Справа № 750/7860/14 Провадження №
22-ц/795/2032/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Коверзнев В. О. Доповідач - Шарапова О. Л.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШарапової
О.Л.суддів:Литвиненко І.В., Страшного
М.М.при секретарі:Шкарупі Ю.В.за
участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8
на рішення Деснянського районного суду
м. Чернігова від 03 вересня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

В липні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом, в якому просила
стягнути з відповідача неустойку (пеню)
в розмірі 7360,64 грн. за прострочення
сплати аліментів в період з жовтня 2011
року по травень 2014 року включно на
утримання доньки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1,
що стягуються за рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 15 липня
2005 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона
перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі; від шлюбу вони
мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 15 липня
2005 року з відповідача на її користь на
утримання дитини стягнуто аліменти в
розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку
щомісяця, але не менше одного
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян до досягнення нею повноліття.
З 2011 року відповідач несвоєчасно
сплачував аліменти на утримання
дитини, не надав державному виконавцю
відомостей про своє місце роботи, а
заборгованість по аліментам була
погашена лише тоді, коли вона
звернулась до суду з позовом про
позбавлення відповідача батьківських
прав.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 03 вересня 2014 року
позовні вимоги задоволені частково та
стягнуто з відповідача на користь
позивачки неустойку за прострочення
сплати аліментів в сумі 7 223.86 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить
оскаржуване рішення скасувати та
постановити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в
тому, що рішення суду є незаконним.
Апелянт посилається на те, що при
стягненні пені, суд повинен з'ясувати
розмір несплачених аліментів по
кожному з періодичних платежів,
встановити строк, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку і до дня ухвалення судом
рішення, але суд не встановив помісячне
виконання ним аліментних зобов»язань
та періоди відсутності такої оплати не
з його вини. Апелянт вказує на те, що 09
листопада 2011 року державним виконавцем
Новозаводського відділу ДВС була
винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження і лише 14
травня 2012 року було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження,
тобто відсутня його вина у несплаті
аліментів за період з грудня 2011 року по
квітень 2012 року. Апелянт зазначає, що
за період з травня 2012 року по жовтень 2012
року він перебував на обліку як
безробітний в центрі зайнятості і
відрахування аліментів проводилось у
розмірі, визначеному державним
виконавцем, але суд безпідставно
стягнув неустойку за прострочення
сплати аліментів за вказаний період.
Апелянт посилається на те, що в період
з листопада 2012 року по грудень 2012 року
він працевлаштувався, виконавчий лист
не був направлений в бухгалтерію
підприємства, але він самостійно
сплачував аліменти за вказаний період
в розмірі 240 грн. за кожен місяць, тобто
стягнення з нього пені за цей період є
неправомірним. Апелянт вказує на те, що
в період з січня 2013 року по жовтень 2013
року за місцем його роботи проводилось
відрахування 50% заробітної плати на
погашення заборгованість по аліментам,
однак в розрахунку заборгованості по
аліментам, складеним державним
виконавцем, відсутня оплата за січень
2013 року та дещо занижена оплата за
лютий 2013 року. Апелянт зазначає, що
помилковим є висновок суду про те, що
розрахунок державного виконавця про
розмір заборгованості по аліментам, в
разі його не оскарження, є правильним.
Апелянт посилається на те, що в січні 2014
року він сплатив аліменти за листопад
2013 року в сумі 363 грн. та за грудень 2013
року в сумі 384 грн. Апелянт вказує на те,
що за період з січня 2014 року по травень
2014 року державним виконавцем
нараховані аліменти в сумі 1898.38 грн., а
фактично ним сплачено 2102 грн. і саме з
цієї причини державним виконавцем в
березні 2014 року та в червні 2014 року
видавались довідки про відсутність
заборгованості по сплаті аліментів,
але судом за вказаний період стягнута
неустойка за прострочення сплати
аліментів. Апелянт зазначає, що він
перебуває на обліку в центрі
зайнятості як безробітний, має
непрацездатних батьків, але ці
обставини не були враховані судом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Встановлено, що сторони мають
малолітню дитину - доньку ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Деснянського районного суду
міста Чернігова від 15 липня 2005 року з
відповідача на користь позивачки
стягнуті аліменти на утримання дочки в
розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця,
але не менше одного неоподаткованого
мінімуму доходів громадян до
досягнення дитиною повноліття.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідач взагалі не сплачував
аліменти в період з грудня 2011 року по
квітень 2012 року, отримуючи при цьому
допомогу по безробіттю, у листопаді та
грудні 2012 року відповідач, будучи
працевлаштованим, сплатив аліменти у
розмірі меншому, ніж передбачено
законодавством, в період з лютого 2014
року по травень 2014 року відповідач,
будучи працевлаштованим, не повідомив
державного виконавця про місце роботи
і сплачував аліменти у розмірі меншому,
ніж передбачено законодавством, що
свідчить про винні дії відповідача; не
підлягає стягненню на користь
позивачки неустойка в сумі 136.78 грн. за
листопад 2013 року, оскільки в цей період
відповідач не отримував заробітну
плату; розрахунок заборгованості по
аліментам, проведений державним
виконавцем, відповідачем до суду не
оскаржений, тобто є законним; наявність
у відповідача непрацездатних батьків
не вказує на те, що останній їх утримує.

Проте, з таким висновком суду частково
не погоджується апеляційний суд,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу
України при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі 1
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Як вбачається зі складеного державним
виконавцем розрахунку заборгованості
по аліментам (а.с. 7), у період з жовтня 2011
року по травень 2014 року включно
відповідач сплачував позивачеві
аліменти не в повному обсязі, а в деякі
місяці цього періоду взагалі не
сплачував, внаслідок чого мала місце
заборгованість , яка була повністю
погашена відповідачем лише на початку
червня 2014 року.

Вказаний розрахунок державного
виконавця відповідачем не оскаржений,
а тому суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо презумпції
законності цього розрахунку, а доводи
апеляційної скарги в цій частині
грунтуються на помилковому тлумаченні
правових норм.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач з 12 жовтня 2011 року по
жовтень 2012 року перебував на обліку як
безробітний в Чернігівському міському
центрі зайнятості. При цьому до квітня
2012 року відрахування із допомоги по
безробіттю, яку отримував відповідач,
не проводилась, що свідчить про
приховування відповідачем своїх
доходів. В жовтні та листопаді 2011 року
відповідач самостійно сплачував
аліменти у розмірі меншому, ніж
встановлено законодавством, а в період
з грудня 2011 року по березень 2012 року
відповідач взагалі не сплачував
аліменти, що свідчить про винні дії
відповідача у виникненні
заборгованості по аліментам. Розмір
пені за прострочення сплати аліментів
за період з жовтня 2011 року по березень
2012 року згідно із розрахунком, наданим
позивачкою, з яким погоджується
апеляційний суд, становить 1839.45 грн.

Доводи апелянта про те, що 09 листопада
2011 року державним виконавцем
Новозаводського відділу ДВС була
винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження і лише 14
травня 2012 року було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження,
тобто відсутня його вина у несплаті
аліментів за період з грудня 2011 року по
квітень 2012 року, апеляційний суд до
уваги не приймає, оскільки відповідач
має аліментні зобов»язання і мав в
період з жовтня 2011 року по березень 2012
року сплачувати аліменти у розмірі,
встановленому законодавством. Крім
того, ще 25 листопада 2011 року державним
виконавцем Деснянського відділу ДВС
була винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа про стягнення з
відповідача на користь позивачки
аліментів.

Як вбачається з довідки Чернігівського
міського центру зайнятості ( а.с. 69) із
допомоги по безробіттю, яку отримував
відповідач, в період з квітня 2012 року по
жовтень 2012 року проводилось утримання
аліментів. Розмір відрахувань складає
50% від суми отриманої допомоги по
безробіттю, що узгоджується з
приписами ст.70 Закону України « Про
виконавче провадження».

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до висновку, що в період з
квітня 2012 року по жовтень 2012 року
відсутні підстави для стягнення пені
за прострочення сплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01
листопада 2012 року по 19 грудня 2013 року
відповідач перебував у трудових
відносинах з ТОВ «Компанія
Спорттехніка» . В період з листопада по
грудень 2012 року виконавчий лист не був
наданий за місцем роботи боржника і
відповідач самостійно сплачував
аліменти у розмірі меншому, ніж
встановлено законодавством, що
свідчить про винні дії відповідача у
виникненні заборгованості по
аліментам. Розмір пені за прострочення
сплати аліментів за період з листопада
2012 року по грудень 2012 року згідно із
розрахунком, наданим позивачкою, з яким
погоджується апеляційний суд,
становить 757.21 грн.

Доводи апелянта про те, що в період з
листопада 2012 року по грудень 2012 року
він працевлаштувався, виконавчий лист
не був направлений в бухгалтерію
підприємства, але він самостійно
сплачував аліменти за вказаний період
в розмірі 240 грн. за кожен місяць, тобто
стягнення з нього пені за цей період є
неправомірним, апеляційний суд до
уваги не приймає, оскільки аліменти
були сплачені у розмірі меншому, ніж
встановлено законодавством, що
свідчить про винні дії відповідача.

Як вбачається з довідки ТОВ «Компанія
Спорттехніка» від 01 вересня 2014 року (
а.с. 23), із заробітної плати відповідача
в період з січня 2013 року по грудень 2013
року проводилось утримання аліментів.
Розмір відрахувань складає 50% від суми
отриманої заробітної плати, що
узгоджується з приписами ст.70 Закону
України « Про виконавче провадження».

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до висновку, що в період з
січня 2013 року по грудень 2013 року
відсутні підстави для стягнення пені
за прострочення сплати аліментів.

З розрахунку державного виконавця
вбачається, що в січні 2014 року
відповідач мав сплатити аліменти у
розмірі 385 грн.; фактично оплата
проведена на суму 747 грн., враховуючи
погашення заборгованості по аліментам
за минулий період, ( а.с. 32), тобто
відсутні підстави для стягнення пені
за прострочення сплати аліментів за
січень 2014 року.

Як вбачається з матеріалів
справи, в період з лютого 2014 року по
травень 2014 року відповідач перебував у
трудових відносинах з ПАТ АТП-2562. В
період з лютого по травень 2014 року
виконавчий лист не був наданий за
місцем роботи боржника і відповідач
самостійно сплачував аліменти у
розмірі меншому, ніж встановлено
законодавством, що свідчить про винні
дії відповідача у виникненні
заборгованості по аліментам. Розмір
пені за прострочення сплати аліментів
за період з лютого 2014 року по травень 2014
року згідно із розрахунком, наданим
позивачкою, з яким погоджується
апеляційний суд, становить 484.8 грн.

Доводи апелянта про те, що за період з
січня 2014 року по травень 2014 року
державним виконавцем нараховані
аліменти в сумі 1898.38 грн., а фактично
ним сплачено 2102 грн., апеляційний суд до
уваги не приймає, оскільки протягом 2014
року відповідачем проводилась оплата
аліментів, включаючи заборгованість за
минулі періоди, а розрахунок
заборгованості по аліментам
державного виконавця відповідачем не
оскаржений.

Доводи апелянта про те, що державним
виконавцем в червні 2014 року видавалась
довідка про відсутність
заборгованості по сплаті аліментів,
апеляційний суд до уваги не приймає,
оскільки позивачка просить стягнути
пеню за прострочення сплати аліментів
по травень 2014 року.

Загальний розмір пені за прострочення
сплати аліментів становить 3081.61 грн. (
1839.45 грн. + 757.36 грн. + 484.8 грн.).

Як вбачається з довідки Чернігівського
міського центру зайнятості ( а.с. 46)
відповідач з 06 серпня 2014 року
перебуває на обліку як безробітний.

Враховуючи матеріальне становище
відповідача та з урахуванням приписів
ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України,
апеляційний суд приходить до висновку,
що слід зменшити суму неустойки за
прострочення сплати аліментів, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивачки до 1500 грн.

Керуючись ст..ст. 303, 307, п.3 ч. 1ст. 309, 313, 316
ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу - ОСОБА_8 -
задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 03 вересня 2014 року -
змінити, зменшивши суму неустойки за
прострочення сплати аліментів, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_5 до 1500 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: