у х в а л а

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Наумчука М. І.,

Мостової Г. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Сергіївської
селищної ради Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області до
ОСОБА_3, Білгород-Дністровського
районного відділу ГУДМС України в
Одеській області, Державної
міграційної служби України в Одеській
області, третя особа - ОСОБА_4, про
виселення та зобов'язання зняття з
реєстраційного обліку, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
14 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року Сергіївська селищна
рада Білгород-Дністровської міської
ради Одеської області звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3,
Білгород-Дністровського районного
відділу ГУДМС України в Одеській
області, Державної міграційної служби
України в Одеській області, у якому
просила виселити ОСОБА_3 із квартири
АДРЕСА_1 та зобов'язати Державну
міграційну службу України в Одеській
області зняти її з реєстраційного
обліку.

Посилалась на те, що вказана
квартира є власністю територіальної
громади смт Сергіївка. Рішенням
виконавчого комітету Сергіївської
селищної ради Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області
від 19 березня 1981 року № 17 ця квартира
була розподілена ОСОБА_5
та його дружині ОСОБА_3 У порядку
поліпшення житлових умов на підставі
рішення виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради Білгород
-Дністровської міської ради Одеської
області від 10 грудня 1998 року № 109
ОСОБА_5 було виділено трикімнатну
квартиру АДРЕСА_2 на сім'ю з трьох осіб,
у тому числі, дружині ОСОБА_3 та доньці
ОСОБА_6 У зв'язку з тим, що після
отримання ОСОБА_5 ордера на цю
квартиру ОСОБА_3 безпідставно проживає
у спірній квартирі, просила виселити
останню зі спірної квартири без
надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 14 травня 2014 року, позов
задоволено частково.

Виселено ОСОБА_3 із житлового
приміщення - квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення.

В іншій частині позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалені у
справі судові рішення у частині
задоволення позову просить скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Ухвалюючи рішення про виселення
відповідачки із спірної квартири без
надання іншого житлового приміщення,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився і суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що остання,
правомірно вселившись у спірне
приміщення після отримання іншого
житла у порядку поліпшення житлових
умов, безпідставно продовжує проживати
у спірній квартирі.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна з огляду
на наступне.

Судами встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Сергіївської
селищної ради Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області від
19 березня 1981 року № 17 ОСОБА_5 та його
дружині ОСОБА_3 було виділено
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

У порядку поліпшення житлових умов
на підставі рішення виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області від 10 грудня 1998 року №
109 ОСОБА_5 було виділено трикімнатну
квартиру АДРЕСА_2 сім'ї з трьох осіб -
він, дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_6
Спірна квартира, у якій проживав
ОСОБА_5 разом із сім'єю, була
перерозподілена ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

Обґрунтовуючи підстави позову,
Сергіївська селищна рада Білгород-
Дністровської міської ради Одеської
області посилалась на те, що згідно з
договором-зобов'язанням від 14 березня
1994 року, укладеним між ОСОБА_4
та ОСОБА_5, останній зобов'язався разом
із сім'єю звільнити квартиру АДРЕСА_1
протягом 10 днів з моменту отримання ним
ордера на нову надану йому житлову
площу. Отримавши ордер на вселення у
квартиру АДРЕСА_2, ОСОБА_5 звільнив
спірну квартиру. Проте його дружина
ОСОБА_3 без правових підстав продовжує
проживати у спірній квартирі.
Посилаючись на приписи ст. ст. 97, 99, 107, 108
ЖК України, ст. 823 ЦК України, позивач
просив виселити відповідачку із
спірної квартири без надання іншого
житлового приміщення та зняти її з
реєстраційного обліку.

Відповідно до ст. 47 Конституції
України кожен має право на житло.

Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
не інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

У той же час, вирішуючи спір по суті
та виходячи із безпідставного
проживання відповідачки у квартирі
АДРЕСА_1, на порушення приписів ст. ст.
212-214, 303 ЦПК України суди не з'ясували, чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та якими
доказами вони підтверджуються, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин та якими нормами
вони регулюються.

При цьому суди не звернули уваги на
те, що в матеріалах справи відсутній
ордер на вселення сім'ї ОСОБА_6 у
квартиру АДРЕСА_2, та не перевірили, чи
була включена ОСОБА_3, як
член сім'ї ОСОБА_6, у цей ордер.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для вирішення зазначеного
спору, оскільки у члена сім'ї наймача,
включеного до ордера на заселення
житлового приміщення, право
користування останнім виникає у
зв'язку із включенням до ордера, а не у
зв'язку із заселенням цього приміщення.
У разі якщо ОСОБА_3 була включена до
ордера, то незалежно від часу
проживання у спірній квартирі вона
підлягає виселенню як тимчасовий
мешканець.

Порушення судами при розгляді
справи норм процесуального права (ст.
ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для її правильного
вирішення, тому ухвалені ними судові
рішення не можуть вважатись законними
і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Судові рішення в частині відмови в
задоволенні позову про зняття
відповідачки з реєстраційного обліку
ніким не оскаржуються, тому на предмет
законності та обґрунтованості судом
касаційної інстанції не перевіряються.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
14 травня 2014 року в частині виселення
ОСОБА_3 із житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення скасувати, справу
в цій частині передати на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

Г. І. Мостова

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук