Справа № 382/1503/14-ц Головуючий у І
інстанції Карпович В.Д.Провадження №
22-ц/780/5586/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 42
У Х В А Л А

іменем України

9 жовтня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Даценко Л.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Ромашині
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Яготинського районного суду
Київської області від 14 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про позбавлення права користування
жилим приміщенням і зняття з
реєстраційного обліку за місцем
проживання,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним вище позовом, який
надалі уточнив і мотивував тим, що йому
належить на праві власності будинок по
АДРЕСА_1 де він мешкає із дружиною і
дочкою. Відповідач із 25 грудня 2010 року
зареєстрований та мешкає у спірному
будинку і є колишнім чоловіком його
дочки, шлюб з яким розірвано.
Відповідач систематично вчиняє
конфлікти та сварки, у зв'язку з чим він
неодноразово звертався до міліції.
Вважає, що відповідач є тимчасовим
жильцем у його будинку, бо він ніколи не
був членом його сім'ї, у них були різні
бюджети, вони ніколи не вели сіпільного
господарства. Крім того, відповідач не
сплачує комунальні послуги, якими
користується. Посилаючись на ст.98 ЖК
України, просив позбавити відповідача
права користування належним йому
житловим будинком АДРЕСА_1 та усунути
перешкоди у здійсненні права власності
шляхом зняття відповідача із
реєстраційного обліку в будинку.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 14 серпня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено у
повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове, яким його вимоги
задоволити в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення і неправильне застосування
судом норм матеріального і
процесуального права. Скаргу мотивує
тим, що суд став на бік відповідача.
Іншіих доводів у скарзі не наводить.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
обгрунтовував свої висновки
відсутністю передбачених законом
підстав для позбавлення відповідача
права користування житловим будинком
АДРЕСА_1 та зняття його із
реєстраційного обліку в будинку як
тимчасового мешканця. При цьому суд
виходив з того, що після укладення
шлюбу з дочкою позивача, відповідач
вселився у 1993 році в будинок як член
сім'ї власника будинку і після
розлучення згідно ст.156 ЖК України не
втратив права користуавння жилим
приміщенням.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.47 Конституції України
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Це ж положення закріплено в ст.9 ЖК
України, згідно якої ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ст.383 ЦК України та ст.150
ЖК України власник будинку має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і має право
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени
сім'ї власника будинку, які проживають
разом з ним у будинку, що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку, якщо при
їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування жилим
приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст.156 ЖК
України до членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Згідно положень ст.65 ЖК України до
членів сім'ї власника належать його
дружина, діти і батьки. Членами сім'ї
власника може бути визнано й інших
осіб, якщо вони постійно проживають
разом з наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Особи, що вселилися в
жиле приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Судом першої інстанції встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1 є власником житлового будинку
по АДРЕСА_1 де мешкає із дружиною і
дочкою.

У 1993 році дочка позивача ОСОБА_3
одружилася із відповідачем ОСОБА_2 і з
цього ж часу вони мешкають в будинку. 30
листопада 2012 року шлюб між ними
розірвано.

Також судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 вселився до спірного будинку у
якості члена сім'ї його власника і
мешкає у будинку більше 20 років.

За таких обставин суд прийшов до
обгрунтованого висновку, що відповідач
вселився до будинку як член сім'ї
власника, не є тимчасовим жильцем і
відповідно не може бути виселений на
підставі ст.98 ЖК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач є тимчасовим жильцем не
грунтуються на вимогах закону.

Відповідно до положень ст.98 ЖК України
наймач жилого приміщення та члени його
сім'ї, які проживають разом з ним,
можуть за взаємною згодою дозволити
тимчасове проживання в жилому
приміщенні, що є в їх користуванні,
інших осіб без стягнення плати за
користування приміщенням (тимчасових
жильців), в тому числі опікуна чи
піклувальника, який не є членом сім'ї
наймача. Вселення тимчасових жильців
на строк понад півтора місяця
допускається за умови додержання
розміру жилої площі, встановленого для
надання жилих приміщень (частина перша
статті 48).

Тимчасові жильці на вимогу наймача або
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, зобов'язані негайно звільнити
приміщення, а в разі відмовлення -
підлягають виселенню в судовому
порядку без надання іншого жилого
приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач із 1993 року вселився до
будинку у якості члена сім'ї, постійно
мешкав, періодично був зареєстрований
у будинку у 1999 році, у 2000 році. Останній
раз місце проживання в будинку
зареєстроване у встановленому законом
порядку 25 грудня 2010 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 14 серпня 2014 року
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: