АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 - й інстанції: Дубас В.А.
Доповідач: Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на
рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 03 вересня 2014 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Просто-Страхування», ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного
суду міста Києва від 03 вересня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства
«Просто-Страхування», ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Просто-Страхування» на
користь ОСОБА_3 страхове відшкодування
в сумі 13 644,47 грн. та судові витрати в
сумі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
позивач ОСОБА_3звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просив рішення
Дарницького районного суду міста Києва
від 03 вересня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, без урахування
усіх обставин, що мають значення для
розгляду справи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Просто-Страхування»
ОСОБА_5 проти доводів апеляційної
скарги заперечувала, просила рішення
суду 1-ї інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, про день та час слухання
справи судом повідомлявся у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомив, а тому,
колегія судів вважає можливим слухати
справу в його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з слідуючих
підстав.

Судом встановлено, що 26 січня 2014 року о
19 годині 35 хвилин, ОСОБА_4, керуючи
автомобілем Lexus, державний номер
НОМЕР_1, по проспекту Григоренка -
вулиця Княжий Затон в місті Києві, не
дотримався безпечної дистанції, в
результаті чого відбулось зіткнення з
автомобілем Toyota, державний номер
НОМЕР_2, чим завдав автомобілю
пошкоджень, а його власнику ОСОБА_3
матеріальних збитків.

Постановою Дарницького районного суду
м.Києва від 28 лютого 2014 року ОСОБА_4
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто
до адміністративної відповідальності
у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 було
застраховано свою цивільно-правову
відповідальність у Приватного
акціонерного товариства
«Просто-Страхування», що
підтверджується полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АС/7953272, за
умовами якого ліміт відповідальності
за шкоду, заподіяну майну, становить 50
000 грн., за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю - 100 000 грн., франшиза - 510 грн.

27 січня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Приватного акціонерного товариства
«Просто-Страхування» з повідомленням
про подію, що має ознаки страхового
випадку.

Відповідно до звіту визначення
вартості матеріального збитку від
28.01.2014 року, складеного фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_7 на підставі
договору укладеного з Приватним
акціонерним товариством
«Просто-Страхування», вартість
матеріального збитку, завданого
автомобілю Toyota, державний номер НОМЕР_2,
складає 17693,09 грн.

18 березня 2014 року Приватним
акціонерним товариством
«Просто-Страхування» на адресу ОСОБА_3
було направлено листа, яким
повідомлено, що страхова компанія
готова виплатити ОСОБА_3 вартість
матеріального збитку в розмірі 13 644,47
грн. (17693,09 грн. - 510 грн. франшизи - 3538,62
грн. ПДВ).

З матеріалів справи вбачається, що на
замовлення ОСОБА_3 фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_8 було
складено звіт про визначення вартості
матеріального збитку від 27.03.2014 року,
яким встановлено, що вартість
матеріального збитку, завданого
автомобілю Toyota, державний номер НОМЕР_2,
складає 27 959,09 грн.

У зв'язку з чим, 02.04.2014 року позивач
звернувся до Приватного акціонерного
товариства «Просто-Страхування» з
заявою, в якій просив розглянути
питання про виплату йому матеріального
збитку в розмірі визначеного звітом
від 27.03.2014 року.

22 квітня 2014 року Приватним акціонерним
товариством «Просто-Страхування» на
адресу ОСОБА_3 було направлено листа,
яким повідомлено, що відповідно до
звіту від 28.01.2014 року, розмір
матеріального збитку, завданого
автомобілю Toyota, державний номер НОМЕР_2,
складає 17693,09 грн. Дана сума
матеріального збитку розраховувалася
із цін та вартості робіт, що були
актуальні на момент вчинення ДТП та
огляду автомобіля у січні 2014 року.
Оскільки із різкою зміною курсу валют,
у березні 2014 року значно змінилися ціни
на запчастини, вартість робіт та
окраски, а тому Приватнеакціонерне
товариство «Просто-Страхування»
відмовляє у прийнятті до уваги звіту
від 27.03.2014 року та готове здійснити
страхове відшкодування у розмірі
встановленому в звіті від 28.01.2014 року.

Так як Приватне акціонерне товариство
«Просто-Страхування» відмовилося
виплатити ОСОБА_3 матеріальні збитки у
розмірі, визначеному у звіті від 27.03.2014
року, то в травні 2014 року позивач
звернувся до Дарницького районного
суду міста Києва з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Просто-Страхування», ОСОБА_4 про
стягнення з страхової компанії 27 959,09
грн. матеріальних збитків, 850 грн.
вартості проведення експертизи та
складання звіту від 27.03.2014 року, 36,24 грн.
та 35,40 грн. вартість телеграм та про
стягнення з ОСОБА_4 9935,95 грн. різниці між
вартістю відновлювального ремонту
автомобіля та матеріальним збитком, 7000
грн. витрат на правову допомогу.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 та стягуючи з Приватного
акціонерного товариства
«Просто-Страхування» на його користь
страхове відшкодування в сумі 13 644,47
грн., суд 1-ї інстанції виходив з того, що
позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими, підтверджені
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають до задоволення.

Проте, з такими висновками суду 1-ї
інстанції колегія суддів погодитись не
може з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України,
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів є джерелом
підвищеної небезпеки.

Частиною 2 даної статті встановлено, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

У відповідності до пунктів 1.4, 1.6, 1.7
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» особи,
відповідальність яких застрахована, -
це визначені в договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності особи,
цивільно-правова відповідальність
яких застрахована згідно з цим
договором, або залежно від умов
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-які особи, що експлуатують
забезпечений транспортний засіб.
Забезпечений транспортний засіб - це
наземний транспортний засіб,
зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування, або
будь-який наземний транспортний засіб,
який експлуатується особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована на законних
підставах.

На час дорожньо-транспортної пригоди,
яка сталася 26 січня 2014 року, автомобіль
Toyota, державний номер НОМЕР_2,власником
якого є ОСОБА_4, був застрахований у
Приватному акціонерному товариству
«Просто-Страхування», що
підтверджується полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АС/7953272.

Статтею 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Згідно зі ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Потерпілому також відшкодовується
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини 2 статті 23 ЦК України.

Відповідно до ст.29 даного Закону, у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Оскільки вина ОСОБА_4 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 26 січня 2014 року достовірно
встановлена, а його цивільно-правова
відповідальність, як власника
автомобіля Lexus, державний номер НОМЕР_1,
була застрахована у Приватному
акціонерному товаристві
«Просто-Страхування», що
підтверджується полісом №АС/7953272,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність правових підстав для
відшкодування страховиком заподіяної
позивачу внаслідок пошкодження його
автомобіля під час ДТП шкоди
відповідно до ліміту відповідальності
в розмірі 17 183,09 грн.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи, якщо
вона була передбачена договором
страхування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
правових підстав для стягнення з
ОСОБА_4 франшизи в сумі 510 грн.

Необґрунтованими є висновки суду 1-ї
інстанції про те, що відшкодуванню
страховиком позивачу підлягає сума
матеріальних збитків в розмірі 13 644,47
грн. (17 183,09 грн. - 3538,62 грн. ПДВ), оскільки
зі змісту звіту про оцінку
транспортного засобу від 28.01.2014 року
вбачається, що оцінювачем вартість
матеріального збитку визначалася як
сума вартості відновлювального
ремонту з урахуванням значення
коефіцієнта фізичного зносу деталей
ДТЗ та величини втрати товарної
вартості. Тобто, сума ПДВ оцінювачем не
включалася до вартості матеріального
збитку завданого автомобілю Toyota,
державний номер НОМЕР_2.

Сума ПДВ включається до суми
матеріального збитку, який є основою
для визначення суми страхового
відшкодування, лише після
підтвердження факту її сплати, а саме -
після надання оригіналу акту виконаних
робіт та оригіналів розрахункових
документів (квитанцій, фіскальних
чеків, квитанцій до прибуткових
касових ордерів тощо), які
підтверджують проведення
відновлювального ремонту автомобіля,
сплати грошових коштів за такий ремонт,
в тому числі і сплату податку на додану
вартість або в разі направлення суми
страхового відшкодування
безпосередньо на рахунок СТО, яка
проводить ремонт автомобіля і є
платником податку на додану вартість.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд 1-ї
інстанції не взяв до уваги вказані
положення закону та обставини справи.

Не підлягають задоволенню позовні
вимоги ОСОБА_3 про стягнення з
відповідача Приватного акціонерного
товариства «Просто-Страхування »на
його користь 27 959,09 грн. матеріальних
збитків, визначених звітом від 27.03.2014
року, з огляду на таке.

Статтею 34 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що страховик
зобов'язаний протягом двох робочих
днів з дня отримання повідомлення про
настання події, що містить ознаки
страхового випадку, розпочати її
розслідування, у тому числі здійснити
запити щодо отримання відомостей,
необхідних для своєчасного здійснення
страхового відшкодування.

Для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків
страховиком та МТСБУ залучаються їх
працівники. Страховиком, МТСБУ та
потерпілими також можуть залучатися
аварійні комісари, експерти або
юридичні особи, у штаті яких є аварійні
комісари чи експерти.

З матеріалів справи вбачається, що звіт
про оцінку транспортного засобу від
28.01.2014 року був складений фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_7 на
замовлення Приватного акціонерного
товариства «Просто-Страхування»
відразу після настання
дорожньо-транспортної пригоди, з
дотриманням вимог діючого на той час
законодавства щодо визначення
вартості матеріального збитку
(довідника «Бюлетень авто
товарознавця» №74 ДНДІСЕ, ІОЦ СЕУ, 2013
року) та особою, яка на момент
проведення оцінки мала відповідне
кваліфікаційне свідоцтво, сертифікат,
посвідчення оцінювача дорожніх
транспортних засобів.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст.60 ЦПК
України докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі виникає спір.

Згідно положень ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Колегія суддів вважає, що звіт від
28.01.2014 року, який було складено
суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_7 є належними, допустимими та
достовірним доказом вартості
завданого відповідачем матеріального
збитку, оскільки він відображає
вартість завданого матеріального
збитку на час настання
дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, звіт від 27.03.2014 року, який
був складений фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_8 на
замовлення ОСОБА_3 проведено лише через
два місяці після настання страхового
випадку та на підставі довідника
«Бюлетень авто товарознавця» №75
ДНДІСЕ, ІОЦ СЕУ, 2014 року, який був чинним
станом на березень 2014 року.

Не підлягають до задоволення позовні
вимоги про стягнення з Приватного
акціонерного товариства
«Просто-Страхування» на користь ОСОБА_3
вартості проведення оцінки
матеріальної шкоди, завданої
автомобілю позивача в розмірі 850 грн.
та 36,24 грн. і 35,40 грн. вартості телеграм,
якими повідомлено про дату та час
проведення експертизи, оскільки
вказане дослідження було проведено
позивачем виключно за власним
бажанням. Відповідно до вимог ст.ст. 79,
88 ЦПК України відшкодуванню стороні на
користь якої ухвалено рішення
підлягають витрати на проведення
судових експертиз, а судова експертиза
у справі не проводилась.

Також не підлягають до задоволення
позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення на
його користь з ОСОБА_4 9 935,95 грн. різниці
між вартістю відновлювальним ремонтом
та матеріальним збитком, оскільки
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що ним було проведено
відновлювальний ремонт автомобіля та
доказів оплати вартості такого
відновлювального ремонту.

Необґрунтованими є позовні вимоги
позивача про стягнення з ОСОБА_4 на його
користь 7000 грн. витрат на правову
допомогу, з огляду на таке.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що
витрати на правову допомогу входять до
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно зі ст.84 ЦПК України, витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах»
встановлено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, в
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Таким чином, з системного аналізу
даного закону вбачається, що перелік
послуг, з яких стягуються витрати на
правову допомогу, обмежений лише:
участю особи, яка надавала правову
допомогу у судовому засіданні, під час
вчинення окремих процесуальних дій
поза судовим засіданням, та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді.

10 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9
було укладено договір про надання
юридичних послуг.

З наявних в матеріалах справи доказів
не вбачається, що ОСОБА_9 брав участь в
судових засіданнях та/або
ознайомлювався з матеріалами даної
справи в суді. Відомості про те, що
ОСОБА_9 був допущений до участі в
розгляді справи ухвалою суду як особа,
що надає правову допомогу в матеріалах
справи відсутні, як і відсутні докази
оплати позивачем правової допомоги в
розмірі 7000 грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що правових підстав для
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 7000
грн. витрат на правову допомогу немає.

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 03 вересня 2014 року
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Просто-Страхування», ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та стягнення з Приватного
акціонерного товариства
«Просто-Страхування» на користь ОСОБА_3
матеріальної шкоди в сумі 17 183,09 грн. і
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
суми франшизи в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
Приватного акціонерного товариства
«Просто-Страхування» на користь ОСОБА_3
підлягають стягненню понесені витрати
по сплаті судового збору в сумі 171,83
грн., аз ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
понесені витрати по сплаті судового
збору в сумі 5,10 грн.

Керуючись Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 79, 84, 88, 303, 307, 309, 313, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного
суду міста Києва від 03 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства
«Просто-Страхування», ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Просто-Страхування» (код
ЄРПОУ 24745673) на користь ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3)
матеріальну шкоду в сумі 17 183,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) суму
франшизи в розмірі 510,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути Приватного акціонерного
товариства «Просто-Страхування» (код
ЄРПОУ 24745673) на користь ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 171,83
грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 5,10 грн.
витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Судді: