СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22-ц/796/6562/2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Коренюк А.М.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
11.06.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.
При секретарі - Онищенко О.С.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ТОВ
на заочне рішення Дарницького
районного суду м.Києва від 1.04.2014 р.
в справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
про стягнення середнього заробітку
за час затримки розрахунку
заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 1.04.2014 р. частково
задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ
«СпортСвітБуд», ОСОБА_2 про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку; в задоволенні решти позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення відповідач просить це рішення
скасувати і постановити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись, зокрема, на те,
що суд неповно з»ясував обставини
справи, не дав належної оцінки доказам,
порушив норми матеріального і
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Постановлюючи рішення суд виходив з
того, що позивач будучи звільненим з
роботи за ініціативою адміністрації за
ст.40 п.4 КЗпП України (за прогули) у день
звільнення не отримав належного йому
розрахунку, що відповідачем порушено
вимоги трудового законодавства, що
передбачені ст.116 КЗпП України, а тому,
відповідно до вимог ст.117 КЗпП України
стягнув з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 2.04.2012 р. по 18.09.2013 р. (тобто за 364
робочі дні) в сумі 26 459,16 грн., дійшовши
висновку щодо часткового задоволення
позовних вимог.

Проте, із такими висновками суду
повністю погодитися не можна, оскільки,
такі висновки суду не відповідають
вимогам закону та обставинам справи, з
огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи і
встановлено судом, позивач працював у
відповідача на посаді начальника
конструкторського відділу.

Згідно наказу від 30.03.2012 р. він був
звільнений з роботи на підставі п.4 ст.40
КЗпП України за прогули без поважних
причин (а.с.4).

Всупереч вимог ст.116 КЗпП України
відповідач не провів з ним належного
розрахунку при звільненні в сумі 1719,49
грн.

Зазначена обставина не заперечувалася
та не була спростована представником
відповідача.

Так, постановлюючи рішення, суд
виходив з того, що належна позивачу
сума розрахунку при звільнені була
відповідачем перерахована позивачу
поштовим переказом №56 від 5.06.2013 р., а
повідомлення про отримання коштів, від
отримання якого відмовився позивач,
надійшло до поштового відділення за
місцем проживання позивача 19.08.2013
р.(а.с.6).

Тому, саме цю дату 19.08.2013 р. суд вважав
днем фактичного розрахунку і виходячи
із цієї дати визначив суму, яку стягнув
з відповідача за затримку розрахунку
позивачу при звільненні.

Проте, із таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки,
відповідачем кошти позивачу
перераховувалися двічі.

Як пояснив суду апеляційної інстанції
представник відповідача, у день
звільнення позивач відмовився
отримати належну йому суму, вважаючи,
що вона є значно меншою чим належить.

Ніяких письмових доказів про відмову
позивача від отримання розрахунку
вони не складали.

29.05.2012 р. належна позивачу сума 1719,49 грн.
була перерахована позивачу поштовим
переказом, оскільки, за отриманням
заробітної плати він не звертався.

Зазначений факт підтверджується
наданими відповідачем судовими
рішеннями.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов"язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Дарницького районного
суду від 22.08.2013 р. в справі за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ «СпортСвітБуд» про
стягнення заробітної плати,
невиплаченої при звільненні та
поновлення на роботі, яке є чинним,
було встановлено, що нараховані суми
позивачу надіслані 29.05.2012 р.
електронним переказом поштою,
оскільки, відповідач не з»являвся за їх
отриманням особисто. Судом також було
встановлено, що позивач гроші не
отримав, тому у зв»язку із цим переказ
було повторно 30.07.2013 р. направлено
поштою, про свідчить лист
Лівобережного поштамту від 19.08.2013 р.

Цим же рішенням встановлено, що
позивач не надав суду доказів того, що
його щомісячна зарплата на посаді
начальника конструкторського відділу
складала саме 4500 грн., виходячи із якої
останній пред»являв вимоги до
відповідача.

Так, ухвалою Апеляційного суду м.Києва
від 5.12.2013 р. встановлено, що згідно
штатного розкладу, затвердженого
директором ТОВ «СпортСвітБуд» 1.10.2011 р.,
- 1.01.2012 р., 1.02.2012 р. (т.3 а.с.105-107) посадовий
оклад ОСОБА_1 складає 1100 грн. Належних
та допустимих доказів на підтвердження
того, що розмір щомісячної заробітної
плати позивача складає 4500 грн.
матеріали справи не містять.

Рішенням господарського суду м.Києва
від 11.10.2012 р., залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 5.12.2012 р., та
постановою Вищого господарського суду
України від 6.02.2013 р., встановлено, що між
ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «СпортСвітБуд»
укладено договір про сумісну
діяльність № 2, згідно умов якого ТОВ
«СпортСвітБуд» зобов'язується
виплачувати ФОП ОСОБА_1
зарплату-заохочення-компенсацію у
розмірі 4500 грн. щомісяця. Цим же
рішенням встановлено, що
заборгованість ТОВ «СпортСвітБуд»
перед начальником конструкторського
відділу із
зарплати-заохочення-компенсації за 2011
р. становить 24611 грн., яку господарський
суд і стягнув на користь фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1

Таким чином, встановлені рішенням
господарського суду обставини
спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що
розмір його заробітної плати як
працівника ТОВ «СпортСвітБуд»
становить 4500 грн.(а.с.14-16, 53-56).

Крім того, обґрунтовуючи апеляційну
скаргу представник відповідача
посилався на те, що постановлюючи
рішення судом першої інстанції не
було належним чином з»ясоване питання
щодо середньої заробітної плати
позивача для визначення розміру суми,
яку стягнуто за затримку розрахунку
при звільненні.

Згідно довідки відповідача середня
заробітна плата, ОСОБА_1 за грудень 2011р.
та січень 2012р. становить 1 100,00 грн.,
середньоденна заробітна плата
становить 52,38 грн. (а.с.57).

З огляду на викладене судова колегія
вважає, що встановлено, що відповідач
дійсно не провів з позивачем
розрахунку при звільненні відповідно
до вимог закону, що судом встановлено,
що належні позивачу кошти були
направлені позивачу поштовим
переказом 29.05.2012 р., що отримати їх він
не бажав, тому, ці кошти були повернуті
відповідачу, а 30.07.2013 р. були направлені
поштою повторно.

Тому, судова колегія вважає, що днем
фактичного розрахунку належить
вважати саме 29.05.2012 р., оскільки, такий
тривалий час затримки розрахунку при
звільненні був створений негативною
поведінкою позивача.

Крім того, як вбачається із досліджених
судом апеляційної інстанції вище
зазначених судових рішень, а також із
даної справи, вбачається, що до
вересня 2013 р. позовні вимоги про
стягнення коштів за затримку
розрахунку при звільненні позивачем не
заявлялися.

За таких обставин судова колегія
вважає, що з відповідача на користь
позивача належить стягнути заробітну
плату за затримку розрахунку при
звільненні за період з 2 квітня 2012 р. по
29 травня 2012 р., тобто, за 41 робочий день,
виходячи із наданого суду розміру
середнього та середньоденного
заробітку, що становить 2147,58 грн., а в
задоволенні решти позову відмовити.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції слід змінити, зменшивши
стягнуту судом суму з відповідача ТОВ
«СпортСвітБуд» на користь позивача
ОСОБА_1 за затримку розрахунку при
звільненні з 26 459,16 грн. до 2 147,58 грн.

Також, відповідно, зменшенню підлягає
сума стягнутих судових витрат з ТОВ
«СпортСвітБуд» на користь держави з
264,59 грн. до 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313 -315, 317
ЦПК України, ст.ст.116,117 КЗпП України,
колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ТОВ
«СпортСвітБуд» - задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 1.04.2014 р. - змінити. Зменшити
стягнуту судом суму з відповідача ТОВ
«СпортСвітБуд» на користь позивача
ОСОБА_1 за затримку розрахунку при
звільненні з 26 459,16 грн. до 2 147,58 грн.

Зменшити стягнуту суму судових витрат
з ТОВ «СпортСвітБуд» на користь
держави з 264,59 грн. до 243,60 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :