Справа № 750/2699/14
Провадження № 2/750/1124/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м.
Чернігова у складі:

головуючої судді Карапута Л.В.

при секретарі Руденок В.О.,

за участі позивача, відповідача
та його представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
м. Чернігові цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним,

треті особи - Приватний нотаріус
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, Перша Чернігівська
державна нотаріальна контора,

встановив:

14.03.2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
визнання заповіту від 05.10.2006 року
недійсним, згідно якого ОСОБА_5 заповів
все своє майно, де б воно не було і з
чого б воно не складалося і взагалі все
те, що на день смерті буде йому належати
і на що за законом матиме право,
оскільки в момент укладення заповіту
заповідач не був здатний усвідомлювати
значення свої дій, так як перебував в
стані затяжного вживання алкоголю, а в
присутності свідків доповідав, що
після його смерті квартира залишиться
його внучці ОСОБА_6 дочці позивача.

У судовому засіданні позивач
позов підтримав та наполягав на його
задоволенні, пояснив суду, що ОСОБА_5 є
його батьком, він зловживав спиртними
напоями та на протязі останніх своїх
років висловлював бажання після своєї
смерті залишити квартиру своїй внучці
ОСОБА_6, а тому просив визнати даний
заповіт недійсним. При цьому дружина
відповідача працюючи в бюро
нерухомості взяла на себе функції по
оформленні спадщини на себе, а в
подальшому продовжували споювати
ОСОБА_5

Відповідач та його представник з
позовом не згодні. Відповідач пояснив,
що заповіт було укладено у
відповідності до законодавства та
ОСОБА_5 у момент укладення заповіту
добре себе почував та усвідомлював
свої дії.

Третя особа приватний нотаріус
ОСОБА_4 просила розглянути справу без
її участі.

Представник Першої Чернігівської
нотаріальної контори в судове
засідання не з»явився, хоча про час та
місце розгляду справи сповіщався у
встановленому законом порядку, про
причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 та дослідивши матеріали справи
суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5.

Згідно довідки Комунального
підприємства Чернігівське міжміське
бюро технічної інвентаризації станом
на 31.12.2012 року ОСОБА_5 належав об'єкт
нерухомості, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, відповідно до договору
купівлі-продажу від 23.08.2006 № 4181.

У вказаній квартирі ОСОБА_5 на час
смерті був зареєстрований.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

05.10.2006 року ОСОБА_5 склав заповіт,
яким на випадок своєї смерті все своє
майно, де б воно не було і з чого б воно
не складалось і взагалі все те, що на
день смерті буде належати і на що за
законом матиме право заповів ОСОБА_3
(а.с. 27). У посвідчувальному написі
нотаріуса вказано, що заповіт до
підписання прочитаний вголос ОСОБА_5 і
власноруч підписаний ним у присутності
нотаріуса.

Відповідач у відповідності до вимог
ст. 1268 - 1270 ЦК України подав заяву про
прийняття спадщини до Першої
Чернігівської державної нотаріальної
контори.

Відповідно до вимог ст. 1247 ЦК України,
заповіт складається у письмовій формі,
із зазначенням місця та часу його
складання. Заповіт має бути
посвідчений нотаріусом.

ОСОБА_5 під час складання заповіту
дотримані загальні вимоги до форми
заповіту, що підтверджується його
особистим підписом, який сторони не
заперечували та посвідчений державним
нотаріусом ОСОБА_4 Першої
Чернігівської державної нотаріальної
контори.

Згідно зі ст. 1254 ЦК України,
заповіт може бути зроблено, змінено або
скасовано лише особисто самим
громадянином-заповідувачем.

Заповіт не був змінений ОСОБА_5 за
час життя, що свідчить про наявність
саме такої волі спадкодавця.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6
пояснили суду, що ОСОБА_5 дійсно
зловживав спиртними напоями, проте в
день укладання заповіту його не бачили
і стан здоров»я його пояснить не
можуть.

Допитана в судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що
ОСОБА_5 адекватно реагував на життєві
ситуації.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_5
є братом її чоловіка, вона його добре
знає, він часто приходив в гості, у
нього була своя кімната та він не був
пропащим, він лікувався в Халявині чи в
2010 чи в 2011 роках близько 3-х тижнів.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що
він сусід ОСОБА_5 по дачі в селі та
пояснив, що він був адекватною людиною,
випивав, проте не зловживав спиртними
напоями.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що знає
ОСОБА_5 більше 30 років працювали на
заводі. Заходив в гості коли приїхав з
Москви, в останнє зустрічались коли
ОСОБА_5 лежав у лікарні.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_5
був другом її чоловіка, про укладення
заповіту нічого не знала, в спілкуванні
він адекватний.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що чув
розмову коли ОСОБА_5 казав що квартира
дістанеться внучці, міг випивати, проте
розумів свої дії та не зловживав
спиртними напоями.

Згідно вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
цього Кодексу. Частина 3 цієї статті
передбачає, якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 56 Закону України
«Про нотаріат» нотаріуси або
посадові особи, які вчиняють
нотаріальні дії, посвідчують заповіти
дієздатних громадян, складені
відповідно до вимог законодавства
України і особисто подані ними
нотаріусу або посадовій особі, яка
вчиняє нотаріальні дії, а також
забезпечують державну реєстрацію
заповітів у Спадковому реєстрі
відповідно до порядку, затвердженого
Кабінетом Міністрів України.

На час посвідчення заповіту
ОСОБА_5 діяла Інструкція про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затверджена наказом
Міністерства юстиції України 03.03.2004
року № 20/5.

Відповідно до п. 157 цієї
Інструкції заповіт має бути
складений у письмовій формі, із
зазначенням місця і часу складення
заповіту, дати та місця народження
заповідача та підписаний особисто
заповідачем. Нотаріус посвідчує
заповіт, який написаний
заповідачем власноручно або за
допомогою загальноприйнятих технічних
засобів. Нотаріус може на прохання
особи записати заповіт з її слів
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним, про що зазначається ним перед його
підписом.

Відповідно до ст.. 225 ЦК України,
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Згідно висновку
судово-психіатричної експертизи № 586
від 02.10.2014 року встановлено, що в ОСОБА_5
у ході провадження даної експертизи із
використанням всіх наданих експертних
джерел (включаючи й медичні документи),
на період часу - 05.10.2006 року клінічних
ознак психічного захворювання не
виявлено. ОСОБА_5 за своїм психічним
станом був здатний усвідомлювати
значення свої дій та керувати ними в
момент укладення заповіту 05.10.2006 року.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

З врахуванням вищевикладеного,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294
ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду Чернігівської
області. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Л.В. Карапута