Справа № 552/4047/14-ц
У Х В А Л А

іменем України

22 вересня 2014 року Київський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді           -
Самсонової О.А.,

при секретарі           - Ворона Д.В.,

за участю:

представника заявника – ОСОБА_1,

представника суб’єкта оскарження –
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Полтава в
приміщенні суду справу за скаргою
ОСОБА_3 на постанову начальника
Октябрського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції ОСОБА_4 від
07 серпня 2014 року, постанову державного
виконавця від 08 серпня 2014 року та на
бездіяльність Октябрського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції, -

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_3 звернулась
до суду зі скаргою на постанову
начальника Октябрського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції ОСОБА_4 від 07 серпня 2014 року,
постанову державного виконавця від 08
серпня 2014 року та на бездіяльність
Октябрського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції.

Посилалась на те, що ухвалою Київського
районного суду м.Полтави від 16 липня 2014
року накладено арешт на автомобіль HYUNDAI
IX 35, 2011 року випуску, № кузова U5YZU81BBBL075673,
№ двигуна G4KDAA579303, державний номерний
знак НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_5.

25 липня 2014 року ОСОБА_3 зазначена ухвала
разом з заявою про відкриття
виконавчого провадження пред’явлена
на виконання до Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ.

Оскільки вищезазначеною ухвалою суду
виконання передбачено її виконання
Київським відділом державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції,
начальником Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ ОСОБА_4 з метою
здійснення контролю за виконанням
рішення, в порядку ст. 83 Закону України
«Про виконавче провадження» здійснено
перевірку матеріалів виконавчого
провадження, у результаті якої
скасовано постанову про відкриття
виконавчого провадження від 04.08.2014 року
та усі заходи примусового виконання,
вчинені після винесення даної
постанови. З цих підстав 08.08.2014 року
державним виконавцем винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження у
відповідності до п. 4 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження».
Зазначені постанови заявник вважає
незаконними, такими, що винесені з
порушенням норм чинного законодавства,
та порушують її права стягувача.

Тому просила суд скасувати постанову
начальника Октябрського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції ОСОБА_4 від 07 серпня 2014 року,
постанову державного виконавця від 08
серпня 2014 року, а також визнати
протиправною бездіяльність
Октябрського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції по
виконанню ухвали Київського районного
суду м.Полтави від 16 липня 2014 року про
накладення арешту на вказаний вище
автомобіль, яка виявилась у невжитті
заходів по проведенню фактичного
арешту та опису автомобіля із
встановленням заборони ОСОБА_5
відчужувати, псувати, підмінювати,
розкомплектовувати, приховувати
автомобіль.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не
з’явилась, уповноваживши ОСОБА_1
представляти її інтереси в суді.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому
засіданні скаргу підтримав в повному
обсязі та просив її задовольнити,
визнати протиправними та скасувати
оскаржувані постанови, визнати
протиправною бездіяльність суб’єкта
оскарження.

Представник Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ ОСОБА_2 проти скарги
заперечила. Зазначила, що постанова
начальника Октябрського ВДВС від 07.08.2014
року та постанова державного виконавця
від 08.08.2014 року, що оскаржуються ОСОБА_3,
в повній мірі відповідають вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження». Тому в задоволенні
скарги просила відмовити в повному
обсязі.

Враховуючи, що неявка осіб, які беруть
участь у справі, не перешкоджає
розгляду скарги, суд вважає за можливе
скаргу ОСОБА_3 розглянути за
відстуності осіб, що в засідання не
з’явились.

Суд, заслухавши пояснення
представника заявника та представника
суб’єкта оскарження, дослідивши
зібрані по справі докази та матеріали
виконавчого провадження ВП №44212651,
приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що
ухвалою Київського районного суду
м.Полтави від 16 липня 2014 року,
постановленій в цивільній справі
№552/4047/14-ц, з метою забезпечення
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, визнання
недійсним правочину по відчуженню
автомобіля, стягнення коштів накладено
арешт на автомобіль HYUNDAI IX 35, 2011 року
випуску, № кузова U5YZU81BBBL075673, № двигуна
G4KDAA579303, державний номерний знак НОМЕР_1,
зареєстрований за ОСОБА_5.

Зазначену ухвалу ОСОБА_3
разом з заявою пред’явлено до
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ на
примусове виконання.

За вказаним виконавчим документом
державним виконавцем Октябрського
ВДВС 04 серпня 2014 року відкрито
виконавче провадження ВП №44212651.

