Справа № 308/6608/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року

м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Ротмістренко М.В.

при секретарі - Ревачко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгороді цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Ужгородської міської ради про
визнання права власності на гараж, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суду з позовом до
виконавчого комітету Ужгородської
міської ради про визнання права
власності на гараж.

Мотивуючи позовні вимоги вказує на те,
що згідно розпорядження Ужгородської
міської ради народних депутатів від
07.06.1993 року № 243 на території авто
гаражного колективу АДРЕСА_1 надано
дозвіл на проведення будівництва
автогаражів. На підставі договору
купівлі-продажу від 05.07.2008 року він
придбав цегляний гараж АДРЕСА_1 від
ОСОБА_2 Вказує, що у 2008 році його
прийнято у члени вказаного
автогаражного колективу. Також,
отримано технічний паспорт на гараж
АДРЕСА_1, який виготовлено ТОВ
«Уж-Інвентаризатор». 03.03.2014 року
звернувся до виконавчого комітету
Ужгородської міської ради з
клопотанням про оформлення права
власності на вказану споруду, однак
листом від 13.03.2014 року виконавчий
комітет Ужгородської міської ради
надав відповідь, у якій рекомендував
звернутися до суду.

На підставі наведеного просить суд
визнати за ним право власності на
капітальний гараж АДРЕСА_1, загальною
площею 43.3 кв.м. та зобов'язати відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції зареєструвати за
ним право власності на вказаний гараж.

Позивач в судове засідання не з'явився,
водночас надав суду заяву, згідно якої
позовні вимоги підтримує та просить
суд справу розглянути за його
відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, водночас подав
до суду заяву, в якій позов визнає та
просить розглянути справу без його
участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову, суд
за наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд приймає визнання позову
представником відповідача, оскільки
таке визнання відповідає вимогам
чинного законодавства, інтересам
сторін по справі, в свою чергу, не
суперечить правам та інтересам інших
осіб.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до витягу з рішення
виконавчого комітету Ужгородської
міської ради «Про переоформлення
гаражів» № 283 від 23.07.2008 року вирішено
переоформити згідно договору
купівлі-продажу від 05.07.2008 року гараж,
що належав ОСОБА_2 в АГК АДРЕСА_1 на
ОСОБА_1 Пункт 22 рішення виконкому від
28.12.2005 року № 396 стосовно ОСОБА_2 визнати
таким, що втратив чинність.

Судом встановлено, що 22.11.2013 року ТОВ
«Уж-Інвентаризатор» на ім'я позивача
виготовленого технічний паспорт
(інвентаризаційна справа № 736) на гараж
під позицією АДРЕСА_1, загальною площа
якого становить 43,3 кв.м.

З листа Департаменту міського
господарства Ужгородської міської
ради від 13.03.2014 року вбачається, що на
заяву позивача від 03.03.2014 року щодо
визнання права власності на гараж, який
розташований в АДРЕСА_1 повідомлено, що
до компетенції органів місцевого
самоврядування не відноситься питання
визнання права власності на нерухоме
майно в тому числі на будівлі, споруди,
гаражі. Для вирішення даного питання
рекомендовано звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із
способів захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено,
що власникові належить права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Відповідно
до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Враховуючи наведене, та те, що
належними доказами встановлено, що
право власності позивача на гараж,
виникло на законних правових
підставах, а також те, що судом не
встановлено наявність будь-яких
порушених прав та інтересів інших осіб,
суд приходить до переконання про
достатність підстав для задоволення
позову в частині визнання за ОСОБА_1
права власності на гараж АДРЕСА_1,
загальною площею 43,3 кв.м.

Щодо вимог позивача про зобов'язати
відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції зареєструвати
гараж, суд вважає, що такі є
безпідставними, оскільки такі позовні
вимоги не відповідають вимогам чинного
законодавства та не підтверджені
належними та допустимими доказами, а
тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 16, 328, ЦК України, ст.ст.
4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Ужгородської міської ради про визнання
права власності на гараж -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
гараж АДРЕСА_1, загальною площею 43,3 кв.м.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Закарпатської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а у разі
проголошення рішення без участі особи,
яка її оскаржує, протягом десяти днів з
дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Ротмістренко М.В.