Провадження №
У Х В А Л А

23 вересня 2014 року
місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
у складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.

при секретарі: Кравець Л.К.,

за участі:

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання ОСОБА_3 про
витребування доказів за позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу,

В С Т А Н О В И
В:

До Малиновського районного суду м.
Одеси з Приморського районного суду
надійшла цивільна справа № 522/30141/13-ц,
яка 08.08.2014 року була прийнята суддею до
свого провадження.

До Приморського районного суду, 28.05.2014
року, звернулася позивач з заявою про
витребування доказів, у якій позивачем
було зазначено наступне.

В провадженні Приморського районного
суду Одеської області знаходиться
цивільна справа №522/30141/13 за позовом гр.
ОСОБА_3 до гр. ОСОБА_2 про стягнення
боргу.

Позивач вказує, що 31 березня 2014 року
відповідач за цим цивільним позовом гр.
ОСОБА_2 подав до суду заяву про
витребування оригіналу розписки від 23
січня 2010 року, як доказ її заявлених
цивільних вимог.

Проте, позивач зазначає, що
вищевказаний оригінал розписки
знаходиться в матеріалах цивільної
справи № 2-1182/11 Біляївського районного
суду Одеської області, а тому вона
фізично не може надати оригінал цієї
розписки до суду.

Посилаючись на пункт 1 статті 137
ЩІК України, позивач вказує, що у
випадках, коли щодо отримання доказів у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, є складнощі, суд за їх
клопотанням зобов'язаний витребувати
такі докази.

Тому, на думку позивача, вона
вважає за необхідне витребувати з
архіву Біляївського районного суду
Одеської області цивільну справу №
2-1182/11 за цивільним позовом гр. ОСОБА_3 до
гр. ОСОБА_2, третя особа КП «ОМБТІ та
РОН» про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та
застосування наслідків нікчемного
правочину про іпотеку нерухомого
майна, в якій і знаходиться оригінал
вищевказаної розписки як її доказ.

Посилаючись на ст.27, 137 ЦПК України,
позивач просить задовольнити заявлене
клопотання про витребування цивільної
справи.

У судовому засіданні, 23 вересня 2014
року, представник позивача підтримав
заявлене клопотання та просив його
задовольнити.

Розглянувши подану заяву,
заслухавши думку представника
позивача та відповідача, який в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення вказаного клопотання, суд
прийшов до висновку про наступне.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України
зазначено, що у випадках, коли щодо
отримання доказів у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, є
складнощі, суд за їх клопотанням
зобов'язаний витребувати такі докази.
Клопотання про витребування доказів
має бути подано до, або під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться, - до початку
розгляду справи по суті.

Вказане клопотання позивача надано до
суду до початку розгляду справи по
суті.

Отже, заявник має право звернутись з
заявою про витребувати доказів, які
будуть свідчити про ті, або інші
обставини, що будуть мати значення для
встановлення істини по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, у
заяві про витребування доказів має
бути зазначено, який доказ вимагається,
підстави, за яких особа вважає, що доказ
знаходиться в іншої особи, обставини,
які може підтвердити цей доказ.

Проте, у клопотанні позивача про
витребування доказів вказано про
необхідність надання до суду оригіналу
розписки від 23 січня 2010 року, який
підтверджує заявлені вимоги, але
позивачем у заяві про витребування
доказів зазначено про витребування з
архіву Біляївського районного суду
Одеської області цивільної справи №
2-1182/11 за цивільним позовом гр. ОСОБА_3 до
гр. ОСОБА_2, третя особа КП «ОМБТІ та
РОН».

Отже, заявником не виконано вимоги
ч.2 ст. 137 ЦПК України та в заяві про
витребування доказів, відсутнє належне
обґрунтування необхідності
витребування з архіву Біляївського
районного суду Одеської області
цивільної справи № 2-1182/11 та не додано
до заяви документів, які б
підтверджували необхідність
задоволення заявленої вимоги.

Крім того, у заяві відсутнє
обґрунтування того, чому позивач сам не
бажає звернутись до Біляївського суду
з заявою про повернення йому оригіналу
розписки, та яка наявна необхідність
керує позивачем щодо витребування з
архіву іншого суду цивільної справи,
тоді як мова в заяві позивача ведеться
лише про розписку.

Окрім того, на думку суду, зазначені
позивачем у заяві вищевказані загальні
фрази щодо складнощів отримання нею
оригіналу розписки, не
підтверджуються жодним доказом,
оскільки в судовому засіданні
представник позивача заявив що до
Біляївського районного суду Одеської
області позивач з заявою про
повернення їй розписки, не зверталась.

Між тим, суд вважає за необхідне
зазначити позивачу, що статтею 60 ЦПК
України, обов'язок доказування і
подання доказів покладено саме на
сторони.

Так, відповідно до ч. 1 вказаної статті,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, оскільки, в заяві про
витребування доказів відсутнє належне
обґрунтування його необхідності та не
додано до заяви документів, які б
підтверджували заявлені вимоги щодо
витребування цивільної справи з архіву
іншого суду, суд приходить до висновку,
що в задоволенні клопотання, слід
відмовити.

Керуючись ст. 137,208-210 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И
В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про
витребування з архіву Біляївського
районного суду Одеської області
цивільної справи № 2-1182/11, - відмовити.

Оскарження ухвали суду, не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
розгляду справи.

Суддя
Н.В. Мирончук