Згідно ст.124 Конституції України судові
рішення ухвалюються іменем України і є
обов’язковими до виконання на всій
території України.

Згідно ч.1 ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Згідно з нормами ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен має право на справедливий
і публічний розгляд його справи
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом.

Європейський суд з прав людини
наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує
кожному право порушити в суді чи
відповідному органі будь-який позов,
який стосується його цивільних прав та
обов'язків; таким чином, пункт
передбачає "право на суд", одним з
аспектів якого є право доступу до суду,
тобто право порушувати в судах позов
для вирішення цивільного спору. Однак
це право було б ілюзорним, якби
національна правова система Високої
Договірної Сторони дозволяла, щоб
остаточне, обов'язкове для виконання
судове рішення залишалося невиконаним
на шкоду будь-якій стороні. Важко
уявити собі ситуацію, якби пункт 1
статті 6 докладно описував процедурні
гарантії, які надано сторонам у спорі, -
справедливість, відкритість і
оперативність проваджень, - і не
передбачав би гарантій виконання
судових рішень; тлумачення статті 6 як
положення, що лише гарантує право на
звернення до суду та проведення
судового розгляду, могло б призвести до
ситуації, несумісної з принципом
верховенства права, який Високі
Договірні Сторони зобов'язалися
поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже,
виконання судового рішення має
розглядатися як невід'ємна частина
"судового процесу" для цілей статті 6
(див. "Горнсбі проти Греції", Reports of Judgments
and Decisions, 1997-II, с. 510, п. 40).

Як встановлено судом, державним
виконавцем після відкриття
виконавчого провадження ВП №44212651
розпочато примусове виконання
судового рішення.

Приступивши до примусового виконання
даного виконавчого документа, 04 серпня
2014 року державний виконавець також
виніс постанову про арешт майна
боржника та заборону на його
відчуження, вніс відповідні відомості
до Державного реєстру обтяжень
рухомого майна.

Також 04 та 05 серпня державним
виконавцем здійснені виходи за місцем
проживання боржника з метою складення
акту опису і арешту автомобіля, але
автомобіль не виявлено.

У зв’язку з виконанням ухвали суду 05
серпня 2014 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Начальником Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ ОСОБА_4 здійснено
перевірку згаданого виконавчого
провадження, за результатами якої
винесено постанову від 07 серпня 2014
року.

Згідно вказаної постанови в
резолютивній частині ухвали №552/4047/14-ц
від 16 липня 2014 року, виданої Київським
районним судом м.Полтави, визначено
відділ Державної виконавчої служби,
якому доручено виконання даної ухвали,
а саме Київський ВДВС Полтавського МУЮ,
що не враховано державним виконавцем
при відкритті виконавчого провадження.
У зв’язку з цим дії державного
виконавця визнані такими, що вчинені з
порушенням ч.1 ст.25, п.4 ст.26 ЗУ «Про
виконавче провадження», скасовано
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 04 серпня 2014 року та усі
заходи примусового виконання, що
вчинені після винесення даної
постанови, зобов’язано державного
виконавця Явір Ю.О. привести матеріали
виконавчого провадження №44212651 у
відповідність до вимог чинного
законодавства.

На виконання вказаної постанови
начальника Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ, 08 серпня 2014 року
державним виконавцем Октябрського
ВДВС ОСОБА_2 винесено постанови, якими
скасовано постанову про відкриття
виконавчого провадження від 04 серпня
2014 року, постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 04 серпня 2014 року,
про закінчення виконавчого
провадження від 05 серпня 2014 року.

Також 08 серпня 2014 року державним
виконавцем Октябрського ВДВС ОСОБА_2
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа), якою
відмовлено в прийнятті до провадження
виконавчого документа, а саме ухвали
Київського районного суду м.Полтави
від 16.07.2014 року №552/4047/14-ц про накладення
арешту на автомобіль HYUNDAI IX 35, 2011 року
випуску, № кузова U5YZU81BBBL075673, № двигуна
G4KDAA579303, державний номерний знак НОМЕР_1,
зареєстрований за ОСОБА_5.

Як на підставу винесення даної
постанови державний виконавець
послався на ч.2 ст.11 та п.4 ч.1 ст.26 Закону
України «Про виконавче провадження».

На думку суду постанови про відкриття
виконавчого провадження та всі інші
скасовані з всупереч норм чинного
законодавства.

Так, Закон України «Про виконавче
провадження» не передбачає можливості
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження, в тому числі з
підстав доручення її виконання іншому
органу ДВС.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження» також
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Статтею 20 зазначеного Закону визначено
місце виконання рішення.

Зокрема передбачено, що виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. Право вибору місця виконання між
кількома органами державної
виконавчої служби, що можуть вчиняти
виконавчі дії з виконання рішення на
території, на яку поширюються їх
функції, належить стягувачу.

Боржник ОСОБА_5 проживає на території
Октябрського району м.Полтави за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно, належне
їй майно також знаходиться за цією
адресою.

Тому, відкриваючи 04 серпня 2014 року
виконавче провадження за ухвалою
Київського районного суду м.Полтави
від 16 липня 2014 року за місцем
проживання боржника, державний
виконавець Явір Ю.О. діяла в повній
відповідності до вимог ст.20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження».

Той факт, що ухвала має відмітку, що її
виконання доручено Київському ВДВС, не
тягне за собою зміну місця її
виконання.

Згідно пункту 4 ч.1 ст.26 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення.

Оскільки боржник ОСОБА_5 проживає в
Октябрському районі м.Полтави, де і
знаходиться її майно, начальник
Октябрського ВДВС ОСОБА_4 в постанові
від 07 серпня 2014 року за результатами
перевірки виконавчого провадження та
державний виконавець Явір Ю.О. в
постанові від 08 серпня 2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження безпідставно послались на
ст.26 Закону України «Про виконавче
провадження».

На підставі викладеного суд
приходить до висновку, що вказані
постанови винесені з порушенням
зазначених норм Закону України «Про
виконавче провадження», у зв’язку з
чим наявні всі підстави для визнання їх
протиправними та для їх скасування.

Вирішуючи вимоги ОСОБА_3 про
визнання протиправною бездіяльності
державного виконавця Октябрського
ВДВС, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів
виконавчого провадження №44212651, до
втручання начальника Октябрського
ВДВС державним виконавцем активно
вживались дії з примусового виконання
судового рішення: виносились
постанови, вживались заходи для
реєстрації обтяження рухомого майна,
здійснювались виходи за місцем
проживання боржника.

Тому підстави для визнання
протиправною бездіяльності відсутні. В
даному випадку має місце скасування
заходів примусового виконання по вже
закінченому у зв’язку з виконанням
виконавчому провадженню згідно
постанови начальника ВДВС.

Посилання заявника та її
представника на бездіяльність
державного виконавця, що полягає у
невжитті заходів по проведенню
фактичного арешту та опису автомобіля,
спростовується актами державного
виконавця від 04 та від 05 серпня 2014 року.

Щодо оскарження заявником
не встановлення державним виконавцем
заборони ОСОБА_5 відчужувати, псувати,
підмінювати, розкомплектовувати,
приховувати автомобіль, суд виходить з
того, що згідно з виконавчим документом
державний виконавець мав лише накласти
арешт на автомобіль.

Відповідно до ч.5 ст.57 Закону
України «Про виконавче провадження»
про проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника. Під час проведення
опису та арешту майна боржника
державний виконавець має право
оголосити заборону розпоряджатися ним,
а в разі потреби - обмежити права
користування майном, здійснити
опечатування або вилучити його у
боржника та передати на зберігання
іншим особам, про що зазначається в
акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк
обмеження встановлюються державним
виконавцем у кожному конкретному
випадку з урахуванням властивостей
майна, його значення для власника чи
володільця, необхідності використання
та інших обставин.

Не використання державним
виконавцем свого права на встановлення
обмежень користування майном не може
бути розцінена як його протиправна
бездіяльність.

Тому в задоволенні скарги в
частині визнання протиправної
бездіяльності державного виконавця
необхідно відмовити.

Скарга ОСОБА_3 підлягає до
часткового задоволення, а оскаржувані
постанови начальника Октябрського
ВДВС від 07 серпня та державного
виконавця від 08 серпня підлягають до
скасування як протиправні.

В задоволенні решти вимог
скарги ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову начальника Октябрського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції ОСОБА_4 від 07 серпня 2014 року про
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 04 серпня
2014 року ВП №44212651.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Октябрського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції ОСОБА_7 від
08 серпня 2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) за ухвалою
Київського районного суду м.Полтави
від 16 липня 2014 року №552/4047/14-ц про
накладення арешту на автомобіль HYUNDAI IX
35, 2011 року випуску, № кузова U5YZU81BBBL075673,
№ двигуна G4KDAA579303, державний номерний
знак НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_5.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги на
ухвалу у 5-денний термін з дня її
проголошення.

Головуючий

О.А.Самсонова

22.09.2014