чоловік позивачів) й донька
ОСОБА_4

У 1984 році батьки прописали сина ОСОБА_7
у спірному будинку, в якому він
проживав разом з дружиною ОСОБА_3 та
доньками ОСОБА_1 й ОСОБА_8

ОСОБА_4 батьки забезпечили іншим
житлом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, на час смерті
якого з ним проживали син ОСОБА_7 та
дружина ОСОБА_6, які фактично прийняли
спадщину після смерті батька та
чоловіка.

Крім того, дружина покійного ОСОБА_6
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, й
повідомивши нотаріуса про відсутність
інших спадкоємців, отримала свідоцтво
про право на спадщину за законом на
весь спірний будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7, після смерті
якого спадщину прийняли позивачі у
справі, які постійно мешкали з покійним
й вчасно звернулися до нотаріуса з
відповідною заявою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6, яка згідно
заповіту поділила належне їй майно між
сином та донькою у рівних частинах.

Уточнивши позовні вимоги й посилаючись
на те, що ОСОБА_7, фактично прийняв
спадщину після смерті батька у вигляді
ј частини, а відтак ОСОБА_6 в порядку
спадкування набула право на ѕ частини
спірного будинку, які й мають бути
поділені між сторонами, зокрема ОСОБА_1
та ОСОБА_2 по 5/48 частин жилого будинку,
ОСОБА_3 - 1/12 часток жилого будинку, а
ОСОБА_4 - 5/8 частин вказаного будинку.

Рішенням Балтського районного суду
Одеської області від 20 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 29 квітня 2014 року, зазначене
рішення районного суду скасовано й
позов задоволено частково.

Встановлено факт постійного
проживання ОСОБА_7 у будинку АДРЕСА_1 на
час смерті батька ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено факт прийняття спадщини
ОСОБА_7 у вигляді ј частини будинку
АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано частково недійсним у частині
зазначення долі спадкового майна,
свідоцтво про право на спадщину за
законом, виданого ОСОБА_6 12 грудня 2002
року державним нотаріусом Кодимської
державної нотаріальної контори,
зареєстроване в реєстрі за №4623.

Визнано частково недійсним у частині
зазначення долі спадкового майна,
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, виданого ОСОБА_4 05 травня
2011 року приватним нотаріусом
Балтського районного нотаріального
округу Одеської області ОСОБА_9,
зареєстроване в реєстрі за №1326.

Визнано частково недійсним у частині
зазначення долі спадкового майна,
свідоцтво про право на спадщину за
законом, виданого ОСОБА_4 05 травня
2011 року приватним нотаріусом
Балтського районного нотаріального
округу Одеської області ОСОБА_9,
зареєстроване в реєстрі за №1327.

Визнано частково недійсним у частині
зазначення долі спадкового майна,
свідоцтво про право на спадщину за
законом, виданого ОСОБА_2 06 червня 2011
року приватним нотаріусом Балтського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_9, зареєстроване
в реєстрі за №1653.

Визнано частково недійсним у частині
зазначення долі спадкового майна,
свідоцтво про право на спадщину за
законом, виданого ОСОБА_1 03 червня 2011
року приватним нотаріусом Балтського
районного нотаріального округу
Одеської області, ОСОБА_9,
зареєстроване в реєстрі за №1635.

Визнано право власності в порядку
спадкування за заповітом на 3/8
частин будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 56,5 кв. м, у тому числі житловою -
35,9 кв. м, зазначений у схематичному
плані літерою «А» та під літерами: №4 -
ганок з козирком, «Б» - літня кухня;
«Б1;б» - погріб, «В» - сарай, «Г» - гараж,
«Д»- убиральня, №1 - огородження, №2 -
ворота, №3 - хвіртка, І - вимощення,
розташованого на земельній ділянці
розміром 1417 кв. м, яка знаходиться в
користуванні, за ОСОБА_4 після смерті
матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнано право власності в порядку
спадкування за законом на 1/8
частину будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 56,5 кв. м, в тому числі житловою -
35,9 кв. м, зазначений у схематичному
плані літерою «А» та під літерами: №4 -
ганок з козирком, «Б» - літня кухня;
«Б1;б» - погріб, «В» - сарай, «Г» - гараж,
«Д»- убиральня, №1 - огородження, №2 -
ворота, №3 - хвіртка, І - вимощення,
розташованого на земельній ділянці
розміром 1417 кв. м, яка знаходиться в
користуванні, за ОСОБА_4 після смерті
матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнано право власності в порядку
спадкування за законом на 1/12
частину будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 56,5 кв. м, в тому числі житловою -
35,9 кв. м, зазначений у схематичному
плані літерою «А» та під літерами: №4 -
ганок з козирком, «Б» - літня кухня;
«Б1;б» - погріб, «В» - сарай, «Г» - гараж,
«Д»- убиральня, №1 - огородження, №2 -
ворота, №3 - хвіртка, І - вимощення,
розташованого на земельній ділянці
розміром 1417 кв. м, яка знаходиться в
користуванні, за ОСОБА_3 після смерті
чоловіка ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано право власності в порядку
спадкування за законом на 1/12
частину будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 56,5 кв.м, в тому числі житловою -
35,9 кв. м, зазначений у схематичному
плані літерою «А» та під літерами: №4 -
ганок з козирком, «Б» - літня кухня;
«Б1;б» - погріб, «В» - сарай, «Г» - гараж,
«Д»- убиральня, №1 - огородження, №2 -
ворота, №3 - хвіртка, І - вимощення,
розташованого на земельній ділянці
розміром 1417 кв. м, яка знаходиться в
користуванні, за ОСОБА_1 після смерті
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано право власності в порядку
спадкування за законом на 1/12
частину будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 56,5 кв. м, в тому числі житловою -
35,9 кв. м, зазначений у схематичному
плані літерою «А» та під літерами: №4 -
ганок з козирком, «Б» - літня кухня;
«Б1;б» - погріб, «В» - сарай, «Г» - гараж,
«Д»- убиральня, №1 - огородження, №2 -
ворота, №3 - хвіртка, І - вимощення,
розташованого на земельній ділянці
розміром 1417 кв. м, яка знаходиться в
користуванні, за ОСОБА_2 після смерті
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано право власності в порядку
спадкування за законом на 1/8
частину будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 56,5 кв.м, в тому числі житловою -
35,9 кв. м, зазначений у схематичному
плані літерою «А» та під літерами: №4 -
ганок з козирком, «Б» - літня кухня;
«Б1;б» - погріб, «В» - сарай, «Г» - гараж,
«Д»- убиральня, №1 - огородження, №2 -
ворота, №3 - хвіртка, І - вимощення,
розташованого на земельній ділянці
розміром 1417 кв. м, яка знаходиться в
користуванні, за ОСОБА_2 після смерті
бабусі ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнано право власності в порядку
спадкування за законом на 1/8
частину будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 56,5 кв. м, в тому числі житловою -
35,9 кв. м, зазначений у схематичному
плані літерою «А» та під літерами: №4 -
ганок з козирком, «Б» - літня кухня;
«Б1;б» - погріб, «В» - сарай, «Г» - гараж,
«Д»- убиральня, №1 - огородження, №2 -
ворота, №3 - хвіртка, І - вимощення,
розташованого на земельній ділянці
розміром 1417 кв. м, яка знаходиться в
користуванні, за ОСОБА_1 після смерті
бабусі ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

За правилами ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що подружжю ОСОБА_5
та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної
власності належав будинок АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, після смерті
якого відкрилася спадщина на Ѕ частину
вказаного будинку, яку у встановленому
порядку прийняла його дружина ОСОБА_6 й
12 грудня 2002 року отримала свідоцтво про
право на спадкове майно, й відповідно
стала власницею всього спірного
будинку.

Діти померлого ОСОБА_5 - син ОСОБА_7 та
донька ОСОБА_4 до нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини не
зверталися, крім того вони достовірно
знали про оформлення спадщини матір'ю
ОСОБА_6, яка мала на меті скласти
заповіт щодо жилого будинку на їх
користь у рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7, після смерті
якого спадщину прийняли позивачі у
справі, які постійно мешкали з покійним
й вчасно звернулися до нотаріуса з
відповідною заявою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6, яка за
життя склала заповіт, згідно якого
заповідала належне їй майно сину й
доньці у рівних частинах.

З заявами про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори
звернулися її донька ОСОБА_4 та онуки
ОСОБА_1 ОСОБА_2

05 травня 2011 року ОСОБА_4 отримала
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після смерті матері ОСОБА_6
на Ѕ частину жилого будинку АДРЕСА_1 та
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ј частину вказаного будинку.

03 червня 2011 року ОСОБА_1 видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 18 частину жилого будинку
АДРЕСА_1.

06 червня 2011 року отримала свідоцтво про
право на спадщину за законом ОСОБА_2 на
1/8 частину жилого будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК
України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1266 ЦК України
онуки, правнуки спадкодавця спадкують
ту частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

За таких обставин, аналіз норм
матеріального права - ст. ст. 1216, 1217, 1220,
1223, 1233, 1236 ЦК України дає підстави для
висновку про те, що частку, яка була
заповідана ОСОБА_7 (батьку позивачів -
ОСОБА_1 ОСОБА_2), слід вважати такою, що
не охоплена заповітом, а, відтак,
відповідно до вимог ст. 8 (аналогія
закону), ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на
спадкування цієї частки одержують
спадкоємці за законом (ст. 1261-1265 ЦК
України).

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи частково
позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
суд апеляційної інстанції дійшов
вірного по суті висновку, що позивачі
мають право на спадкування після
смерті їх батька та чоловіка
ОСОБА_7, який фактично прийняв спадщину
після смерті свого батька ОСОБА_5 у
вигляді ј частки будинку АДРЕСА_1, а
також відповідач ОСОБА_4 та позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2 є спадкоємцями майна
померлої ОСОБА_6, яке складається з ѕ
частин спірного будинку, проте
нотаріусом невірно визначено долі
кожного з них у спадковому майні, що є
підставою для визнання частково
недійсними відповідних свідоцтв про
право на спадщину.

При цьому, апеляційний суд правильно
зазначив, що судом першої інстанції
взагалі не враховано, що діти померлого
ОСОБА_7, відповідно до вимог ст. 1266 ЦК
України мають право на спадкування
його частки у спадщині після смерті
його матері ОСОБА_6

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства й правильно застосовано
норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не
спростовують висновків суду та не
свідчать про те, що судами при розгляді
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішень.

Також відсутні підстави вважати, що
позивачами пропущено строк позовної
давності, про що зазначає відповідач у
касаційній скарзі. Доказів пропуску
такого строку останньою не надано.

За таких обставин судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
й вони підлягають залишенню без змін з
підстав, передбачених ст. 337 ЦПК
України.

Керуючись ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 29 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.П.
Гончар

Судді:
В.І. Амелін

С.О. Карпенко

М.І. Наумчук

В.О. Савченко