Провадження № 2/328/846/14
УХВАЛА

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду
Запорізької області Погрібна О.М.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» про захист прав
споживачів та визнання недійсним
договору купівлі-продажу кредитного
портфелю від 26.10.2010 р.,

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до відповідачів ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк» про
захист прав споживачів та визнання
недійсним договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 26.10.2010 р.

Позивач пред'явив позов до суду за
місцем проживання споживача,
посилаючись на Закон України «Про
захист прав споживачів».

Виходячи із змісту позовних
вимог, щодо визнання недійсним
договору купівлі-продажу кредитного
портфелю від 26.10.2010 р. між ПАТ «ОТП
Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»,
за яким ПАТ «ОТП Банк» в порядку та на
умовах, визначених цим Договором,
продає (переуступає) Покупцю ПАТ «ОТП
Факторинг Україна» права на Кредитний
портфель, який включає в себе кредитний
договір № CL-SME2-3/069/2008 від 15.02.2008 р.,
укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1,
а Покупець приймає Кредитний портфель,
приходжу до переконання, що на дані
правовідносини не поширюється дія
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Так, позивач ОСОБА_1,
посилаючись на Закон України «Про
захист прав споживачів», просить суд
визнати недійсним договір
купівлі-продажу кредитного портфелю
(договір факторингу), укладений між ПАТ
«ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», мотивуючи це тим, що
відповідачами його не було належними
чином повідомлено про заміну
первісного кредитора, що порушило його
права як споживача та позичальника.

Закон України "Про захист прав
споживачів" №1023-ХІІ від 12.05.1991 року
регулює відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів.

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Відповідно до п.1 Розпорядження
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України "Про
віднесення операцій з фінансовими
активами до фінансових послуг" №231 від
03.04.2009 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 23.04.2009
року за №373/16389, віднесено до фінансової
послуги факторингу сукупність таких
операцій з фінансовими активами (крім
цінних паперів та похідних цінних
паперів): 1) фінансування клієнтів -
суб'єктів господарювання, які уклали
договір, з якого випливає право
грошової вимоги; 2) набуття
відступленого права грошової вимоги, у
тому числі права вимоги, яке виникне в
майбутньому, до боржників - суб'єктів
господарювання за договором, на якому
базується таке відступлення; 3)
отримання плати за користування
грошовими коштами, наданими у
розпорядження клієнта, у тому числі
шляхом дисконтування суми боргу,
розподілу відсотків, винагороди, якщо
інший спосіб оплати не передбачено
договором, на якому базується
відступлення.

Також рішенням Конституційного
суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011 року в
справі за конституційним зверненням
громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного
тлумачення положень п.п.22,23 ст.1, ст.11, ч.8
ст.18, ч.3 ст.22 Закону України «Про захист
прав споживачів» у взаємозв'язку з
положеннями ч.4 ст.42 Конституції
України зазначено, що в аспекті
конституційного звернення положення
п.п.22,23 ст.1, ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів» треба розуміти
так, що їх дія поширюється на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення, так і виконання такого
договору.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що
сфера дії Закону України «Про захист
прав споживачів» не поширюється на
відносини факторингу.

Зі змісту позовної заяви та доданих до
неї документів вбачається, що адреса
місцезнаходження відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна»: м. Київ, вул. Фізкультури, буд.
28 - Д та місцезнаходження відповідача
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк»: м. Київ, вул. Жилянська, б.38.
Ознайомившись з вимогами позивача, суд
дійшов висновку, що на правовідносини,
які виникли між сторонами
розповсюджуються загальні правила
підсудності, інших підстав для
визначення підсудності Токмацькому
районному суду Запорізької області не
вбачається, оскільки дія Закону
України «Про захист прав споживачів»,
на який посилається позивач, на
правовідносини, що виникли між
сторонами не розповсюджується, а тому
позов слід пред'являти за загальним
правилом підсудності, встановленим ч. 2
ст. 109 ЦПК України за місцезнаходженням
відповідача.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України
заява повертається у випадку, коли
справа не підсудна цьому суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 115 ЦПК
України, якщо суддя, вирішуючи питання
про відкриття провадження у справі,
встановить, що справа не підсудна цьому
суду, заява повертається позивачеві
для подання її до належного суду.

Тому, вважаю за необхідне повернути
позивачу позовну заяву для подання її
до належного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 115 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» про
захист прав споживачів та визнання
недійсним договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 26.10.2010 р.,-
повернути позивачу для подання її до
належного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя