Справа №
РІШЕННЯ

Іменем України

14 жовтня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді
Скарлат О.І.,

при секретарі
Грабовській А.О.,
Марченко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошової компенсації
вартості частки у спільній частковій
власності, та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права
на частку у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у грудні 2013 року
звернулася до суду з позовом про
виділення частки із складу спільної
часткової власності, посилаючись на те,
що вона спільно з відповідачем
являються співвласниками житлового
будинку та надвірних будівель АДРЕСА_1
у співвідношенні 1/6 частка - власність
позивача та 5/6 частка - власність
відповідача. Після оформлення часток
спірного будинку, між сторонами
склалися неприязні відносини,
відповідач створює перешкоди у
доступі до приміщень, якими фактично
володіє позивач.

На підставі викладеного, позивач
просить виділити їй 1/6 частку житлового
будинку АДРЕСА_1 та відповідну частину
надвірних будівель згідно варіантів
судової експертизи та стягнути з
відповідача на користь позивача
судовий збір.

В ході судового розгляду позивач
змінив предмет позову подавши
відповідну заяву від 13.10.2014 року ,
посилаючись на те, що відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи, проведеної відповідно до
ухвали суду виділити 1/6 частину
житлового будинку не вбачається за
можливе, а тому позивач та просить суд
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача грошову компенсацію
вартості 1/6 частини будинку з
надвірними будівлями та спорудами за
адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 130 860 грн.
та судові витрати за сплату судового
збору.

Відповідач ОСОБА_2 в свою чергу
звернулася до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про припинення
права на частку у спільному майні,
посилаючись на те, що вона є власником
5/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1, а
1/6 частина вказаного будинку належить
ОСОБА_1 Позивач ОСОБА_2 зазначає, що з
березня 1982 року ОСОБА_1 у спірному
будинку не проживає, перешкоджає у
благоустрої побутових умов,
користуючись статусом співвласника
частки спадкового майна, не проводить
в ньому ремонтні роботи, не сплачує
комунальні послуги. На підставі
викладеного ОСОБА_2 просить зобов'язати
ОСОБА_2, сплатити матеріальну
компенсацію вартості частки ОСОБА_1 у
спільному майні спадщини в сумі 11 710,50
грн., припинити право ОСОБА_1 на 1/6
частки у спільному майні спадщини та
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір у сумі 702,63 грн.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та просять їх задовольнити,
проти зустрічного позову заперечили
частково, вважають, що необхідно
стягнути грошову компенсацію
вартості 1/6 частини житлового будинку
в розмірі 130860 грн., відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи, оскільки така сума є
дійсною вартістю вказаного майна.

Відповідач ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_4 проти первісного
позову заперечили, вимоги зустрічного
позову підтримали, посилаючись на те,
що відповідно до технічного паспорту
на спірний житловий будинок вартість
будинку оцінюється в 70 263 грн., а відтак
1/6 частина становить 11710,50 грн., яку і
необхідно сплатити ОСОБА_1 в якості
грошової компенсації вартості її
частки.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, її представника, відповідача
та його представника, свідка, експерта,
дослідивши письмові матеріали справи
вважає, що первісний позов підлягає
задоволенню, а зустрічний позов
підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є співвласниками житлового
будинку та надвірних будівель, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу про
реєстрацію права власності на
вказаний житловий будинок ОСОБА_1 є
власником 1/6 частини житлового будинку
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 26.03.2004 року.

Відповідно 5/6 частити спірного
будинку є відповідач ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 26.03.2004 року на договору
дарування від 18.05.2004 року (а.с.21-22).

Сторонами не заперечувалося у суді, що
між ними відсутні будь-які стосунки і
позивач ОСОБА_1 в будинку не проживає.
Угоди про порядок користування
спірного будинку між ними не досягнуто.

За клопотанням позивача, по даній
справі була проведена судова
будівельно-технічна експертиза,
відповідно до висновку якої, дійсна
(ринкова) вартість земельних поліпшень
(житлового будинку та надвірних
будівель) по АДРЕСА_1, що становить 785
158,00 грн., з яких: вартість житлового
будинку становить 431 837,00 грн.; вартість
надвірних будівель становить 353 321,00
грн.

Приймаючи до уваги: наявну
загальну площу житлового будинку;
об'ємно-планувальне рішення житлового
будинку (згідно даних наданого для
дослідження технічного паспорту БТІ
від 19.03.2006 року); ідеальні частки
співвласників в одиницях площі; надані
для дослідження документи; вимогою
нормативних документів, розділити
житловий будинок АДРЕСА_1 між
співвласниками згідно їх ідеальних
часток 1/6 та 5/6 та вимог нормативної
документації не вбачається за можливе,
оскільки площі в житловому будинку, що
відповідає ідеальній частці
співвласника, а саме 1/6 частки, та
становить 16,8 кв.м., недостатньо для
влаштування ізольованої квартири, яка
б відповідала вимогам нормативних
документів, а саме п. 2.22 ДБН В.2.2-15-2005
«Житлові Будинки. Основні положення».

Грошова вартість частки
співвласника 1 (1/6 частки) становить: 130
860,00 грн. з яких: у вартості житлового
будинку частка становить 71 973,00 грн., у
вартості надвірних будівель та споруд
частка становить 58 887,00 грн.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
своєю волею, незалежно від волі інших
осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України, усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України,
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст.361 ЦК України,
співвласник має право самостійно
розпорядитися своєю часткою у праві
спільної часткової власності.

У силу положень стст.21, 24, 41 Конституції,
стст.319, 358 ЦК всі громадяни є рівними у
своїх правах, усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
цих прав, у тому числі щодо захисту
права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий
режим спільної часткової власності
визначається гл.26 ЦК з урахуванням
інтересів усіх її учасників. Володіння,
користування і розпорядження частково
власністю здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток співвласники при
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК кожен зі
співвласників спільної часткової
власності має право на виділ у натурі
частки, що є в спільній частковій
власності.

За неможливості такого виділу у зв'язку
з неподільністю речі (ч.2 ст.183 ЦК)
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Виходячи з аналізу зазначеної норми у
взаємозв'язку з положеннями стст.21, 24, 41
Конституції, стст.316, 317, 319, 358, 361 ЦК, слід
дійти висновку, що передбачене ч.2 цієї
норми право співвласника на виділ
частки зі спільного майна шляхом
отримання грошової компенсації
вартості частки в майні не може бути
обмежене іншими співвласниками і
такому його праву співвласника, що
виділяється, кореспондується обов'язок
інших співвласників сплатити грошову
компенсацію частки, розмір якої
визначається з дійсної вартості майна
на час розгляду судом справи.

При цьому зазначеною нормою
передбачено, що обов'язковою умовою
призначення грошової компенсації є
лише згода співвласника, який заявив
вимоги про виділ частки, і не
передбачається обов'язковість згоди
інших співвласників на такий виділ та
не ставиться право співвласника на
виділ у залежність від згоди інших
співвласників і мотивів, з яких власник
має намір реалізувати своє право на
виділ.

Тому суд, зважаючи, що розділити
житловий будинок АДРЕСА_1 між
співвласниками згідно їх ідеальних
часток 1/6 та 5/6 не вбачається за
можливе. сторони по справі не можуть в
добровільному порядку вирішити
питання про компенсування частки
майна, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення
на її користь грошової компенсації за
частину спірного нерухомого майна із
відповідача, підлягають задоволенню
так як є такими, що ґрунтуються на
нормах матеріального та
процесуального права.

Згідно роз'яснень, викладених у п.
6 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» при неможливості виділу
частки будинку в натурі або
встановлення порядку користування ним,
власнику, що виділяється, за його
згодою присуджується грошова
компенсація. Розмір грошової
компенсації визначається за угодою
сторін, а при відсутності такої згоди -
судом по дійсній вартості будинку на
час розгляду справи.

Під дійсною вартістю будинку
розуміється грошова сума, за яку він
може бути проданий в даному населеному
пункті чи місцевості. Для її визначення
при необхідності призначається
експертиза.

З матеріалів справи вбачається, що
визначаючи розмір компенсації за свою
частку, позивачка за зустрічним
позовом ОСОБА_2 виходила із
інвентаризаційної вартості спірного
будинку відповідно до технічного
паспорту на житловий будинок від
19.03.2006 року (а.с.23-25).

Тобто, розмір компенсації
позивачкою визначено за
інвентаризаційною вартістю будинку
станом на березень 2006 року.

Твердження відповідача ОСОБА_2 та
її представника, що висновок експерта
складений з порушенням вимог
законодавчих та інших нормативних
документів, регулюючих проведення
такої експертизи, а відтак не
відповідає дійсності, тобто є
завищеним, не підтверджено належними
та допустимими доказами. Позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_2 не надала
суду всупереч ст.60 ЦПК України доказів
на спростування висновків судової
будівельно-технічної експертизи щодо
дійсною вартості спірного будинку на
день розгляду справи. З клопотанням про
призначення експертизи щодо
визначення дійсної вартості будинку на
час розгляду цієї справи позивачка в
судовому засіданні не зверталась.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Таким чином, позивачем ОСОБА_2 не
доведені підстави своїх вимог щодо
розміру компенсації за частку у
спільному майні, а тому суд приходить
до висновку про часткове задоволення
зустрічного позову ОСОБА_2

Згідно частиною 1 статті 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 3-4, 10-11, 57-60, 88, 209. 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошової компенсації
вартості частки у спільній частковій
власності - задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про припинення права на частку
у спільному майні - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2
(індивідуальний податковий номер
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 в порядку
виділу частки спільної часткової
власності, грошову компенсацію
вартості 1/6 частини будинку з
надвірними будівлями та спорудами за
адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 130 860 (сто
тридцять тисяч вісімсот шістдесят)
грн..00 копійок.

Після виплати ОСОБА_2
грошової компенсації вартості 1/6
частини будинку з надвірними будівлями
та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в
розмірі 130 860 грн. припинити право
власності ОСОБА_1 на 1/6 частину
будинку з надвірними будівлями та
спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2
(індивідуальний податковий номер
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судові
витрати за сплату судового збору у
розмірі 2011, 23 грн.

В решті задоволення позовних вимог
зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання в зазначений строк
апеляційної скарги через
Вишгородський районний суд.

Суддя

О.І.Скарлат