Провадження № 2/755/5513/14
УХВАЛА

"06" серпня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м.
Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Вивчивши матеріали поданої позовної
заяви, вважаю, що позовна заява не
відповідає вимогам цивільного
процесуального законодавства України.

Відповідно до ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтереси юридичних осіб,
інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до вимог пунктів ч.2, ч.4 ст. 119
Цивільного процесуального кодексу
України позовна заява повинна містити
серед іншого: зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування, позовна заява повинна
відповідати іншим вимогам,
встановленим законом.

Зміст позовних вимог - це певна форма
захисту, яку просить позивач від суду.
Під підставами позову, як вказує
Верховний суд України, слід розуміти
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги. Виклад обставин
підстави та кож необхідний для
визначення тотожності позову, захисту
відповідача від позову, зміни позову
позивачем і, найголовніше, - для
визначення предмета доказування по
даній справі.

Як убачається із змісту позовної заяви,
остання не містить посилання на
відповідні норми діючого цивільного
законодавства України, яким
передбачена деліктна
відповідальність, внаслідок завдання
шкоди джерелом підвищеної небезпеки,
ураховуючи обставини виникнення
спірних правовідносин, а саме:
позивачем не наведено норм діючого
законодавства України, якими
передбачено відшкодування особою,
винною у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, на
користь потерпілої особи грошових
коштів за евакуацію автомобіля з місця
вчинення ДТП, за надання телеграм,
фотографування пошкодженого
транспортного засобу, поштових
направлень та витрат на придбання
потерпілою особою ліків, ураховуючи
відсутність в матеріалах позовної
заяви доказів причинно-наслідкового
зв'язку між проведеними відповідачем
аитратами та вчиненою
дорожньо-транспортною пригодою.

Разом з тим, позивачем не надано суду
доказів звернення до відповідача з
вимогою про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, та
доказів відмови відповідача у
задоволенні такої вимоги, тобто не
надано доказів врегулювання спору
позивачем у позасудовому порядку.

Крім того, у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачу, з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Разом з тим, позивачем не надано
належного обґрунтування в частині
заявлених позовних вимог щодо
відшкодування моральної шкоди, та не
долучено розрахунку завданої
моральної шкоди, оціненої позивачем в
сумі 10 000,00 грн. та відсутні докази, які
мають підтвердити заявлені позовні
вимоги в цій частині.

Крім того, згідно ст. 10 Конституції
України державною мовою в Україні є
українська мова.

Водночас відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 7
Цивільного процесуального кодексу
України, що кореспондується в ст. 10
Закону України "Про судоустрій
України", судочинство в Україні
провадиться державною мовою. Судові
документи складаються державною мовою.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя" зазначається,
що згідно зі ст. 10 Конституції
державною мовою в Україні є українська
мова, всебічний розвиток і
функціонування якої в усіх сферах
суспільного життя на всій території
України забезпечується державою.
Виходячи з цього конституційного
положення, судочинство в Україні має
провадитися українською мовою.

Всупереч положень зазначених норм
діючого законодавства України позовна
заява викладена не державною мовою, що
також суперечить вимогам ч. 4 ст. 119
Цивільного процесуального кодексу
України.

Згідно частини п'ятої ст. 119 Цивільного
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору та
оплату витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Відповідно до положення статті 6 Закону
України „Про судовий збір" від 08.07.2011
року №3674-VI (зі змінами та доповненнями),
за подання позовної заяви, що має
одночасно майновий і немайновий
характер, судовий збір сплачується за
ставками, встановленими для позовних
заяв майнового та немайнового
характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про
судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI (зі
змінами та доповненнями) судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Із позовної заяви
немайнового характеру ставка судового
збору становить 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати. Із позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору становить 1 відсоток ціни позову,
але не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, розмір мінімальної
заробітної плати станом на 22.01.2014 року
складає 1 218,00 грн. Таким чином,
враховуючи положення ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» від 08.07.2011
року №3674-VI (зі змінами та доповненнями),
та, ураховуючи ціну позову за вимогами
майнового характеру, яка становить 20
943,29 грн., сума судового збору, що
підлягає до сплати за вимогою
майнового характеру має дорівнювати -
243,40 грн.., а також ураховуючи звернення
позивача одночасно з вимогою
немайнового характеру про стягнення
моральної шкоди, сума судового збору за
яку підлягає до сплати у розмірі - 243,60
грн.

Так, позивачем долучено до матеріалів
позовної заяви квитанцію № 40 від 24.07.2014
року про плату судового збору у розмірі
253,60 грн., що свідчить про неповному
оплату судового збору під час
звернення з даним позовом до суду.

При цьому, в позові позивач не зазначає
підстави для звільнення його від
сплати судового збору у випадках,
визначених законодавством, а інших
доказів, які мають свідчити про те, що
ним в повному обсязі сплачено судовий
збір, до позову не долучено.

За нормами ст.121 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено наслідки подання позовної
заяви, що не відповідає вимогам ст.ст.
119, 120 Цивільного процесуального
кодексу України.

Керуючись ст.ст. 119 - 121 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

у х
в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди залишити без руху, про що
повідомити позивачам та надати їм
строк для усунення вказаних недоліків
до « 13» серпня 2014 року, однак який не
може перевищувати двох днів з моменту
отримання копії ухвали.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог
суду щодо усунення вказаних недоліків,
Ваша заява буде вважатись неподаною та
підлягає поверненню.

С у д д я :