Справа № 466/1306/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

16 вересня 2014р. Шевченківський
районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді
Ковальчука О.І.

при секретарі
Кривяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики,-

у с т а н
о в и в :

27.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення з ОСОБА_2 17000,00 гривень боргу
за договором позики та стягнення з
ОСОБА_3 78,25 гривень боргу у вигляді 3%
річних за договором поруки, а також
судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що 01.03.2013р. між ним
та відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір позики. Відповідно до умов
договору він, передав, а відповідач
отримав 17 000 гривень. Факт одержання
грошей підтверджується розпискою,
власноручно написаною відповідачем
ОСОБА_2 Зазначену суму коштів
відповідач ОСОБА_2 зобов'язався
повернути до 01.01.2014 року. Проте, своїх
зобов'язань за договором позики не
виконав та отримані кошти не повернув.
Крім цього, 01.03.2013р. між позивачем та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено
договір поруки, відповідно до якого
поручитель зобов'язався відповідати
перед позикодавцем за виконання
позичальником своїх зобов'язань, в
частині нарахування 3% річних на суму
основного зобов'язання, що випливають з
договору позики від 01.03.2013р. Відповідно
до розрахунку боргу, сума 3% річних
складає 78,25грн. Просив позов
задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
надавши аналогічні пояснення тим, які
зазначені в позовній заяві та
додатково пояснив, що відповідачами на
день розгляду справи борг не сплачений.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися повторно з невідомих суду
причин, хоча належним чином
повідомлялися про час та місце
розгляду справи, що стверджується
відмітками у журналі реєстрації
вихідної кореспонденції, заперечень на
позовну заяву відповідачами до суду
подано не було, а тому оскільки в
матеріалах справи достатньо доказів
для розгляду справи без їх участі,
представник позивача не заперечує
проти заочного розгляду справи, суд у
відповідності до вимог статтей 169, 224
ЦПК України вважає за можливе провести
заочний розгляд справи на підставі
наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, показання свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.03.2013р. між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено договір позики.

Відповідно до умов договору позивач
передав, а відповідач отримав 17000
гривень. Факт одержання грошей
підтверджується розпискою,
власноручно написаною відповідачем
(а.с.14). Зазначену суму коштів,
відповідач зобов'язався повернути до
01.01.2014 року. Проте, відповідач своїх
зобов'язань не виконав та отримані
кошти не повернув.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що 01.03.2013р. між позивачем
ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було
укладено договір поруки, відповідно до
якого поручитель зобов'язався
відповідати перед позикодавцем за
виконання позичальником своїх
зобов'язань, в частині нарахування 3%
річних на суму основного зобов'язання,
що випливають з договору позики від
01.03.2013р. Відповідно до розрахунку боргу,
сума 3% річних складає 78,25грн., яка
відповідачем ОСОБА_3 не повернута.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Стаття 1047 даного кодексу передбачає, що
договір позики є укладеним з моменту
передання грошей, якщо його сума не
менш як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України.

У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Слід також відзначити, що при розгляді
справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України
18 вересня 2013 року зробив правовий
висновок про те, що письмова форма
договору позики внаслідок його
реального характеру є доказом не лише
факту укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку, що позов є підставний та
обґрунтований і підлягає до
задоволення.

З відповідача також підлягає до
стягнення судовий збір з врахуванням
сплачених коштів позивачем за подання
заяви.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214,
215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 525, 530, 625, 1046,
1047, 1050 ЦК України, суд -

в и р і
ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень боргу
за договором позики від 01.03.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 78,25
(сімдесят вісім) гривень 25 копійок
боргу у вигляді 3% річних за договором
поруки від 01.03.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 -
243,60 (двісті сорок три гривні шістдесят
копійок) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
О.І.Ковальчук

Суддя: О. І. Ковальчук