Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"08" жовтня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Пустовойт Т. В., при секретарі Родіній
Н.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3 про виселення з
житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що
будинок АДРЕСА_1 належить йому на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу від 01.11.2011
року. Будинок придбаний за кошти від
реалізації належної йому на праві
власності квартири. У будинку декілька
років мешкала співмешканка позивача
ОСОБА_4. Після придбання будинку
відношення відповідачки до ОСОБА_1
різко погіршилось, створювались
нестерпні умови проживання, її дії були
направленні з метою вижити з будинку
позивача. На теперішній час позивач зі
своїм сином ОСОБА_3 проживають у дочки
позивача. Рішенням суду від 22.01.2013 року
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
розірвано. Відповідачка, її мати
ОСОБА_5, та син ОСОБА_6 продовжують
проживати у вказаному будинку, на
вимоги звільнення помешкання не
реагують. Враховуючи викладене позивач
був вимушений звернутись до суду та
просить виселити ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням.

В ході розгляду справи позивач уточнив
позовні вимоги, просив виселити ОСОБА_2
з належного йому на праві власності
будинку, зобов'язати ВГіРФО
Іллічівського РВ Маріупольського МУ
МУМВС України зняти відповідачки з
реєстраційного обліку, стягнути з
ОСОБА_2 2000,00грн. в рахунок завданої
моральної шкоди, витрати на правову
допомогу в розмірі 3000,00грн. та судовий
збір в розмірі 247,60грн. 08.10.2014 року до
судового засідання не з'явився, надав
заяву, в якій позовні вимоги підтримав
в повному обсязі, просив їх
задовольнити справу розглянути за його
відсутності.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому
позовні вимоги підтримав повністю та
просив їх задовольнити. 08.10.2014 року до
судового засідання не з'явився, з
невідомих суду причин, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому
позовні вимоги підтримала повністю та
просила їх задовольнити. 08.10.2014 року до
судового засідання не з'явилася, з
невідомих суду причин, про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явилася, про час та день
слухання справи була повідомлена
належним чином, про причину неявки суд
не повідомила, у зв'язку з чим, зі згоди
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи.

Третя особа ОСОБА_3 до судового
засідання не з'явився, надав заяву, в
якій проти задоволення позовних вимог
не заперечував, просив їх
задовольнити, справу розглянути за
його відсутності.

Суд, вислухавши представників
позивача, , свідка, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України,
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не
має права використовувати його для
промислового виробництва.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї
власника житлового будинку, що
проживають разом з ним, користуються
жилим приміщенням нарівні з власником
будинку.

Статтею 41 Конституції України
встановлено, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності.

Відповідно до ч.3ст. 47 Конституції
України позбавити громадянина житла
можна лише на підставі закону за
рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник
може звернутися до суду з вимогою
про вчинення певних дій для
запобігання порушення його прав.

Згідно до ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Із положень ст.391 ЦК України вбачається,
що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійснені ним
права користування своїм майном.

Відповідно до ст.109 ЖК України якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Виселення без надання жилого
приміщення може бути засобом
цивільно-правової відповідальності
за порушення договору, закону,
суб'єктивних прав інших осіб. Таке
виселення може настати у разі: 1)
руйнування або псування житла
наймачем або іншими особами, за дії
яких він відповідає; 2)використання
житла наймачем або особами, за дії
яких він відповідає, не за
призначенням; 3)систематичного
порушення наймачем або особами, за
дії яких він відповідає, прав та
інтересів сусідів; 4)незаконного
зайняття жилого приміщення; 5)визнання
ордера на жиле приміщення недійсним
внаслідок неправомірних дій осіб, які
одержали ордер.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України
власник володіє, користується
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить
на праві власності будинок АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
01.11.2011 року на підставі договору
купівлі-продажу.

Рішенням Іллічівського районного суду
м.Маріуполя від 22.01.2013 року шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно довідок Іллічівського РВ ММУ ГУ
ДМС України в Донецькій області від
23.04.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1
зареєстровані в АДРЕСА_1.

Як вбачається з постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
08.02.2012 року в порушенні кримінальної
справи відносно ОСОБА_2 відмовити,
роз'яснено ОСОБА_1, що за фактом
спричинення тілесних ушкоджень
легкого ступеню він може звернутись до
суду в приватному порядку.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що
позивач доводиться йому дідом. Влітку
2012 року прийшов з ним до будинку, однак
відповідачка з матір'ю їх не пустила,
кидалась на них, речі не віддавали,
казали що будинок їх. З другого разу
впустили до будинку тільки діда, його
речі знаходились у гаражі. По приїзду
додому побачили, що речі негодні.

Незважаючи на встановлені норми закону
позивач фактично позбавлений
законного права користування
квартирою, яка належить їй на праві
приватної власності.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку про необхідність
виселення відповідачки з будинку
АДРЕСА_1, оскільки остання займає таке
житлове приміщення без законних на те
підстав та визнання її такою, що
втратила право користування будинком.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Суд вважає, що позивачу було заподіяно
моральну шкоду діями відповідача, які
проявляються у користуванні майном
позивача без його згоди, перешкоджання
у здійсненні його права власності на
нерухоме майно, невиконанні законних
вимог власника про повернення йому
майна, у зв'язку з чим він зазнав
душевних страждань, втратив звичний
спосіб свого життя, не надання
відповідачем будь-яких належних
доказів в заперечення позовних вимог,
однак в той же час суму відшкодування в
розмірі 2000,00грн. суд вважає завищеним, у
зв'язку з чим позовні вимоги в частині
стягнення з відповідачки моральної
шкоди підлягають частковому
задоволенню в розмірі 500,00грн.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати.

У відповідності до ч.3 ст.79 ЦПК України
до судових витрат належать, в тому
числі, витрати на правову допомогу. Як
вбачається з матеріалів справи,
витрати на правову допомогу, понесені
позивачем, складають 3000,00грн. Позивач
має право на відшкодування судових
витрат, якщо буде доведено, що такі
витрати були фактичними і неминучими, а
їх розмір обґрунтованим. Виходячи з
наведеного, суд вважає обґрунтованою у
відшкодування судових витрат суму в
розмірі 3000,00грн., яка підлягає
стягненню на користь позивача з
відповідача.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України, ЗУ «Про
судовий збір» суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір в розмірі 243,60грн.

Керуючись ст. ст. 71, 72, 109, 150, 156 ЖК
України, ст. ст. 319, 321, 383, 386, 387 ЦК України,
ст. ст. 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа ОСОБА_3 про виселення з житлового
приміщення- задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з будинку
АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право користування будинком
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ІПН:НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:НОМЕР_2, моральну шкоду
в розмірі 500,00грн., витрати на правову
допомогу в розмірі 3000,00грн. та судовий
збір в розмірі 243,60грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в апеляційній суд
Донецької області через Іллічівський
районний суд м. Маріуполя протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Т. В. Пустовойт