ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора м. Черкаси
до Черкаської міської ради, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа - Державне
управління охорони навколишнього
природного середовища в Черкаській
області, про визнання незаконним та
скасування рішення, визнання недійсним
державного акта на право власності на
землю, витребування майна із чужого
незаконного володіння за касаційною
скаргою заступника прокурора
Черкаської області на рішення
Соснівського районного суду
Черкаської області від 29 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 4 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року прокурор м. Черкаси
звернувся до суду з указаним позовом до
Черкаської міської ради, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа - державне
управління охорони навколишнього
природного середовища в Черкаській
області про визнання незаконним та
скасування рішення, визнання недійсним
державного акта на право власності на
землю, витребування майна із чужого
незаконного володіння..

Свої вимоги прокурор мотивував тим, що
прокуратурою м. Черкаси проведена
перевірка дотримання Черкаською
міською радою вимог земельного
законодавства при виділенні та
використанні земельних ділянок у
кварталі АДРЕСА_1. Рішенням
Черкаської міської ради від 24 березня
2006 року «Про передачу громадянам
земельних ділянок у власність у
власність (ОСОБА_3 та інші)» за
результатами розгляду проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, який розроблений ТОВ
«Геоземпроект» та висновку державної
експертизи землевпорядної
документації від 16 березня 2006 року,
передано безоплатно ОСОБА_3 у власність
земельну ділянку для будівництва,
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) площею 1000,0 кв.м,
яка розташована у кварталі АДРЕСА_1 за
рахунок земель Черкаської міської
ради. На підставі вищезазначеного
рішення Черкаської міської ради ОСОБА_3
отримала державний акт на право
власності на вказану земельну ділянку.
Прокурор вважає, що спірне рішення
Черкаської міської ради від 24 березня
2006 року не відповідає вимогам закону та
має бути визнане судом незаконним та
скасовано, з огляду на те, що вказана
земельна ділянка знаходилась на
території зелених насаджень
загального користування, та не можуть
передаватись у приватну власність
під забудову. Разом із тим,
зазначає, що перевіркою встановлено, що
ОСОБА_3 23 червня 2006 року
уклала з ОСОБА_4 договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки. Оскільки спірне рішення
Черкаської міської ради не відповідає
вимогам закону і має бути визнане судом
недійсним і скасоване, то і майно у
вигляді земельної ділянки вибуло з
володіння власника підлягає
витребуванню з чужого незаконного
володіння.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 29 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 4 липня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Черкаської області просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, з висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
позивачем не надано належних доказів
того, що спірна земельна ділянка
відноситься до земель рекреаційного
призначення.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів попередніх інстанцій
не можна, оскільки вони зроблені із
неповним з'ясуванням обставин справи
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Судами встановлено, що рішенням
Черкаської міської ради від 24 березня
2006 року ОСОБА_3 передано у приватну
власність земельну ділянку площею 1000,0
кв.м по вул. Грузиненка в м. Черкаси для
житлової та громадської забудови. На
підставі зазначеного рішення ОСОБА_3
отримала державний акт про право
приватної власності на землю.

23 червня 2006 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_4
договір купівлі-продажу
вищезазначеної земельної ділянки.

З матеріалів справи убачається, що
згідно висновку археологічної
інспекції управління культури (а.с. 19)
спірна земельна ділянка знаходиться в
межах об'єднаної охоронної зони
пам'яток археології м. Черкаси, та
парково-рекреаційній зоні, визначеній
генеральним планом.

Також, згідно викопіювання з плану м.
Черкаси (а.с. 120) вбачається, що
земельній ділянці, яка обліковується
за ОСОБА_3 надано статус парку.

Згідно зі ст. ст. 19, 20 ЗК України, землі
України за основним цільовим
призначенням поділяються на
відповідні категорії, у тому числі:
землі житлової та громадської забудови
й землі рекреаційного призначення, та
віднесення їх до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель є
підставою для визнання недійсними
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування про
надання (передачу) земельних ділянок
громадянам та юридичним особам,
відмови у реєстрації земельної ділянки
або визнання реєстрації недійсною
(стаття 21 ЗК України).

Отже, реалізуючи свої повноваження з
розпорядження земельними ділянками,
відповідний орган державної влади чи
місцевого самоврядування за місцем
знаходження земельної ділянки, має
право змінювати цільове призначення
земельних ділянок, які відчужуються
(надаються), за умови дотримання
положень Порядку про погодження такої
зміни з відповідними органами та після
складання проекту відведення.

Статтею 51 ЗК України встановлено, що до
земель рекреаційного призначення
належать земельні ділянки зелених зон
і зелених насаджень міст та інших
населених пунктів.

Землі рекреаційного призначення
можуть перебувати у державній,
комунальній та приватній власності (ч. 1
ст. 52 ЗК України).

Згідно із п. а ч. 3 ст. 83 ЗК України до
земель комунальної власності, які не
можуть передаватись у приватну
власність належать, зокрема, парки.

Суди у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315
ЦПК України не з'ясували дотримання
Черкаською міською радою порядку
встановлення цільового призначення
землі; не надали належної оцінки
доводам прокурора, що спірна земельна
ділянка належить до
парково-рекреаційної зони, яка не може
бути передана у приватну власність.

Отже, суди у порушення норм
процесуального права, не встановили
усіх дійсних обставин справи, що мають
істотне значення для вирішення справи,
зокрема не визначилися із статусом та
цільовим призначенням спірної
земельної ділянки (з урахуванням місця
її розташування) та дійшли
передчасного висновку про відмову в
позові за його недоведеністю.

Разом із тим, не можна погодитись з
висновками судів про відмову в позові
про витребування майна з чужого
незаконного володіння, оскільки
зазначені вимоги залежать від
правильності вирішення позову в
частині визнання недійсним рішення
органу місцевого самоврядування про
передачу земельної ділянки у приватну
власність ОСОБА_3 та скасування
державного акта, який посвідчує це
право.

Оскільки судами допущені порушення
норм матеріального і процесуального
права, що унеможливили встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи,
судові рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора
Черкаської області задовольнити
частково.

Рішення Соснівського районного суду
Черкаської області від 29 квітня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 4 липня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. ЛуспеникСудді:А.О.
Лесько С.Ф. Хопта М.Є. Червинська В.А.
Черненко