АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

16 жовтня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі: головуючого -
судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.,

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права на об'єкти
нерухомого майна» в особі начальника
Сенчука  Василя Володимировича, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити відповідні дії,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 18 вересня 2014 року,

встановила:

23 травня 2014 р. ОСОБА_1 звернулась до
суду з вказаним позовом, в якому
просила визнати незаконним та
скасувати зроблений запис до
Реєстраційної книги №4323, яким
засвідчено, що:

- 2/4 частини квартири АДРЕСА_1
зареєстровано за громадянами ОСОБА_4
та ОСОБА_5 ( в рівних долях) на підставі
свідоцтва про право власності на
житло, виданого Державним комунальним
управлінням житлового господарства
Мінського району м. Києва 03.11.1995 р.,
розпорядження №268;

-1/4 частина вказаної квартири
зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі
договору міни, посвідченого 18
Київською державною нотаріальною
конторою 05.12.1995, №6у-731;

-1/4 частина вказаної квартири
зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі
договору міни, посвідченого 18
Київською державною нотаріальною
конторою 05.12.1995, №6у-731.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
Комунальне підприємство «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права на об'єкти
нерухомого майна» порушило порядок
поточної реєстрації переходу права
власності від одних громадян -
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, до
других - ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 18 вересня 2014 року провадження
у справі закрито відповідно до п.1 ч.1
ст.205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне
застосування норм процесуального
права, просить скасувати вказану
ухвалу суду та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Свої доводи мотивує тим, що на момент
виникнення спірних правовідносин - 9
січня 1996 року, останні регулювалися
Цивільним кодексом Української РСР, а
відповідач - бюро технічної
інвентаризації, не мало статусу
суб'єкта владних повноважень. З 1
січня 2012 року бюро технічної
інвентаризації втратило повноваження
суб'єкта владних повноважень, а тому
розгляд справи належить до цивільної
юрисдикції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_8 апеляційну скаргу
підтримали та просили її задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 проти задоволення
апеляційної скарги не заперечував.

Інші особи, що беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явилися, про
час та місце розгляду справи
повідомлені судом належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь по
справі, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах апеляційного оскарження,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття
провадження у справі відповідно до п.1
ч.1 ст.205 ЦПК України, суд першої
інстанції виходив з того, що Комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права на об'єкти
нерухомого майна» здійснювало владні
управлінські функції - державну
реєстрацію права власності, а тому
спір носить публічно-правовий
характер та не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Колегія судів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Приписами ст.15 ЦПК України чітко
визначено компетенцію судів щодо
розгляду цивільних справ. Так, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Позивачем і відповідачем в цивільному
процесі відповідно до ст.30 ЦПК
України можуть бути фізичні і
юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ст.3 КАС України суб'єкт
владних повноважень - орган державної
влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів» від 20.05.2013
року №8, спори, які виникають у
відносинах пов'язаних з державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно, підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до п.3 Прикінцевих
положень Закону України від 11 лютого
2010 року «про внесення змін до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» та інших законодавчих актів
України» до 1 січня 2013 року державна
реєстрація права власності та права
користування (сервітут) на об'єкти
нерухомого майна , розташовані на
земельних ділянках; права користування
(найму, оренди) будівлею або іншими
капітальними спорудами, їх окремими
частинами; права власності на об'єкти
незавершеного будівництва, а також
облік безхазяйного нерухомого майна,
довірче управління нерухомим майном
проводиться реєстраторами бюро
технічної інвентаризації створеними
до набрання чинності цим Законом та
підключеними до Реєстру прав
власності на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації
Частина друга цієї статті визначає,
що державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідними органом, який
зобов'язаний надавати інформацію про
реєстрацію та зареєстровані права в
порядку, встановленому законом.

Оскільки спір з приводу внесення змін
до державного реєстру прав власності
на нерухоме майно стосується
перевірки
адміністративно-розпорядчих дій
державного реєстратора (БТІ), які
безпосередньо не пов'язані зі спором
про захист права власності, а
спрямований на захист прав у
контексті публічно-правових відносин,
останній повинен розглядатися за
правилами адміністративного
судочинства.

Висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи, з
матеріалів справи та змісту
апеляційної скарги не вбачається
порушень норм процесуального права, а
тому колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 303, 304, 312, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 18 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/12819/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Шевчук А.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.