Номер провадження: 22-ц/785/6684/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Кварталової А.М.,
Таварткіладзе О.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління МВС
України в Одеській області про
стягнення збитків (грошової суми) в
розмірі 5 962,00 грн. за затримку у виплаті
одноразової грошової допомоги при
звільненні з органів внутрішніх справ
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 03 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

12.03.2014 р. позивач звернувся до суду з
позовом, уточнивши який, просив
стягнути з ГУМВС України в Одеській
області на його користь збитки (грошову
суму) за затримку у виплаті одноразової
грошової допомоги при звільненні з
органів внутрішніх справ у розмірі 5 962
грн.

Позов обґрунтований тим, що 31.03.2008 року,
наказом ГУМВС України № 175о/с він
звільнений з органів внутрішніх справ
за п. 64 «ж» (за власним бажанням) з
календарною вислугою - 20 років 5 місяців
та 26 років 02 місяця у пільговому
обчисленні. Одноразову грошову
допомогу при звільненні зі служби у
розмірі 27 693,09 грн. отримав лише 18.02.2009
року та доплату до неї у розмірі 260,91
грн. - 02.09.2009 року.

В подальшому, 16.03.2012 р. рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
його позов про стягнення з ГУМВС
України в Одеській області
компенсації, з урахуванням діючого
індексу інфляції, за весь час
прострочення та трьох відсотків річних
від простроченої суми, за несвоєчасну
виплату одноразової грошової допомоги
при звільненні з органів внутрішніх
справ задоволено. Вказані кошти у
жовтні 2013 р. були перераховані на
рахунок, відкритий у філії - Одеське
обласне відділення АТ «Ощадбанк».

Однак згодом він дізнався, що існує
Закон України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», який обмежує розмір пені
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, тому звернувся до суду з
вказаним позовом.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 03.06.2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено, у зв'язку з
пропуском строку позовної давності
(а.с.36-37).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
про задоволення позову, посилаючись на
те, що рішення постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, який виклав зміст
рішення, перевіривши матеріали справи
в межах апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду скасуванню з
ухваленням нового - про відмову в
позові з інших правових підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказаній нормі права рішення суду не
відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач, через хворобу, згідно наказу
начальника ГУМВС України в Одеській
області від 31.03.2008 року № 175о/с із
змінами, внесеними наказом від 13.05.2008
року, за №255 о/с, буз звільнений в запас
Збройних Сил України, з посади старшого
оперуповноваженого в особливо
важливих справах відділу організації
оперативної роботи та контролю за
діяльністю міськрайлінорганів у
протидії нарко-злочинності, управління
по боротьбі з незаконним обігом
наркотиків ГУМВС України в Одеській
області (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» позивач, як особа, що
має вислуги 10 років і більше, при
звільненні отримав право на одноразову
грошову допомогу в розмірі 50% місячного
грошового забезпечення за повний
календарний рік служби.

Грошова допомога в загальному розмірі
27 954,00 грн. була виплачена йому 18.02.3009
року, що підтверджується довідкою
управління фінансового забезпечення
та бухгалтерського обліку ГУМВС
України в Одеській області від 28.12.2010
року за №14/1Д-186 (а.с.7).

Дані обставини також підтверджені
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 16 березня 2012 року, яким був
задоволений позов ОСОБА_2 і стягнуто на
його користь з ГУМВС України в Одеській
області компенсацію за несвоєчасну
виплату одноразової грошової допомоги
при звільненні з органів внутрішніх
справ в сумі 4 818,00 грн. (а.с.6).

Вказане рішення набрало законної сили
і грошові кошти в жовтні 2013 року були
перераховані на рахунок позивача,
відкритий у філії Одеське обласне
відділення АТ «Ощадбанк».

Відмовляючи ОСОБА_2 в позові, суд 1-ої
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущений трьохмісячний строк
позовної давності звернення до суду з
заявою про вирішення трудового спору,
передбачений ч.1 ст.233 КЗПУ України і
трьохрічний строк, передбачений ст.257
ЦК України.

При цьому суд керувався вимогами
вказаних норм матеріального права і
відповідними нормами
цивільно-процесуального
законодавства.

Колегія погоджується з відмовою
позивачу в позові, однак не може
погодитись з мотивами такої відмови.

Судом 1-ої інстанції при розгляді
спору по суті не враховано те, що строк
позовної давності застосовується
судом лише у тих випадках, коли самі
позовні вимоги є обґрунтованими і не
враховано те, що на
військовослужбовців та прирівняним до
них осіб (рядовий і начальницький склад
органів внутрішніх справ тощо) взагалі
не розповсюджуються норми трудового,
цивільного та господарського
законодавства при вирішенні таких
спорів.

До збитків позивачем віднесені 3%
річних, які передбачені ст. 625 ЦК
України і проценти за користування
чужими грошовими коштами, які
передбачені ч.6 ст.231 Господарського
Кодексу України, розмір яких ним
визначений подвійною ставкою НБУ(а.с.1,
18).

В даному випадку, колегія вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення
збитків за затримку у виплаті
одноразової грошової допомоги при
звільненні з органів внутрішніх справ
є безпідставні і взагалі задоволенню
не підлягають, оскільки вищевказані
норми права на виникнені між сторонами
відносини не розповсюджуються.

За таких підстав, рішення суду, як
постановлене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
підлягає скасуванню, з ухваленням
нового про відмову позивачу в позові по
суті заявлених вимог.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 03 червня 2014 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в позові до Головного
управління МВС України в Одеській
області про стягнення збитків
(грошової суми) в розмірі 5 962,00 грн. за
затримку у виплаті одноразової
грошової допомоги при звільненні з
органів внутрішніх справ по суті
заявлених вимог.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом 20-ти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.Л.Троїцька

А.М.Кварталова

О.М.Таварткіладзе