АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7652/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Токар Н. В. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М.,
Тамакулової В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
18 липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, посилаючись на
те, що вона знаходиться з відповідачем
у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2004
року, від якого вони мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та
знаходиться на її повному утриманні.
Добровільно матеріальну допомогу на
утримання дитини відповідач не надає
та надавати не бажає, а тому вважає, що
відповідач зобов'язаний надавати
матеріальну допомогу на утримання
дитини, у зв'язку з чим просила суд
стягнути з відповідача аліменти на
утримання неповнолітньої дитини в
твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн.
щомісячно.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
18 липня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково та стягнуто із
ОСОБА_3 аліменти на користь позивачки
на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частини від усіх видів його
заробітку, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 22 травня 2014 року і до досягнення
дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, у зв'язку з чим ставить питання
про скасування оскаржуваного рішення з
ухваленням нового рішення про
задоволення її позовних вимог у
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
оскаржуваного рішення, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що сторони з 18
грудня 2004 року перебувають
зареєстрованому шлюбі та від спільного
життя мають неповнолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
позивачкою та перебуває на її
утриманні (а.с. 5, 6).

Статтею 180 СК України передбачено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено,
що мінімальний розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 СК
України, а згідно ч.1 ст. 184 СК України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
одержує в натурі, а також за наявності
інших обставин, що мають істотне
значення, суд за заявою або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив, з того, що
відповідач зобов'язаний утримувати
дитину та брати участь у витратах на її
утримання, а також офіційно
працевлаштований, а тому враховуючи
стан здоров'я та матеріальне становище
дитини, яка є малолітньою та мешкає
разом із позивачкою і потребує
піклування та утримання, а також стан
здоров'я та матеріальне становище
відповідача, який є працездатним,
працює та має постійний заробіток,
місцевий суд дійшов правильного
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивачки аліментів в
розмір 1/4 частки від його заробітку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
незаконність рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає їх
необгрунтвоаними, оскільки ці доводи
зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду.

Також доводи апеляційної скарги про те,
що суд першої інстанції вийшов за межі
позовних вимог, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки відповідно до
ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину одержує в натурі, а також
за наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою або
одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі,
разом з цим як вбачається з матеріалів
справи та зазначалося вище відповідач
офіційно працевлаштований має
стабільний дохід (а.с. 26-30), а тому
підстави для стягнення з відповідача
твердої грошової суми відсутні.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
з'ясувавши в достатньо повному об'ємі
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
правову оцінку, постановив рішення, що
відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а
приведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судове рішення ухвалене з
додержанням норм процесуального права
та у відповідності з нормами
матеріального права і відсутні
передбачені ст.309 ЦПК України підстави
для скасування або його зміни.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий М.О.
Макаров

Судді Л.М.
Болтунова

В.О. Тамакулова