Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1613/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

07.10.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Франко В.А.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк»,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_4 та приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визнання недійсним договору іпотеки,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 29 квітня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3, ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк»,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_4 та приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визнання недійсним договору іпотеки
від 20.07.2007 року, укладеного між ОСОБА_3
та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний
банк», та посвідченого приватним
нотаріусом Кіровоградського
нотаріального округу ОСОБА_5 20.07.2007 року
номер в реєстрі 2193.

В обґрунтування позову зазначала, що з
відповідачем ОСОБА_3 вони проживали у
зареєстрованому шлюбі в період з 28.09.1991
року по 06.03.2002 року. Під час шлюбу за
договром купівлі-продажу від 06.07.1998
року, який оформлено на відповідача,
ними було придбано житловий будинок за
АДРЕСА_1

За її згодою в житловому будинку
проведено комплекс будівельних робіт
на поліпшення експлуатаційних
показників його приміщення
(реконструкцію), після закінчення яких
відповідачем ОСОБА_3 отримано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно № 746 від 17.07.2007 року .

20.07.2007 року без її нотаріально
посвідченої згоди між відповідачами
було укладено іпотечний договір, за
реєстр. № 2193, відповідно до якого
ОСОБА_3 передав спірний житловий
будинок в іпотеку ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» для забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_4 по
кредитному договору № 133/2007/СІ від
20.07.2007 року.

Про цей договір позивач дізналась лише
після отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження від
29.07.2013 року.

Вважаючи, що переданий в іпотеку
будинок є спільним майном подружжя і
відповідач не мав права передавати
його в іпотеку без її згоди як
співвласника, тому позивач просила
визнати недійсним оспорюваний нею
договір іпотеки з підстав порушення
вимог статей 203, 215 ЦК України.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 29.04.2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачем
ставиться питання про скасування
судового рішення через неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального права
і ухвалення нового рішення про
задоволення її позову. Зазначається, що
рішення є незаконним та
необґрунтованим, висновки не
відповідають обставинам справи, які
не повною мірою з'ясовано, внаслідок
чого суд помилково вважав, що власником
предмету іпотеки є лише відповідач, а
її права не порушені, тому що вона не
довела свого права спільної сумісної
власності на будинок.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності, в
якій підтримала апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення судової
повістки (а.с.213)

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» - Басуріної А.М., яка
згодна з рішенням суду, третьої особи -
ОСОБА_4, який підтримав доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України,
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що 28.09.1991 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано
шлюб, що підтверджується витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян від 12.06.2013 року за №
2 (а.с.6, 47).

Згідно копії виданого відділом
реєстрації актів громадянського стану
Кіровського районного управління
юстиції м. Кіровограда свідоцтва про
розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1, шлюб
між цими сторонами розірвано 06.03.2002
року, про що в книзі реєстрації актів
про розірвання шлюбу зроблено запис за
№ 167 (а.с.109).

Відповідно до копії договору
купівлі-продажу жилого будинку від
06.07.1998 року, посвідченого приватним
нотаріусом Кіровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрованого в реєстрі за № 1104,
ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_3 купив житловий
будинок з надвірними будівлями, що
знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с.75-76).

Згідно копії дозволу управління
містобудуванн, архітектури, екології
та земельних відносин Кіровоградської
міської ради від 16.03.2007 року за № 975
ОСОБА_3 на підставі рішення
міськвиконкому від 24 грудня 2003 року №
1699 надано дозвіл на будівництво гаража
та реконструкцію зазначеного
житлового будинку (а.с.46) .

02.07.2007 року виконком Кіровоградської
міської ради вирішив оформити право
власності ОСОБА_3 на спірний житловий
будинок з надвірними будівлями, про що
Кіровоградському ОБТІ підготовити та
видати свідоцтво про право власності,
внести відповідні зміни до записів
Реєстру прав власності, що вбачається
з витягу з рішення міськвиконкому від
02.07.2007 року №746 (а.с. 48).

ОСОБА_3 є власником вказаного житлового
будинку, що підтверджується копіями
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 17.07.2007 року та копією
витягу з реєстру права власності на
нерухоме майно від 19.07.20107 року (а.с.44,
80,98-99).

З метою належного виконання
зобов'язань за кредитним договором №
1333/2007/СІ , укладеним 20.07.2007 року між ВАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк», та
ОСОБА_4, відповідно до якого останньому
надано кредит в сумі 30000 дол. США, що
складає еквівалент 151500,00 грн. за курсом
НБУ на момент укладання цього договору,
на споживчі потреби (а.с.49-52), ОСОБА_3 як
майновий поручитель передав в іпотеку
ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»
нерухоме майно, а саме: будинок за
номером 39/41 зі всіма об'єктами,
функціонально пов'язаними з цим
нерухомим майном, загальною площею 76,22
кв.м., житловою площею 40,82 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
розташований на земельній ділянці
розміром 404,6 кв.м., за договором іпотеки
від 20.07.2007 року, посвідченим приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрованим в реєстрі за № 2193
(а.с.55-58, 92-97). При цьому своєю заявою
№764(2-02) від 20.07.2007 року, ОСОБА_3 повідомив
нотаріуса, що вказане нерухоме майно не
є спільною сумісною власністю та є його
особистою приватною власністю,
оскільки на час його набуття він не був
одружений, і осіб, які б могли поставити
питання про визнання за ним права
власності на майно, в тому числі за
договором оренди, і відповідно до
статей 65, 74 та 97 СК України, немає (а.с.104).

Згідно довідки від 20.07.2007 року за
№, виданої приватним нотаріусом
ОСОБА_5, будинок за адресою: АДРЕСА_1,
власником якого є ОСОБА_3, станом на
20.07.2007 року під забороною не перебував
(а.с.105-107).

Відповідно до довідки № 539 від 19.07.2007
року, виданої квартальним комітетом №
16 Кіровського району м. Кіровограда,
ОСОБА_3 один проживав за адресою:
АДРЕСА_1, (а.с.79, 100).

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 15.05.2013 року частково
задоволено позов ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» до ОСОБА_3, третя
особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення
на предмет іпотеки (а.с.169-171). Звернуто
стягнення на предмет іпотеки - будинок
АДРЕСА_1, та належить на праві власності
ОСОБА_3, шляхом проведення прилюдних
торгів, а кошти направити на погашення
заборгованості за кредитним договором.
В частині позовних вимог про виселення
та зняття з реєстрації всіх мешканців
будинку відмовлено.

Постановою від 29.07.2013 року заступника
начальника Кіровського ВДВС
Кіровоградського МУЮ відкрито
виконавче провадження № 39049927 про
примусове виконання виконавчого листа
№ 404/4347/13-ц, виданого 19.07.2013 року
Кіровським районним судом м.
Кіровограда про звернення стягнення на
вищевказаний предмет іпотеки - спірний
будинок (а.с.45).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав і за наслідками,
передбаченими законом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
визнав встановленим, що позивачем не
доведено порушення її прав та законних
інтересів при укладенні оспорюваного
іпотечного договору і того факту, що
спірний будинок на час передачі його в
іпотеку був у спільній сумісній
власності позивача ОСОБА_2 та
відповідача ОСОБА_3, а тому передача
його в заставу (іпотеку) потребувала її
нотаріальної згоди. Нотаріус при
посвідченні договору переконалася в
тому, що ніхто не мав права власності та
користування предметом іпотеки крім
іпотекодавця, про що останнім
зазначено в договорі та заяві (а.с.92-96,
104).

На час укладення спірного іпотечного
договору іпотекодавцем було зазначено,
що спірний будинок не є об'єктом
спільної сумісної власності, оскільки
право власності оформлено після
розірвання шлюбу, інших співвласників
встановлено не було.

Факт спільної сумісної власності на
спірне майно на підставі частини 4
статті 368 ЦК України не доведено
позивачем.

Тому відсутні підстави для висновку
про порушення сторонами іпотечного
договору вимог статті 578 ЦК України та
статті 6 Закону України «Про іпотеку»
щодо умов передачі майна в заставу
(іпотеку), та для визнання спірного
договору недійсним через відсутність
згоди позивача на передачу в іпотеку
об»єкта спільної власності.

Такий висновок відповідає фактичним
обставинам справи, які суд достатньо
повно з'ясував, ґрунтується на належно
оцінених доказах та нормах чинного
законодавства, якими регулюються
спірні правовідносини.

Предмет іпотеки належав іпотекодавцю
на підставі свідоцтва про право
власності, виданого виконавчим
комітетом Кіровоградської міської
ради 17.07.2007 року, зареєстрованого ОКП
«Кіровоградське обласне бюро
технічної інвентаризації 19.07.2007 року за
р.№ 183551758. Право власності відповідача
ОСОБА_3 на спірний будинок
підтверджувалось витягом з реєстру
прав власності на нерухоме майно №15292368
від 19.07.2007 року, виданого ОКП
«Кіровоградське ОБТІ».

На час укладення договору іпотеки
свідоцтво про право власності
недійсним в установленому законом
порядку судом не визнане.

Договір купівлі - продажу житлового
будинку від 06.07.1998 року, на який
посилається позивач на підтвердження
свого права спільної сумісної
власності погашено, право власності
відповідача на спірний будинок
посвідчено на підставі рішення
виконавчого комітету Кіровоградської
міської ради від 02.07.2007 року № 746
свідоцтвом про право власності,
зареєстроване в установленому законом
порядку, що позивачем не оспорюється.

Тому суд не знайшов підстав для
задоволення позову в межах його
обґрунтування.

Судом першої інстанції відповідно до
ст. 212 ЦПК України повно, всебічно
досліджено і оцінено обставини у
справі, надані сторонами докази,
правильно визначено юридичну природу
спірних правовідносин та закон, який їх
регулює.

Рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційних скарг висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційних скарг і
залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 29 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: