Справа № 346/819/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1756/2014
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О.П.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Малєєва А.Ю.,
Фединяка В.Д.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: апелянта
ОСОБА_2,

представника
позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні горищем та відшкодування
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення
Коломийського міськрайонного суду від
16 травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні горищем та
відшкодування моральної шкоди. В
обгрунтування своїх вимог посилався на
те, що проживає в шестиквартирному
будинку АДРЕСА_1 та є власником
квартири №1 в ньому. Підвальними та
горищними приміщення вказаного
будинку спільно користуються усі його
мешканці. Однак восени 2012 року,
відповідач ОСОБА_2 самовільно провів
реконструкцію горища, та поміняв на
вхідних дверях на горище замок, тим
самим вчиняючи перешкоди іншим
мешканцям будинку користуватися
приміщенням горища.

З приводу неправомірних дій
відповідача ОСОБА_5 звертався в КП
«Житлоінфоцентр» та до самого
відповідача, однак той продовжує
самовільно чинити перешкоди в
користуванні приміщенням горища, яке
знаходиться у спільній сумісній
власності всіх мешканців будинку. У
зв'язку з цим, ОСОБА_4 змушений був
звернутися в суд за захистом своїх
порушених прав, та просив стягнути
також з відповідача відшкодування
моральної шкоди.

Заочним рішення Коломийського
міськрайонного суду від 16 травня 2014
року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
горищем та відшкодування моральної
шкоди.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні горищем, розташованим за
адресою АДРЕСА_1, шляхом відновлення
стану, який існував до порушення прав
ОСОБА_4, повернути ключі від замка на
горище і не чинити жодних перешкод в
користуванні горищем.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2000
грн. відшкодування моральної шкоди та
970 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 487
грн. 20 коп. судового збору.

На дане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на неповне з'ясування судом обставин
справи, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, та
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Зазначає, що задовольняючи позов суд
вийшов за межі позовних вимог, оскільки
таку вимогу як відновлення стану, який
існував до порушення прав позивача,
ОСОБА_4 не заявляв; доказів на
підтвердження тієї обставини, що на
горищі були проведені зміни, позивач не
надав. Зазначає також, що документи, на
яких суд обґрунтував своє рішення, були
складені станом на січень 2013 року, в той
час, як позов заявлено у лютому 2014 року,
а за період з лютого 2014 року по травень
2014 року в матеріалах справи відсутні
докази чинення перешкод позивачу. Крім
цього, вказує на безпідставне
стягнення на користь ОСОБА_4 моральної
шкоди.

Також, ОСОБА_2 зазначає, що був
позбавлений можливості відстоювати
свої інтереси у суді першої інстанції.
Так, в матеріалах справи ним виявлено,
що згідно поштового штампу, конверт в
яких направлялась судова повістка про
час та місце судового засідання
призначеного на 16.05.2014 року, на адресу
відповідача була надіслана вже після
проведеного засідання та
постановленого заочного рішення.

З цих підстав заочне рішення суду
першої інстанції, апелянт просив
скасувати, та увалити нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_4 -
відмовити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2
доводи апеляційної скарги підтримав з
наведених у ній мотивів.

Представник позивача доводів скарги не
визнав посилаючись на обґрунтованість
висновків суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апелянта, пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення частково,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами
виник спір з приводу можливості
доступу до приміщення загального
користування - горища в будинку
АДРЕСА_1. Згідно документів, які
містяться у матеріалах справи вказаний
житловий будинок занесено до реєстру
нововиявлених пам'яток культурної
спадщини місцевого значення.
Консервація, реставрація,
реабілітація, музеєфікація, ремонт,
пристосування пам'яток місцевого
значення здійснюється за наявності
письмового дозволу органу культурної
спадщини на підставі погодженої з ними
науково-проектної документації (а.с.9).

Судом також встановлено, що позивач
ОСОБА_4 є власником ? частини квартири
АДРЕСА_1, а власником іншої ? частини
квартири є ОСОБА_6, що підтверджується
копією свідоцтва про право власності
на нерухоме майно виданого 09.02.2010 року
виконавчим комітетом Коломийської
міської ради на підставі рішення №17
від 26.01.2010 року та копією витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №2577462 від 06.04.2010 року (а.с. 13-14).

Згідно з повідомленням КП
«Житлоінфоцентр» від 13.01.2014 р. план
горищного приміщення в технічному
паспорті будинку АДРЕСА_1 відсутній
(а.с.10). В повідомленні цього ж
підприємства від 20.12.2013 року
відповідачу роз'яснено порядок
користування допоміжними приміщеннями
та зобов'язано негайно усунути
перешкоду в користуванні горищем
іншими співвласниками будинку (а.с. 17).

Листом №.30 від 03.01.2014 року вказане
комунальне підприємство повідомляло
відповідача, що допоміжні приміщення
(підвали, сараї, кладовки, горища,
колясочні та інші) належать власникам
квартир на правах спільної власності,
інформувало про встановлення порядку
користування ними та зобов'язувало не
чинити перешкоди в користування
приміщенням горища іншим мешканця
будинку (а.с.18).

Факт чинення ОСОБА_2 перешкод в
користуванні приміщенням горища, також
частково знайшов своє підтвердження за
результатами перевірки письмового
звернення ОСОБА_4 до правоохоронних
органів (а.с.19).

На підставі наявних в матеріалах
справи доказів, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
вчинення ОСОБА_2 перешкод в
користуванні приміщенням горища
ОСОБА_4 та зобов'язав його усунути
перешкоди шляхом надання ключів від
замка на горище позивачу.

Разом з цим, суд першої інстанції також
зобов'язав ОСОБА_2 відновити горище до
стану, який існував до порушення прав
позивача. Погодитися з цим колегія
суддів не може з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
cуд розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із змісту позовної заяви
ОСОБА_4, вимог про приведення горища до
стану, який існував до порушення його(
позивача) права, він не заявляв.

Зважаючи на порушення судом першої
інстанції принципу диспозитивності
цивільного судочинства, ухвалене ним
рішення у цій частині підлягає до
скасування.

Як роз'яснив у п.п. 3,4 Постанови N 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» Пленум Верховного
Суду України, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до ст. 137 ЦПК у
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Виходячи з позовних вимог ОСОБА_4, що
викладені ним у позовній заяві,
моральну шкоду він обґрунтовував, у
зв'язку з неправомірними діями
відповідача, використання горища для
просушування білизни та зберігання
речей в облаштованій там кладовій.

Разом з тим, відповідно до Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, які
затверджено Наказом Державного
комітету з питань житлово-комунального
господарства від 17.05.2005 р. №76 та
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 25 серпня 2005 р. за N 927/11207, зокрема
п. 3.2.7, використання горищних приміщень
під майстерні, для сушіння білизни і
під складські приміщення не
допускається.

Оскільки доказів заподіяння йому
моральної шкоди ОСОБА_2 у інший спосіб
позивач не надав, то правових підстав
для задоволення моральної шкоди з
мотивів зазначених ОСОБА_4, суд першої
інстанції не мав.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

За таких обставин, розглянувши справу в
межах заявленого позову та в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів Апеляційного суду приходить до
висновку, що рішення судом першої
інстанції постановлене з порушенням
вимог процесуального права із
неправильним застосуванням
матеріального права, а тому воно
підлягає до скасування в частині
зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди
в користуванні горищем шляхом
відновлення стану який існував до
порушення прав ОСОБА_4 та стягнення
моральної шкоди з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позову про відшкодування моральної
шкоди.

На підставі наведеного та ст.ст. 23, 368 ЦК
України, ст. 11 ЦПК України, керуючись
ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 , 317 ЦПК України,
колегія судів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Заочне рішення Коломийського
міськрайонного суду від 16 травня 2014
року в частині зобов'язання ОСОБА_2
усунути перешкоди в користуванні
горищем шляхом відновлення стану який
існував до порушення прав ОСОБА_4 та
стягнення моральної шкоди скасувати.

В частині вимог ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

В решті рішення Коломийського
міськрайонного суду від 16 травня 2014
року залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили

Головуючий:
О.Є. Меленко

Судді:
А.Ю. Малєєв

В.Д. Фединяк