АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8428/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Дубовенко І. Г. Доповідач -
Повєткін В.В.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Григорченко Е.І.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року

за позовом Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В с т а н о в и в :

У листопаді 2011 року ПАТ «УкрСиббанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором посилаючись на
те, що 05.08.2005 року між позивачем та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 583ДИ446К про надання кредиту в сумі
13.500,00 доларів США зі сплатою 11,5 % річних
за користування кредитом з строком
повернення до 04.08.2015 року. Відповідно до
умов Кредитного договору ОСОБА_2
зобов'язалась належним чином прийняти,
використовувати і повернути Банку
отримані кошти, а також здійснювати
плату за кредит (встановлені проценти
та комісії) у терміни, встановленні
графіком погашення кредиту. В
порушення вимог ст.ст.526,527,530 ЦК України
відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконує, порушує умови Кредитного
договору стосовно своєчасного
повернення сум отриманого кредиту та
своєчасної сплати нарахованих за
користування кредитними коштами
відсотків у встановленні Кредитним
договором терміни, внаслідок чого
станом на 26.10.2010 р. у відповідача
виникла заборгованість перед
позивачем в розмірі 139.730,66 грн., яка
складається з заборгованості за сумою
кредиту в розмірі 11.940,51 доларів США, що
еквівалентно 94.468,54 грн., заборгованість
за процентами по користуванню кредитом
в розмірі 5.687,1 доларів США, що
еквівалентно 44.994,06 грн., пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом в розмірі 23,88 доларів США,
що еквівалентно 188,93 грн., пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
по відсоткам в розмірі 10,00 доларів США,
що еквівалентно 79,13 грн. 05.08.2005 року між
Банком та ОСОБА_3 укладений договір
поруки № 583ДИ446П, відповідно до умов
якого ОСОБА_3 зобов'язався перед Банком
відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх
її зобов'язань перед Кредитором в
повному обсязі, що виникли з Кредитного
договору як існуючих в теперішній час,
так і тих, що можуть виникнути в
майбутньому. Уточнивши 23.01.2012 року
позовні вимоги, банк просив суд
стягнути солідарно з відповідачів на
його користь заборгованість за
вказаним кредитним договором в розмірі
139.730,66 грн. та судові витрати (а.с.2-3,21-22).

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року позовні
вимоги - задоволено (а.с.132-136).

В апеляційній скарзі (а.с.148-150) ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалите нове рішення, яким
відмовити в задоволені позовних вимог,
оскільки:

- вона визнала позовні вимоги за період
з 23.01.2009 року по 23.01.2012 року, а до вимог
про стягнення заборгованості за період
з 23.01.2006 року по 23.01.2009 року слід
застосувати наслідки спливу строку
позовної давності та в позові в цій
частині відмовити

- судом не прийнято до уваги той факт, що
апелянтом не було отримано вимогу
позивача про дострокове погашення
заборгованості за кредитним договором,
а тому, враховуючи що строк кредитного
договору встановлений до 04.08.2015 року,
позовна вимога про дострокове
стягнення заборгованості є
необґрунтованою;

- причиною прострочення сплати
платежів за кредитним договором є
запровадження стосовно апелянта
процедури банкротства та арешт її
майна;

- кредитний договір віл 05.08.2005 року не
можна вважати укладеним, оскільки
сторони в супереч ст.ст.524,638 ЦК України
не досягли згоди з усіх істотних умов
договору та уклали договір не в
національній грошовій одиниці України.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції сторонами не оскаржене.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є обґрунтованою і підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції встановив, що позивач
та відповідач ОСОБА_2 уклали кредитний
договір, виконання якого забезпечено
договором поруки, укладеного між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3;
внаслідок невиконання умов кредитного
договору з боку позичальника виникла
заборгованість, яка підлягає стягненню
з відповідачів солідарно.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції не в
повній мірі відповідає вимогам закону
та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що
05.08.2005 року між банком та ОСОБА_2
укладений кредитний договір № 583ДИ446К,
за яким відповідач отримала кредит в
сумі 13.500,00 доларів США зі сплатою 11,5 %
річних за користування кредитом з
строком повернення до 04.08.2015 року
(а.с.5-11).

05.08.2005 року між Банком та ОСОБА_3
укладений договір поруки № 583ДИ446П,
відповідно до умов якого відповідач
зобов'язався перед Банком відповідати
за виконання позичальником ОСОБА_2 усіх
її зобов'язань перед Кредитором в
повному обсязі, що виникли з Кредитного
договору як існуючих в теперішній час,
так і тих, що можуть виникнути в
майбутньому (а.с.12-13).

Згідно з розрахунком банку
заборгованість за кредитним договором
станом на 26.10.2010 року становить 17.661,49
доларів США, що еквівалентно 139.730,66 грн.,
яка складається з заборгованості за
сумою кредиту в розмірі 11.940,51 доларів
США, що еквівалентно 94.468,54 грн.,
заборгованість за процентами по
користуванню кредитом в розмірі 5.687,1
доларів США, що еквівалентно 44.994,06 грн.,
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом в розмірі
23,88 доларів США, що еквівалентно 188,93
грн., пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по відсоткам в розмірі
10,00 доларів США, що еквівалентно 79,13 грн.
(а.с.4,23-30).

При розгляді справи в суді першої
інстанції відповідачі проти
розрахунку банку щодо розміру
заборгованості за кредитним договором
не заперечували.

Відповідно до ст.ст.1050,1054 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Згідно з кредитним договором
передбачено:

- право банку на дострокове стягнення
кредиту в повному обсязі (а.с.5-11);

- погашення заборгованості
позичальником частками згідно з
графіком погашення кредиту (а.с.33-34).

Тому доводи апеляційної скарги щодо
необґрунтованості позовної вимоги про
дострокове стягнення заборгованості
не можуть бути враховані.

Не є підставою для скасування судового
рішення доводи апеляційної скарги щодо
укладення кредитного договору не в
національній грошовій одиниці України.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п.10
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року,
використання іноземної валюти при
здійсненні банками операції з надання
кредитів у іноземній валюті не
суперечить діючому законодавству.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи
апеляційної скарги щодо причини
несплати позичальником боргу з підстав
визнання її банкрутом, оскільки це не
звільняє позичальника від виконання її
зобов'язань за кредитним договором.

В заяві від 27.02.2014 року ОСОБА_2 просила
застосувати сплив строку позовної
давності до вимог банку (а.с.109-111).

Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

З розрахунку банку заборгованості за
кредитним договором станом на 26.10.2010
року вбачається, що останній платіж за
кредитним договором позичальником був
здійснений 31.12.2008 року в сумі 118,24 грн.
(а.с.23-30).

Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

Здійснивши 31.12.2008 року платіж за
кредитним договором позичальник
вчинила дії, що свідчать про визнання
нею свого боргу.

Згідно ч.3 ст.264 ЦК України після
переривання перебіг позовної давності
починається заново, і час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

З позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором банк звернувся
до суду 22.11.2011 року (а.с.2-3), тобто в
передбачений законом трирічний строк
після здійснення позичальником
останнього платежу.

Тому доводи апеляційної скарги про
необхідність застосування позовної
давності до заборгованості за період з
23.01.2006 року по 23.01.2009 року є
безпідставними.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік.

В позовній заяві банк просив стягнути з
відповідачів пеню в розмірі станом на
26.10.2010 року.

З таким позовом банк звернувся до суду
22.11.2011 року, тобто після спливу одного
року після виникнення боргу з пені в
розмірі станом на 26.10.2010 року.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позову банку про
стягнення пені підлягає скасуванню у
зв'язку з порушенням норм
матеріального права з ухваленням
нового рішення про відмову банку у
задоволення позову в цій частині.

В іншій частині доводи апеляційної
скарги про необґрунтованість рішення
суду першої інстанції є
безпідставними, оскільки зводяться до
переоцінки висновків суду першої
інстанції.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції в іншій
частині немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року про
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрCиббанк» пені за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом в
розмірі 188,93 грн. та пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по відсоткам
в розмірі 79,13 грн. - скасувати.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «УкрCиббанк»
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в цій частині - відмовити.

В решті рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року - залишити
без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: