відділ Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
Справа № 369/349/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

Головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради, третя особа: Управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання права власності
на земельні ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
позовом Софіївсько-Борщагівської
сільської ради, третя особа: Управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання права власності
на земельні ділянки.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 31 липня 2003 року
ОСОБА_1 на підставі розпорядження
Києво-Святошинської РДА від 04 липня 2003
року № 267, було отримано у приватну
власність земельну ділянку площею 2,500
га для ведення фермерського
господарства, кадастровий номер:
:04:001:003, яка розташована на
території Софіївсько-Борщагівської
сільської ради. На підтвердження права
позивача, останньому 31 липня 2003 було
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії КВ
№ 069009, який зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 2605.

У 2011 році у позивача виникла
необхідність здійснити поділ
отриманої у приватну власність
земельної ділянки на три частини. В
зв'язку з цим, ним було зроблено
замовлення на виготовлення
відповідної технічної документації із
землеустрою.

16 травня 2011 року ТОВ «НВФ «АЗИМУТ ГРУП»
було розроблено Технічну документацію
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну, в тому числі при поділі чи
об'єднанні земельних ділянок.

На підставі розробленої технічної
документації та поданої позивачем
заяви, 28 травня 2013 року Відділом
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області в Державному земельному
кадастрі було здійснено державну
реєстрацію трьох земельних ділянок для
ведення фермерського господарства
утворених в результаті поділу, а саме:
площею 2,1876 гектарів - кадастровий
номер: :04:001:0052; площею 0,1500 гектарів
- кадастровий номер: :04:001:0053;
площею 0,1500 гектарів - кадастровий
номер: :04:001:0048.

На момент виникнення необхідності
подання документів для проведення
державної реєстрації права власності
на земельні ділянки, що утворились в
результаті поділу, позивач виявив
втрату виданого на його ім'я оригіналу
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії КВ № 069009, який
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності н землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 2605.

В наявності залишилась лише раніше
зроблена нотаріальна копія
зазначеного державного акту.

Про втрату державного акту позивачем
було зроблено оголошення в місцевому
друкованому засобі масової інформації.
Так, в газеті «Наше Місто» № 48 (478) за 27
грудня 2013 року було опубліковано
оголошення про втрату державного акту
на право власності на земельну ділянку
КВ № 069009 на ім'я ОСОБА_1 та зазначено, що
вказаний документ вважати не дійсним.

В свою чергу, в Управлінні
Держземагенства у
Києво-Святошинського районі Київської
області, позивачу роз'яснили, що
правові підстави та можливості для
видачі останньому дублікату
державного акту на право власності на
земельну ділянку відсутні.

Таким чином, позивач втратив документ,
який посвідчує його право власності на
земельну ділянку та позбавлений
можливості отримати його дублікат. В
в'язку з цим, внаслідок такої втрати,
позивач також позбавлений можливості
повноцінно реалізувати своє право
власності на земельні ділянки, які
утворені в результаті поділу раніше
сформованої земельної ділянки та
зареєстровані у Державному земельному
кадастрі.

Позивач просив визнати за ним право
власності на земельну ділянку площею
2,1876 га, вид використання земельної
ділянки - для ведення фермерського
господарства кадастровий номер -
:04:001:0052, місце розташування:
Київська область, Києво-Святошинський
район, Софіївсько-Борщагівська
сільська рада, право власності на
земельну ділянку площею 0,1500 га, вид
використання земельної ділянки - для
ведення фермерського господарства
кадастровий номер - :04:001:0053, місце
розташування: Київська область,
Києво-Святошинський район,
Софіївсько-Борщагівська сільська рада,
право власності на земельну ділянку
площею 0,1500 га, вид використання
земельної ділянки - для ведення
фермерського господарства кадастровий
номер - :04:001:0048, місце
розташування: Київська область,
Києво-Святошинський район,
Софіївсько-Борщагівська сільська рада.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали та
просили позов задоволити.

Відповідач Софіївсько-Борщагівська
сільська рада направила до суду лист в
якому просила розгляд справи проводити
у відсутності її представника.

Третя особа Управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про день, час та місце розгляду
справи було повідомлено належним
чином.

Суд, заслухавши пояснення осіб які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи, та
зібранні в ній докази, знаходить, що
позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серія КВ
№ 069009 ОСОБА_1 на підставі розпорядження
Києво-Святошинської РДА від 04 липня 2003
року № 267 є власником земельної
ділянки ділянку площею 2,500 га для
ведення фермерського господарства,
кадастровий номер: :04:001:003, яка
розташована на території
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради.

Відповідно до частини третьої статті 3
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (далі - Закон)
права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності Законом, визнаються дійсними
у разі відсутності їх державної
реєстрації, передбаченої Законом, за
умов якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Підставою для проведення державної
реєстрації прав є документи, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
подані органу державної реєстрації
прав, нотаріусу як спеціальному
суб'єкту, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно, разом із заявою (стаття
19 Закону).

Коли перехід права власності на
нерухоме майно відбувся, проте за
результатом такого переходу державну
реєстрацію прав (оформлення документів
чи проставляння «відміток») не
проведено, державна реєстрація прав
проводиться державним реєстратором на
підставі документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно.

Відповідно до статті 126 Земельного
кодексу України (далі - Кодекс) (у
редакції до 01 січня 2013 року) право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті.

Згідно до статті 125 Земельного кодексу
України (в редакції Закону № 1066-VI від
05.03.2009) право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно статті 126 (у редакції після 01
січня 2013 року) право власності,
користування земельною ділянкою
оформлюється відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ
Прикінцевих положень Закону до 01 січня
2013 року державна реєстрація права
власності, права користування
(сервітут) земельними ділянками, права
постійного користування земельними
ділянками, договорів оренди земельних
ділянок; права користування земельною
ділянкою для сільськогосподарських
потреб (емфітевзис); права забудови
земельної ділянки (суперфіцій)
проводилась територіальними органами
земельних ресурсів.

За таких умов державний акт про право
власності на земельну ділянку з
відміткою про перехід права власності
на земельну ділянку, зробленою
нотаріусом, та цивільно-правовий
договір або свідоцтво про право на
спадщину на підставі яких відбувся
такий перехід до 01 січня 2013 року, є
підставою для проведення державної
реєстрації прав у Державному реєстрі
прав.

При цьому Законом України від 05 березня
2009 року № 1066 «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку, а також порядку
поділу та об'єднання земельних
ділянок» передбачено, що до створення
єдиної системи органів реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обмежень право
власності або право користування
земельною ділянкою виникає з моменту
державної реєстрації земельної
ділянки.

Відповідно до п. 2Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703, державну
реєстрацію прав шляхом внесення
записів до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (далі - Державний
реєстр прав) проводять орган державної
реєстрації прав та нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
(далі - нотаріус).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України визначає що кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

За статтею 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд не
знаходить підстав для визнання за
позивачем права власності на земельні
ділянки, оскільки порядок визнання
права власності та його реєстрації
визначається Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень". Позивач
не надав доказів звернення до
відповідної Реєстраційної служби та
відповідно рішення Державного
реєстратора.

Крім того, згідно з матеріалів справи
вбачається що на ім'я позивача ОСОБА_1
вже були видані державні акти на право
власності на спірні земельні ділянки з
відповідними кадастровими номерами.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, з урахуванням того, що
відповідно до ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 6, 15, 16, 182 328, 334, ЦК
України, ст. 125, 126 Земельного кодексу
України, Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та керуючись
ст.ст. 1, 3, 10, 60, 209, 212-215, 218, ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради, третя особа: Управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання права власності
на земельні ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя
Т.В. Дубас