АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у 1-ій інстанції - Гуменюк
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8891/2014
Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого - судді:
Музичко С.Г.,

суддів:
Семенюк Т.А., Кравець В.А.,

при секретарі:
Круглику В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 30 квітня 2014 року у справі за
позовом Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
надані житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 квітня 2014 року позов
задоволено; стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3
солідарно, на користь КП «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» кошти у
розмірі 8 757.60грн, та 14,20 грн. судового
збору.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 квітня 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову КП «КП «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» у повному
обсязі. Посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, зокрема
зазначає, що висновки суду є
безпідставними.

В судовому засіданні
апеляційного суду представник
позивача проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
вважаючи рішення суду першої інстанції
законним та обґрунтованим. Відповідач
підтримав апеляційну скаргу з
наведених у ній доводів.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі, користуючись
житлово-комунальними послугами,
порушують зобов'язання щодо оплати за
їх надання, внаслідок чого виникла
заборгованість в сумі 8 528,20 грн., а тому
відповідачі мають сплатити на користь
позивача вищевказану суму, яка включає
індекс інфляції та 3% річних.

Колегія суддів погоджується рішенням
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між
виконавцями і споживачами, а також їхні
права та обов'язки визначено у Законі
України "Про житлово-комунальні
послуги".

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" передбачене право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому,
такому право прямо відповідає
визначений пунктом 5 частини 3 статті 20
цього Закону обов'язок споживача
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до ст. 179 ЖК України
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обов'язковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями жилих будинків і
прибудинковими територіями, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Судом першої інстанції встановлено,
згідно довідки форми №3, відповідачі
зареєстровані у кв.АДРЕСА_1. (а.с.7).

Заборгованість за житлово-комунальні
послуги, надані позивачем за період із
01 березня 2004 року і по 01 січня 2014 року у
розмірі 3 180 грн. 17 коп. З урахуванням
інфляційної складової у розмірі 4 060 52
коп. та трьох процентів річних у
розмірі 1 287 грн. 51 коп., загальна сума
заборгованості складає 8 528,20 грн.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно з ст.20, 32 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» -
розмір плати за житлово-комунальні
послуги, за утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій
розраховується і встановлюється,
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Законом України «Про захист прав
споживачів» передбачено, що під
договором слід розуміти усну чи
письмову угоду між споживачем та
виконавцем послуг.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що позивачем було вчинено дії
на користь відповідача - надано
послуги, тому договір про надання
послуг, вважається укладеним з моменту
отримання відповідачем таких послуг.

Згідно з ст. 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цінтарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

Судом встановлено, що розмір плати за
комунальні послуги встановлений на
підставі діючих на час їх нарахування
тарифів, а тому суд першої інстанції
вірно прийняв до уваги наданий
позивачем розрахунок заборгованості
здійснений в межах строку позовної
давності (т. 2 а.с. 67-68).

Згідно статей 66, 67, 162 ЖК України за
користування житловим приміщенням, що
належить громадянинові на праві
приватної власності, сплачується плата
за утримання будинку, прибудинкової
території та плата за спожиті
комунальні послуги.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

У силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З розрахунку заборгованості, наданого
позивачем, вбачається, що за спірний
періодборг відповідачів становить 8
757,60 грн.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги,
суд першої інстанції вірно виходив з
того, що відповідачі несуть
відповідальність перед позивачем по
сплаті заборгованості за
жилтово-комунальні послуги відповідно
до належної частки у праві власності
на квартиру. Висновки суду першої
інстанції відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Інші доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні, не спростовують висновків
суду першої інстанції, не впливають на
їх правильність, а тому не можуть бути
прийняті до уваги

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: