Києво-Святошинський районний відділ
Державне підприємство "Центр
державного земельного кадастру"
Справа № 369/7247/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

29.09.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді
Дубас Т.В.

при секретарях
Дідур М.О.,
Сокиран І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Ходосівської сільської ради
Києво-Святошнського району Київської
області, треті особи: Відділ
Держкомзему Києво-Святошинського
району Київської області, ДП «Центр
державного земельного кадастру» про
визнання незаконним та скасування
рішення сільської ради, визнання
незаконним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
визнання права власності на земельну
ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Києво-Святошинськог районного суду
Київської області з даним позовом
мотивуючи його тим, що його батько
ОСОБА_4 був одружений із його матір'ю,
ОСОБА_2, яка є відповідачкою по справі.

Від цього шлюбу вони мали двох синів:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проживали сторони в будинку по АДРЕСА_1,
який був розташований на земельній
ділянці площею 0,1991 га. Будинок належав
батьку ОСОБА_4 на підставі свідоцтва
про право на спадщину від 17.08.1989 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_4.

Після смерті батька було троє
спадкоємці - два сина: ОСОБА_1 та ОСОБА_3
та їх мати. На той час позивачу було 10
років, а його брату ОСОБА_3112 років,
тобто вони були неповнолітніми, а тому
свідоцтво про право на спадщину
видавалось на ім'я їх матері, але на
всіх трьох осіб.

14.08.1996 року було видано ОСОБА_2
свідоцтво про право власності у
порядку спадкування, в якому
зазначалось, що всі троє є спадкоємцями
після смерті батька в рівних долях.

В 2013 році позивач дізнався що
відповідач ОСОБА_2 в 1998 році
приватизувала земельну ділянку на якій
розташований вищезгаданий будинок та
отримала, тільки на своє ім'я, Державний
акт про право власності на земельну
ділянку площею 0,1991 га по АДРЕСА_1.

Позивач вважав, що цей держаний акт
необхідно визнати частково недійсним,
так як мати повинна була отримати
Державний акт на землю не тільки на
своє ім'я,а на всіх трьох осіб, так як
було вже три власника даного будинку,
земля виділялась під будівництво та
обслуговування будинку, який
розташований по АДРЕСА_1.

Позивач вважав, що за ним необхідно
визнати право власності на 1/3 частину
даної земельної ділянки, а за матір'ю та
братом визнати право власності на 2/3
частини.

Тому позивач з врахування уточнених
позовних вимог просив, визнати
незаконним та скасувати рішення
Ходосівської сільської ради,
Києво-Святошинського району Київської
області від 06 травня 1998 рок № 7/4 про
передачу земельної ділянки АДРЕСА_1, в
приватну власність ОСОБА_2, площею 0,20 га
для ведення обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та 0,105
га для ведення підсобного господарства
по АДРЕСА_1. Визнати незаконним
державний акт на право власності на
землю кадастровий № :01:002:0142.
Визнати право власності на 1/3 частину
земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 0,20 га
для обслуговування житлового будинку
та 0,105 га для ведення підсобного
господарства за ОСОБА_1. Визнати право
власності на 1/3 частину земельної
ділянки АДРЕСА_1 площею 0,20 га для
обслуговування житлового будинку та
0,105 га для ведення підсобного
господарства за ОСОБА_2. Визнати право
власності на 1/3 частину земельної
ділянки АДРЕСА_1 площею 0,20 га для
обслуговування житлового будинку та
0,105 га для ведення підсобного
господарства за ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
та просили позов задоволити.

Представник відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 проти задоволення позову
заперечувала.

Відповідач Ходосіська сільська рада
направила до суду лист в якому просила
розгляд справи провести у відсутності
її представника, а спір вирішити
відповідно до вимог закону.

Інші учасники судового розгляду про
день, час та місце розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення осіб які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
зібрані в ній докази приходить до
висновку про необхідності відмови у
позовних вимогах виходячи з
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 14
серпня 1996 року державним нотаріусом
Першої Київської обласної державної
нотаріальної контори Апишковою З.І.
було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом на житловий
будинок що знаходить в АДРЕСА_1, що
належав померлому ОСОБА_4, на ім'я
ОСОБА_2, та неповнолітніх на той час
дітей ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1) в рівних частках кожному.

На підставі рішення Ходосівської
сільської ради народних депутатів від
06.05.1997 року № 9/10 на ім'я ОСОБА_2 був
виданий державний акт на право
власності на землю Серія ІІІ-КВ № 094045, а
саме земельну ділянку площею 0,3043 га, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Землю передано
для будівництва та обслуговування
житлових будівель та господарських
споруд - 0,1991 га та для ведення
особистого підсобного господарства -
0,1052 га. Згідно технічної документації
із землеустрою розробленої ДП
«Київський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» даній
земельні ділянці був присвоєний
кадастровий номер :01:002:0142.

Згідно рішення виконавчого комітету
Ходосівської сільської ради від 6
травня 1998 року № 7/4, вирішено надати гр
ОСОБА_2 додатково земельну ділянку
площею 0,075 га в АДРЕСА_1, встановивши
загальну площу фактичного
користування землею 0,305 га. Передати
безкоштовно в приватну власність
земельну ділянку площею 0,20 га для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель АДРЕСА_1 для
ведення підсобного господарства 0,105 га
по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Стаття 15 ЦК України визначає що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб»єктів права власності. Власник,
який має підстави вважати, що його
права можуть бути порушені іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону певних дій, які
можуть порушити його право.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю. Власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Частиною 1 ст. 155 ЗК України встановлено,
що у разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем не надано доказів в
підтвердження своїх вимоги, оскільки
відповідач ОСОБА_2 приватизувала
спірну земельну ділянку на якій
розташований будинок, відповідно до
рішення Ходосівської сільської ради
народних депутатів від 06.05.1997 року № 9/10,
на підставі якого їй було видано
державний акт Серія ІІІ-КВ № 094045, який
просить визнати незаконним та
скасувати позивач і на земельну
ділянку на яку він виданий просить
визнати за ним право власності на 1/3
позивач, однак позивач в своїх вимог
просить скасувати зовсім інше рішення
сільської ради, а саме рішення
Виконавчого комітету Ходосівської
сільської ради від 6 травня 1998 року №
7/4. Вимог щодо визнання незаконним та
скасування рішення Ходосівської
сільської ради народних депутатів від
06.05.1997 року № 9/10, на підставі якого був
виданий державний акт на право
власності на землю позивачем не
заявлено.

Тобто, позивач не довів тих обставин на
які позивач посилався як на підставу
позовних вимог, не надав докази в
обґрунтування позовних вимог, що є її
обов»язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст. 10 ЦПК
України. При цьому суд створив всі
умови для змагального процесу,
роз»яснював позивачу і його
представнику права та обов»язки. Отже,
суд не вбачає підстав для скасування
рішення Виконавчого комітету
Ходосівської сільської ради від 6
травня 1998 року № 7/4, та задоволення всіх
інших похідних вимог.

Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК
України.

На підставі ст.ст. 15, 16, 386 ЦК України, ст.
152, 155 ЗК України, та керуючись ст.ст. 4, 10,
11, 15, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Ходосівської сільської ради
Києво-Святошнського району Київської
області, треті особи: Відділ
Держкомзему Києво-Святошинського
району Київської області, ДП «Центр
державного земельного кадастру» про
визнання незаконним та скасування
рішення сільської ради, визнання
незаконним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
визнання права власності на земельну
ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя

Дубас Т.В.