СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Качана В.Я., Барановської Л.В.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 та заявою
ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної
скарги на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 23 червня
2014р. по цивільній справі за позовом
Житлово-будівельного кооперативу
«Київ-9» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги та за зустрічним позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Житлово-будівельного
кооперативу «Київ-9» про порушення прав
споживача при отриманні
житлово-комунальних послуг,

встановила:

у жовтні 2013р. ЖБК «Київ-9» звернувся до
суду з позовом про стягнення з
відповідачів солідарно заборгованість
за житлово-комунальні послуги з
урахуванням інфляційних втрат та 3%
річних у сумі 11 181грн. 06коп., витрат на
правову допомогу у сумі 1 146грн. та
судовий збір у сумі 229грн. 40коп.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що ОСОБА_1 є власником
особового рахунку квартири АДРЕСА_1 та
членом ЖБК, а ОСОБА_2, членом її сім'ї,
які отримують житлово-комунальні
послуги та повинні їх оплачувати, проте
своєчасно і у повному обсязі свого
обов'язку не виконують у зв'язку із чим
станом на 1 вересня 2013р. утворилася
заборгованість у сумі 8 350грн. 49коп., яка
підлягає стягненню з урахуванням
інфляційних втрат у сумі 1 946грн. 56коп.
та 3% річних у розмірі 874грн.

У грудні 2013р. відповідачі подали
зустрічну позовну заяву про визнання
такими, що порушують їх права дії
суб'єкта господарювання - ЖБК «Київ-9»
та стягнути на їх користь моральну
шкоду у розмірі 10 000грн. кожному.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивачі зазначали, що ЖБК «Київ-9»
заявив до них безпідставний позов та
необґрунтовано стверджує про
наявність у них заборгованості за
житлово-комунальні послуги.

У травні 2014р. та червні 2014р. ЖБК
«Київ-9» збільшило позовні вимоги і
просило стягнути з відповідачів
заборгованість за житлово-комунальні
послуги за період з 1 січня 2005р. по 1
лютого 2014р. у сумі 11 724грн 85коп., та за
правову допомогу - 3 794грн. 20коп.

Рішенням суду від 23 червня 2014р.
первісний позов задоволено частково, у
зустрічному позові відмовлено.
Стягнуто з відповідачів солідарно на
користь ЖБК «Київ-9» заборгованість за
житлово-комунальні послуги у сумі 5
841грн. 81коп., інфляційні втрати у сумі
338грн. 89коп., 3% річних - 443грн. 44коп.
Стягнуто з кожного відповідача на
користь ЖБК «Київ-9» по 114грн. 70коп.
судового збору та 1 795грн. 63коп. витрат
на правову

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/9944/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Гребенюк В.В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.допомогу.

- 2 -

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні первісного позову та про
задоволення зустрічних позовних
вимог.

Апелянт посилається на
неправильне встановлення судом
обставин справи, неправильну оцінку
наданих доказів, неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

ОСОБА_2 подав заяву про
приєднання до апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення апелянтів та їх
представника, які підтримали
апеляційну скаргу, пояснення
представників позивача, які
заперечували проти апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1
(с.с.21 т.3). Також у зазначеній квартирі
проживає чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який
не є співвласником квартири.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачі користуються
житлово-комунальними послугами, однак
сплачують їх у неповному обсязі, у
зв'язку із чим виникла заборгованість,
яку вони повинні сплатити у
солідарному порядку.

Проте, повністю погодитися з
таким висновком суду першої інстанції
не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 322 ЦК України
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Крім того, статтями 20 та 21 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» визначені права та обов'язки
споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг, відповідно
до яких споживач має право одержувати
вчасно та відповідної якості
житлово-комунальні послуги згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, а
обов'язком виконавця - є надання таких
послуг вчасно та відповідної якості.

Отже, нормами матеріального права
обов'язок оплачувати отримані
житлово-комунальні послуги покладено
на власника майна і зазначені норми не
передбачають солідарного обов'язку
власника та членів його сім'ї
здійснювати таку оплату.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про солідарну
відповідальність відповідачів за
неповну сплату житлово-комунальних
послуг не ґрунтується на нормах
матеріального права.

З наданих суду сторонами доказів
вбачається, що ОСОБА_1 частково оплачує
за житлово-комунальні послуги,
оскільки не погоджується із розміром
тарифів, які використовує позивач при
визначені вартості наданих послуг.

Відповідно до частини першої статті 1
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" балансоутримувач будинку,
споруди, житлового комплексу або
комплексу будинків і споруд (далі -
балансоутримувач) - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

З матеріалів справи вбачається, що
квартира, власником якої є ОСОБА_1,
знаходиться у ЖБК «Київ-9», який утримує
будинок та надає житлово-комунальні
послуги мешканцям будинку, тому
колегія суддів вважає доведеним право
позивача на звернення до суду з даним
позовом.

За змістом ст. 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» тарифи на

- 3 -

послуги з утримання будинку і споруд та
прибудинкової території розробляє та
подає на затвердження виконавець цих
послуг.

Відповідно до ст.ст. 22-24 Статуту ЖБК
«Київ-9» розмір тарифу на утримання
будинку і споруд та прибудинкової
території, а також розмір відрахувань
на кожний рік на капітальний ремонт
жилого будинку встановлюються
загальними зборами членів кооперативу.

Рішенням загальних зборів
уповноважених членів ЖБК «Київ-9» від 15
жовтня 2009р. з 1 вересня 2009р. встановлено
тариф на утримання будинку і споруд та
прибудинкової території 2грн.07коп. за
1кв.м., а розмір відрахувань на поточний
ремонт - 2грн. з квартири.

Відповідно до розрахунків позивача за
утримання будинку з 1 вересня 2009р.
застосовується тариф 1грн. 96коп., що не
суперечить рішенню загальних зборів.

З наданих суду ОСОБА_1 квитанцій та її
пояснень під час судового розгляду
встановлено, що послуги з утримання
будинку і споруд та прибудинкової
території нею оплачують із тарифу 1грн.
05коп., що суперечить рішенню загальних
зборів членів ЖБК «Київ-9».

Доводи апелянта про те, що загальні
збори 15 жовтня 2009р. не проводилися і
вищезазначені рішення не приймалися
членами ЖБК, колегія суддів вважає
безпідставними, так як апеляційному
суду наданий протокол № 106 загальних
зборів уповноважених членів ЖБК
«Київ-9» від 15 жовтня 2009р. (с.с.62-67 т.3). При
цьому, апелянтом не надано доказів, що
рішення вказаних загальних зборів
уповноважених членів ЖБК нею було
оспорено у встановленому законом
порядку.

За таких обставин, колегія суддів
вважає обґрунтованими доводи позивача
про наявність заборгованості по оплаті
ОСОБА_1 за утримання будинку і споруд та
прибудинкової території з вересня 2010р.
по січень 2014р.

Разом з тим, колегія суддів вважає
недоведеними твердження позивача про
зміну розміру вищезазначеного тарифу з
1 липня 2011р., оскільки ні суду першої
інстанції, ні апеляційному суду
позивачем не надано протокол загальних
зборів членів ЖБК «Київ-9» про
встановлення даного тарифу у розмірі
2,5656грн. за 1кв.м.

Доводи представників позивача про те,
що вказаний тариф був затверджений
розпорядженням Київської міської
державної адміністрації № 1047 від 23
червня 2011р., не ґрунтуються на нормах
матеріального права, так як визначення
розміру зазначеного тарифу віднесено
статутом кооперативу та нормами Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» до компетенції загальних
зборів членів житлового кооперативу.

За цих же підстав колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання
представників позивача про
затвердження даного тарифу на
громадських слуханнях, оскільки вони
не можуть замінити рішення загальних
зборів членів ЖБК.

З протоколу № 30 від 18 листопада 2013р.
загальних зборів членів ЖБК «Київ-9»
встановлено, що з 1 грудня 2013р.
затверджений тариф на утримання
будинку і споруд та прибудинкової
території у розмірі 2,7688грн. за 1кв.м.
(с.с.95-97 т.3).

Посилання апелянта на те, що загальні
збори не проводилися, а рішення,
зазначене у протоколі, є недійсним,
колегія суддів вважає безпідставними,
так як рішення загальних зборів
підтверджено відповідним протоколом, і
оспорено апелянтом у встановленому
законом порядку не було.

Отже, з вересня 2010р. по 1 грудня 2013р.
заборгованість ОСОБА_1 за утримання
будинку і споруд та прибудинкової
території становить 46грн. 17коп.
щомісячно, за грудень 2013р. та січень
2014р. - 87грн. 21коп. щомісячно. Крім того, з
вересня 2010р. по 1 лютого 2011р. ОСОБА_1 не
оплачувалися витрати на поточний
ремонт у розмірі 2грн. щомісячно.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а»
статті 28 Закону України «Про місцеве
самоврядування» до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належить встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів щодо оплати побутових,
комунальних, транспортних та інших
послуг, які надаються підприємствами
та організаціями комунальної
власності відповідних територіальних
громад; погодження в

-
4 -

установленому порядку цих питань з
підприємствами, установами та
організаціями, які не належать до
комунальної власності.

Розпорядженням КМДА № 1222 від 29 грудня
2010р. «Про встановлення тарифів на
комунальні послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води
виконавцям цих послуг усіх форм
власності для здійснення розрахунків з
населенням, згідно з тарифами на
теплову енергію, затвердженими
Національною комісією регулювання
електроенергетики України» з 1 лютого
2011р. встановлені тарифи з оплатою після
20 числа місяця: за централізоване
опалення при наявності будинкового та
квартирних засобів обліку теплової
енергії, яка використовується на
опалення, для проведення розрахунків з
населенням 253,15грн. за 1 Гкал у місяцьабо
3,1грн. за кв.м. опалюваної площі
щомісячно протягом року при
відсутності будинкових та квартирних
засобів обліку теплової енергії; 16рн.
78коп. за гарячу воду при наявності
квартирного або будинкового засобу
обліку гарячої води за 1 куб.м., а
розпорядженням КМДА № 99 від 27 січня
2011р. останній тариф змінений з 1 березня
2011р. на 17,41грн. за 1 куб.м.

Вказані тарифи залишені без змін з 1
липня 2011р. розпорядженнями КМДА № 857, 858
від 31 травня 2011р.

Розпорядженням КМДА № 1332 від 30
листопада 2009р. «Про встановлення та
погодження тарифів на комунальні
послуги з централізованого постачання
холодної води і водовідведення
холодної та гарячої води для
населення» з 1 січня 2010р. встановлений
тариф на холодну волу при наявності
квартирного або будинкового засобу
обліку холодної води 1,62грн. за 1 куб.м.
та водовідведення холодної води при
наявності квартирного або будинкового
засобу обліку холодної води 1,25грн., а
всього 2,87грн.

Розпорядженням КМДА № 101 від 27 січня
2011р. «Про встановлення тарифів на
комунальні послуги з централізованого
постачання холодної води і
водовідведення холодної та гарячої
води для населення та тарифів на
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення, що
надаються Київським
квартирно-експлуатаційним управлінням
Міністерства оборони України»
встановлені тарифи на комунальні
послуги з централізованого постачання
холодної води і водовідведення
холодної при наявності квартирного або
будинкового засобу обліку холодної
води для населення з оплатою останнім
після 20 числа місяця, що настає за
розрахунковим, які введені в дію з 1
березня 2011р., 1,98грн. за 1 куб.м. та 1,52грн.
за 1 куб.м. відповідно, а всього 3,5грн. за
1 куб.м.

Згідно розпорядження КМДА № 140 від 3
лютого 2011р. «Про впорядкування
нарахування плати за
житлово-комунальні послуги в м. Києві»
виконавці житлово-комунальних послуг
(послуг з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій,
централізованого постачання холодної
і гарячої води та водовідведення
холодної та гарячої води,
централізованого опалення)
застосовують тарифи для здійснення
розрахунків з населенням за спожиті
послуги в залежності від терміну
оплати останнім (не пізніше або після 20
числа місяця, що настає за
розрахунковим) починаючи з лютого 2011
року. Застосовувати тарифи,
встановлені для розрахунків з
населенням з оплатою останнім після 20
числа місяця, що настає за
розрахунковим, у разі оплати спожитих у
розрахунковому місяці
житлово-комунальних послуг не в
повному обсязі або наявності
заборгованості за спожиті
житлово-комунальні послуги за
попередні періоди, на яку не укладено
договір про її реструктуризацію.

З наданих суду документів вбачається,
що квартира ОСОБА_1 обладнана засобами
обліку холодної та гарячої води і
оплата за користування холодною та
гарячою водою відповідачем
здійснюється відповідно до показників
лічильників, але за тарифами за оплатою
до 20 числа місяця.

Оскільки під час судового розгляду
встановлено, що з вересня 2010р.
відповідач не вносила плату за
утримання будинку та прибудинкової
території у повному обсязі, колегія
суддів вважає правомірними доводи
позивача про необхідність
застосування тарифів за холодне,
гаряче водопостачання та
водовідведення, та опалення, які
встановлені за оплатою після 20 числа.

- 5 -

Актом пломбування лічильників води від
4 липня 2011р. підтверджено встановлення
у квартирі ОСОБА_1 нових засобів обліку
холодної та гарячої води (с.с.42 т.2).

Відповідачем суду не надано доказів
повідомлення позивача про
встановлення нових лічильників води, а
також направлення заяви до ЖБК про
взяття даних лічильників на облік, що
передбачено п. 9 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України № 630 від 21 липня 2005р.
(далі Правила), які регулюють відносини
між суб'єктом господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальних послуг, і фізичною
та юридичною особою, яка отримує або
має намір отримувати послуги з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Пунктом 29 Правил визначено право
споживача на встановлення засобів
обліку та взяття їх на абонентський
облік, а пунктом 10 передбачено, що
справляння плати за нормативами
(нормами) споживання за наявності
квартирних засобів обліку без
урахування їх показань не
допускається, за винятком випадків,
передбачених абзацом п'ятим пункту 16
цих Правил. Виконавець і споживач не
мають права відмовлятися від
врахування показань засобів обліку.

Разом з тим, п. 32 Правил
встановлено, що виконавець
зобов'язаний контролювати встановлені
міжповіркові інтервали, проводити
періодичну повірку квартирних засобів
обліку, їх обслуговування та ремонт, у
тому числі демонтаж, транспортування
та монтаж, а п. 30 визначено, що споживач
зобов'язаний забезпечувати доступ до
мережі, арматури, квартирних засобів
обліку, розподільчих систем
представника виконавця за наявності в
нього відповідного посвідчення.

Суду не надано доказів, що
позивач здійснював перевірку засобів
обліку води у квартирі відповідача, а
також у підтвердження тверджень
представників позивача про відмову
відповідача у допуску представників
позивача до засобів обліку води, тому
колегія суддів вважає неправомірним
нарахування позивачем оплати за
водопостачання та водовідведення без
врахування показників лічильників
води у квартирі відповідача.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що під час судового
розгляду доведені позовні вимоги
позивача про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за водопостачання
гарячої і холодної води та
водовідведення, виходячи із тарифів
оплати після 20 числа місяця, що слідує
за розрахунковим, але враховуючи
показники засобів обліку води.

При цьому колегія суддів
враховує, що позивачем до січня 2014р.
вартість вказаних послуг
обраховувалася враховуючи показники
лічильників, які відповідач зазначала
у квитанціях про оплату.

Пунктом 12 Правил встановлено, що
у разі встановлення будинкових засобів
обліку теплової енергії споживач
оплачує послуги згідно з їх
показаннями пропорційно опалюваній
площі (об'єму) квартири (будинку
садибного типу) за умови здійснення
власником, балансоутримувачем будинку
та/або виконавцем заходів з утеплення
місць загального користування будинку.

Сторони визнали, що будинок, де
проживає ОСОБА_1, обладнаний засобом
обліку теплової енергії, проте, до
жовтня 2012р. на централізоване опалення
позивачем застосовувався тариф,
встановлений розпорядженням КМДА № 1222
від 29 грудня 2010р., 3,1грн. за кв.м.
опалюваної площі щомісячно протягом
року, який визначений при відсутності
будинкових та квартирних засобів
обліку теплової енергії.

З наданих відповідачем
квитанцій про оплату
житлово-комунальних послуг вбачається,
що протягом спірного періоду
відповідачем централізоване опалення
оплачувалося по тарифу 3,1грн. за кв.м.
опалювальної площі, проте тільки у
опалювальний сезон, що суперечить
вищезазначеному розпорядженню КМДА, а
з жовтня 2012р. оплата вносилася на
власний розсуд.

Колегія суддів не погоджується
із розрахунком, наданим представником
апелянта,

-
6 -

стосовно оплати за централізоване
опалення, оскільки він здійснений без
врахування тарифу, встановленого
розпорядженням КМДА № 1222 від 29 грудня
2010р., а саме 253,15грн. за 1 Гкал у місяць.

Доводи представника апелянта
про необхідність проводити розрахунки
за тарифом, який зазначений у особовій
картці ПАТ «Київенерго» і за яким з
цією установою проводить розрахунки
позивач, а також, що тариф на
централізоване опалення встановлений
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 14 грудня 2010р., колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки відповідно
до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики, формує в межах своєї
компетенції державну політику щодо
встановлення цін на електроенергію і
природний газ, тарифів на їх
транспортування та постачання
підприємствам і організаціям, які
виробляють та надають
житлово-комунальні послуги населенню.
Встановлення тарифів на
житлово-комунальні послуги для
населення згідно ст. 7 зазначеного
закону віднесено до компетенції
органів місцевого самоврядування.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що позивачем не
здійснено зайвого нарахування за
надані послуги із централізованого
опалення, а оплата ОСОБА_1 даної послуги
тільки у опалюваний період, але за
тарифом, який визначений для оплати
протягом року, є неправомірним, і
заборгованість, яка виникла у
результаті неправомірних дій
відповідача, підлягає стягненню на
користь позивача відповідно до
наданого ним розрахунку.

Колегія суддів погоджується із
доводами апелянта про безпідставне
нарахування позивачем оплати за
послуги централізованої антени,
оскільки відповідачем суду наданий
договір від 27 липня 1998р. про
користування кабельною системою
прийому телебачення.

При цьому, позивачем надані
докази спростовані не були і не було
надано документів, які б підтвердили
користування відповідачем
централізованою антеною.

Також колегія суддів вважає
правомірними доводи апелянта про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права
стосовно переривання строку позовної
давності.

Статтею 257 ЦК України встановлена
загальна позовна давність у три роки.

Частиною 3 статті 267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Відповідачами протягом розгляду
справи судом першої інстанції подана
заява про застосування строку позовної
давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач.

Дана норма матеріального права не
предбачає переривання позовної
давності у разі подачі заяви про видачу
судового наказу.

За таких обставин, звернення
позивача у лютому 2012р. до суду із заявою
про видачу судового наказу не
перериває строку позовної давності.

Крім того, судовий наказ був
скасований ухвалою Подільського
районного суду м. Києва від 8 травня
2012р., а з даним позовом позивач
звернувся до суду у жовтні 2013р.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що заборгованість за
житлово-комунальні послуги підлягає
стягненню з ОСОБА_1, починаючи з вересня
2010р., так як за вказаний місяць оплата
проводиться до 20 числа жовтня (п. 18
Правил), а позивач звернувся до суду із
даним позовом у жовтні 2013р.

У порушення вимог ст.ст. 214, 215 ЦПК
України суд у рішенні не навів
розрахунку заборгованості,
інфляційних втрат та трьох відсотків
річних, які підлягають стягненню з
відповідача.

Відповідно до ст.ст. 303, 307 ЦПК України
колегія суддів здійснила перерахунок
заборгованості за гарячу та холодну
воду і водовідведення, опалення,
утримання будинку і споруд та
прибудинкової території, капітальний
ремонт з вересня 2010р. по 1 лютого 2014р.,
виходячи із тарифів, встановлених
загальними зборами членів ЖБК «Київ-9»
та КМДА, із

-
7 -

складових заборгованості, які наведено
вище.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Так як між позивачем та відповідачем
існують грошові зобов'язання, які
відповідачем порушуються, тому наявна
заборгованість підлягає сплаті з
врахування інфляційних втрат та трьох
відсотків річних.

Такі висновки також містять у
постановах Верховного Суду України,
які є обов'язковими для всіх судів
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України
(справа 6-68цс12).

Наведений позивачем розрахунок
інфляційних витрат та трьох відсотків
річних є неправомірним, оскільки
оплата житлово-комунальних послуг
проводиться щомісячними платежами,
тому інфляційні втрати та три відсотка
річних повинні обраховуватися,
виходячи із суми заборгованості за
кожний місяць.

Інфляційні втрати обраховуються
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочки
виплати заборгованості.

Три відсотки річних розраховуються по
формулі: сума боргу х 3% х кількість днів
прострочення платежу : 365 : 100.

Отже, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1
підлягає стягненню заборгованість:

- вересень 2010р.: 127,53грн. -
житлово-комунальні послуги (далі
послуги); 23,33грн. - інфляційні втрати
(далі інфляція); 13,95 - 3% річних;

- жовтень 2010р.: 48,17грн. - послуги;
8,62грн. - інфляція; 5,15грн. - 3% річних;

- листопада 2010р.: 48,17грн. - послуги;
8,18грн. - інфляція; 5,03грн. - 3% річних;

- грудень 2010р.: 48,17грн. - послуги;
7,61грн. - інфляція; 4,91грн. - 3% річних;

- січень 2011р.: 48,17грн. - послуги;
7,12грн. - інфляція; 4,79грн. - 3% річних;

- лютий 2011р.: 46,17грн. - послуги; 6,09грн.
- інфляція; 4,47грн - 3% річних;

- березень 2011р.: 49,37грн. - послуги; 5,82 -
інфляція; 4,67грн. - 3% річних;

- квітень 2011р.: 49,69грн. - послуги;
5,41грн. - інфляція; 4,57грн. - 3% річних;

- травень 2011р.: 202,17грн. - послуги;
21,02грн. - інфляція; 18,10грн. - 3% річних;

- червень 2011р.: 201,85грн. - послуги;
24,02грн. - інфляція; 17,55грн. - 3% річних;

- липень 2011р.: 203,66грн. - послуги;
25,052грн. - інфляція; 17,19грн. - 3% річних;

- серпень 2011р.: 49,37грн. - послуги;
6,02грн. - інфляція; 4,05грн. - 3% річних;

- вересень 2011р.: 48,09грн. - послуги;
5,86грн. - інфляція; 3,82грн. - 3% річних;

- жовтень 2011р.: 49,26гн. - послуги;
5,96грн. - інфляція; 3,79грн. - 3% річних;

- листопад 2011р.: 52,68грн. - послуги;
6,26грн. - інфляція; 3,92грн. - 3% річних;

- грудень 2011р.: 51,92грн. - послуги;
6,07грн. - інфляція; 3,73грн. - 3% річних;

- січень 2012р: 51,92грн. - послуги;
5,91грн. - інфляція; 3,61грн. - 3% річних;

- лютий 2012р.: 51,92грн. - послуги; 5,76грн.
- інфляція; 3,47грн. - 3% річних;

- березень 2012р.: 50,11грн. - послуги;
5,56грн. - інфляція; 3,23грн. - 3% річних;

- квітень 2012р.: 50,43грн. - послуги;
5,74грн. - інфляція; 3,12грн. - 3% річних;

- травень 2012р.: 204,19грн. - послуги;
24,09грн. - інфляція; 12,13грн. - 3% річних;

- червень 2012р.: 202,17грн. - послуги;
24,26грн. - інфляція; 11,50грн.- 3% річних;

- липень 2012р.: 175,56грн. - послуги;
21,59грн. - інфляція; 9,54грн. - 3% річних;

- серпень 2012р.: 50,43грн. - послуги;
6,15грн. - інфляція; 2,62грн. - 3% річних;

- вересень 2012р.: 48,30грн. - послуги;
5,89грн. - інфляція; 2,38грн. - 3% річних;

- жовтень 2012р.: 51,07грн. - послуги;
6,28грн. - інфляція; 2,39грн. - 3% річних;

- листопад 2012р.: 64,99грн. - послуги;
7,86грн. - інфляція; 2,88грн. - 3% річних;

- грудень 2012р.: 71,28грн. - послуги;
8,48грн. - інфляція; 2,98грн. - 3% річних;

- січень 2013р.: 74,67грн. - послуги;
8,96грн. - інфляція; 2,95грн. - 3% річних;

- лютий 2013р.: 25,10грн. - послуги; 3,01грн.
- інфляція; 0,93грн. - 3% річних;

- березень 2013р.: 69,29грн. - послуги;
8,31грн. - інфляція; 2,39грн. - 3% річних;

- 8 -

- квітень 2013р.: 64,77грн. - послуги;
7,70грн. - інфляція; 2,07грн. - 3% річних;

- травень 2013р.: 46,17грн. - послуги;
5,49грн. - інфляція; 1,36грн. - 3% річних;

- червень 2013р.: 51,07грн. -послуги;
6,12грн. - інфляція; 1,37грн. - 3% річних;

- липень 2013р.: 49,90грн. - послуги;
6,38грн. - інфляція; 1,21грн. - 3% річних;

- серпень 2013р.: 49,37грн. - послуги;
6,31грн. - інфляція; 1,08грн. - 3% річних;

- вересень 2013р.: 48,30грн. - послуги;
5,94грн. - інфляція; 0,93грн. - 3% річних;

- жовтень 2013р.: 52,88грн. - послуги;
6,39грн. - інфляція; 0,89грн. - 3% річних;

- листопад 2013р.: 57,49грн. - послуги;
6,66грн. - інфляція; 0,89грн. - 3% річних;

- грудень 2013р.: 102,86грн. - послуги;
11,62грн. - інфляція; 1,21грн. - 3% річних;

- січень 2014р.: 88,86грн. - послуги;
9,50грн. - інфляція; 0,84грн. - 3% річних.

Отже, за період з вересня 2010р. по 1
лютого 2014р. з ОСОБА_1 на користь
позивача підлягає стягненню 3 177грн.
54коп. заборгованості за
житлово-комунальні послуги, 392грн. 40коп.
інфляційних втрат та 197грн. 66коп. трьох
відсотків річних.

Колегія суддів погоджується з доводами
апелянта про порушення судом норм
процесуального права в частині
стягнення з відповідачів витрат
позивача на правову допомогу, виходячи
з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Частиною 2 статті 79 ЦПК України до
судових витрат віднесені витрати на
правову допомогу.

У підтвердження понесених витрат на
правову допомогу позивачем надано
договір, укладений з ТОВ «ЛФ «Груп»,
проте, не надано доказів, що
співробітниками даного товариства
позивачу надавалася правова допомога
при розгляді даного спору.

Крім того, матеріали справи не містять
ухвали суду про допуск до участі у
справі особи, яка має право на надання
правової допомоги, як це передбачено
ст. 56 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції не мав
правових підстав для стягнення з
відповідачів понесених позивачем
витрат на правову допомогу.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з ОСОБА_1 на користь позивача
підлягає стягненню сплачений судовий
збір.

Апеляційна скарга не містить належного
обґрунтування незаконності рішення
суду в частині відмови у задоволенні
зустрічних позовних вимог.

Однак, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
безпідставність даних позовних вимог
та відсутність доказів, що позивачем
здійснюється нечесна підприємницька
діяльність.

Крім того, правовідносини, які виникли
між сторонами, є договірними, і не
передбачають правових підстав для
відшкодування моральної шкоди.

Судом першої інстанції при розгляді
позову ЖБК «Київ-9» неповно встановлені
обставини справи, неправильно
застосовані норми матеріального права,
порушені норми процесуального права
при ухваленні судового рішення, тому
відповідно до положень ст. 309 ЦПК
України колегія суддів скасовує
рішення суду в цій частині та ухвалює
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог ЖБК «Київ-9». Підстав для
скасування рішення суду в частині
відмови у задоволенні зустрічного
позову колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 та заяву
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного
суду м. Києва від 23 червня 2014р. в частині
задоволення позову
Житлово-будівельного кооперативу
«Київ-9» скасувати та ухвалити в цій

- 9 -

частині нове рішення, яким позов
Житлово-будівельного кооперативу
«Київ-9» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Житлово-будівельного кооперативу
«Київ-9» заборгованість за
житлово-комунальні послуги у сумі 3
177грн. 54коп., інфляційні втрати у
розмірі 392грн. 40коп., три відсотка
річних у розмірі 197грн. 66коп., судовий
збір у сумі 229грн. 40коп., а всього 3997грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

В решті рішення Подільського
районного суду м. Києва від 23 червня
2014р. залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: