Справа № 175/1026/14-ц
Провадження № 2/175/985/14
Справа №175/1026/13-ц
Провадження №2/175/985/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 липня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області

у складі: головуючого - судді
Новік Л.М.

при секретарі -Кукушкіній
Н.В.

за участю: представника позивача
- Яковенко Т.А.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Ювілейне
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" в особі представника
Тільного Євгена Васильовича до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року до Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області з Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшли матеріали
цивільної справи за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором. Згідно ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року рішення суду
першої інстанції від 04 листопада 2013
року про відмову в задоволенні позову
та ухвалу апеляційної інстанції від 23
грудня 2013 року. якою рішення першої
інстанції залишено без змін, скасовані,
справу направлено на новий розгляд.

Як вбачається з матеріалів справи, у
лютому 2013 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просив
ухвалити рішення, яким стягнути з
ОСОБА_2 на його користь заборгованість
за кредитним договором №DN1RRX05660118 від 08
лютого 2007 року в розмірі 79 624 грн. 35 коп.,
а також судові витрати по справі у
розмірі 796 грн. 24 коп. Обгрунтовуючи
свої вимоги, позивач зазначав, що
відповідно до укладеного договору
№DN1RRX05660118 від 08 лютого 2007 року ОСОБА_2 08
лютого 2007 року отримала кредит у
розмірі 6056 грн. 15 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення 08 лютого 2008 року. У
порушення норм закону та умов договору
відповідач зобов'язання за вказаним
кредитним договором належним чином не
виконав. У зв'язку з зазначеними
порушеннями зобов'язання за кредитним
договором відповідач станом на 21
лютого 2013 року має заборгованість у
розмірі 79 624 грн. 35 коп. У зв'язку з
викладеним ПАТ КБ «Приватбанк»
вимушений був звернутися до суду для
стягнення вказаної вище суми
заборгованості.

03 липня 2014 року у судовому засіданні
представник позивача Яковенко Т.А.
позовні вимоги підтримала, просила
задовольнити їх в повному обсязі,
посилаючись на обставини, зазначені в
позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, звернулася
до суду з усною заявою про застосування
позовної давності до позовних вимог,
посилаючись на те, що згідно кредитного
договору кінцевим терміном повернення
кредиту було 08 лютого 2008 року, а позивач
пред'явив позов лише 28 лютого 2013 року,
тобто після спливу встановленого
сторонами 5-річного строку позовної
давності, у зв'язку з чим просила
відмовити в задоволенні позову.
Відповідач додала, що в матеріалах
справи міститься акт прийому-передачі
заставного майна (системного блоку,
монітора, миші, акустики для ПК,
клавіатури), яке вона добровільно
передала банку в рахунок погашення
заборгованості, від 16 жовтня 2007 року, а
згідно наданого розрахунку
заборгованості сума від реалізації
заставного майна пройшла по рахунку 21
січня 2008 року, тобто позивач володів
інформацією про залишок
заборгованості і мав можливість
скористатися своїм правом відповідно
до п.3.3.13 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт). Відповідач ОСОБА_2 також
звернула увагу суду на те, що позивач
посилається на квитанції, які є в
матеріалах справи, які нібито
підтверджують факт переривання строку
позовної давності, та пояснила, що
проплати дійсно були проведені на
рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк», однак не
на розрахунковий рахунок за укладеним
договором, що підтвердив в своїх
поясненнях і сам представник ПАТ КБ
«ПриватБанк», тому вважати ці
квитанції доказом по справі неможливо.
У зв'язку з тим, що позивач не навів
поважних причин пропуску строку
звернення з вимогою відповідач просила
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник позивача Яковенко Т.А.
заперечувала проти задоволення заяви
ОСОБА_2 про сплив позовної давності,
посилаючись на те, що 02 жовтня 2012 року, 09
листопада 2012 року та 13 листопада 2012
року відповідачем були здійснені
платежі на виконання умов договору, у
зв'язку з чим перебіг позовної давності
перервався та почався заново, хоча і
визнала, що на розрахунковий рахунок за
укладеним договором ці кошти не
надходили, в розрахунку до позовних
вимог ці кошти також не проходять,
однак додала, що вважає недостатньою
усну заяву відповідача про сплив
позовної давності в зв'язку з тим, що
квитанції свідчать про переривання
перебігу позовної давності, просила
позовні вимоги просила задовольнити в
повному обсязі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що в задоволенні
позовних вимог слід відмовити в
повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 08
лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_2 був укладений договір
№DN1RRX05660118 про надання строкового
кредиту у сумі 6056 грн. 15 коп., на строк 12
місяців з 08 лютого 2007 року по 08 лютого
2008 року, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 1,00 % на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 08 лютого 2008 року, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у сумі 148 грн. 38 коп.,
одноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у сумі 1009 грн.
36 коп., пені, штрафних санкцій, згідно
умов якого сторони погодили, що заява
позичальника, Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам та Тарифи
складають між ними кредитно-заставний
договір.

06 липня 2000 року організаційно-правова
форма КБ «Приватбанк», створеного у 1992
році у формі товариства з обмеженою
відповідальністю, змінено на Закрите
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк», та 30 квітня 2009 року -
у Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» (витяг
із статуту ПАТ КБ «Приватбанк» довідка
АА №241170 з ЄДРПОУ, свідоцтво про
державну реєстрацію юридичної особи А01
№054809, банківська ліцензія №22 від 05
листопада 2011 року). Тобто, Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» є правонаступником
всіх прав та зобов'язань Відкритого
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк».

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих
видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови в позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Згідно Кредитного договору №DN1RRX05660118
від 08 лютого 2007 року кінцевим терміном
повернення кредиту є 08 лютого 2008 року.
Згідно п.5.5 розділу 5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) терміни
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
Договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Як свідчать матеріали справи, у зв'язку
з неналежним виконанням умов
кредитного договору заставне майно,
одержане позичальником в рахунок
коштів від кредитного договору, було
передане на відповідальне зберігання
ПАТ КБ «Приватбанк», про що свідчить
акт передачі заставного майна від 16
жовтня 2007 року (а.с. 31). У зв'язку з
подальшим невиконанням умов
кредитного договору, заставне майно
було реалізовано ПАТ КБ «Приватбанк», а
кошти, отримані від реалізації, були
направлені на погашення
заборгованості за кредитним договором
№DN1RRX05660118 від 08 лютого 2007 року, що
підтверджується розрахунком
заборгованості (а.с. 49-50).

Оскільки відповідачем своєчасно не
було виконано умови договору, у
позивача виникло право пред'явити
вимогу, однак вказана вимога була
пред'явлена лише 28 лютого 2013 року
шляхом подання зазначеного позову до
суду, тобто вже після спливу строку
позовної давності.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 квітня 2014 року
суд звертає увагу на те, що при
ухваленні рішення від 04 листопада 2013
року заява про застосування позовної
давності відповідачем подана не була.

Враховуючи, що відповідач звернувся до
суду з усною заявою про сплив позовної
давності у відкритому судовому
засіданні, до ухвалення рішення суду, а
також беручи до уваги, що цивільним
законодавством не передбачена певна
форма такої заяви (усна або письмова),
суд приходить до висновку про
відповідність заяви відповідача
вимогам ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Проаналізувавши доводи представника
позивача щодо переривання позовної
давності у зв'язку зі здійсненням
відповідачем платежів на виконання
вищезазначеного кредитного договору,
суд приходить до висновку, що копії
квитанції від 02.10.2012 року на суму 72 грн.
42 коп., від 09.11.2012 на суму 438 грн. 81 коп. та
від 13.11.2012 року на суму 90 грн. 89 коп. (а.с.
54) не можуть бути належними доказами по
справі, оскільки в судовому засіданні
відповідач заперечувала проти
здійснення зазначених платежів саме з
метою погашення заборгованості по
кредитному договору, а сам представник
позивача підтвердив, що грошові кошти
за даними платежами не проходили по
розрахунку відповідно до укладеного
кредитного договору.

Слід зазначити, що суд не може визнати
поважними причини пропуску строку
позовної давності позивачем з огляду
на те, що суду не надано жодних доказів
на підтвердження поважності
непред'явлення вимоги позивачем до
відповідача протягом більш ніж п'яти
років.

Таким чином, суд вважає можливим
прийняти заяву відповідача про сплив
позовної давності, у зв'язку з чим
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі. Оскільки в
задоволенні позову відмовлено, судові
витрати слід віднести за рахунок
позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 257, 267 ЦК України, ст.ст. 10, 57-61, 88,
209, 212-315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовити в
повному обсязі.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області може бути
подано апеляційну скаргу. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не буде
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:
Л.М. Новік