Справа № 369/5841/14-ц
Провадження № 2/369/2638/14
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2014 року
Києво-Святошинський районний
суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчка А.Я.,

за участю секретаря Ткачук
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» про стягнення
середньої заробітної плати за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Чорнобаївське» (далі - ПАТ ) про
стягнення середньої заробітної плати
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував
тим, що наказом № 174-к від 24.09.2012 року
Позивач був призначений на посаду
заступника директора публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» (далі - ПАТ
«Чорнобаївське»), про що було зроблений
відповідний запис в трудовій книжці за
№ 18.

Наказом № 215-к від 07.12.2012 року ОСОБА_1 був
призначений на посаду директора, про що
зроблений запис в трудовій книжці за №
19.

31 січня 2013 року Позивачу було надано
проект наказу від 31 січня поточного
року за № 15-к «Про звільнення ОСОБА_1».

При звільненні із Позивачем з ним не
був проведений розрахунок, як це
передбачено ст. 47 Кодексу Законів про
працю України (далі - КЗпП України).

Відповідач заборгував Позивачу із
виплатою заробітної плати у розмірі: за
грудень 2012 року - 12 595,00 грн., за січень 2013
року - 12 595,00 грн., а всього - 25 190,00 грн.

12.04.2013 року рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області позов ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Чорнобаївське» про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати та
моральної шкоди було задоволено
частково, а саме: стягнено з публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі за
грудень 2012 року 12 595,00 грн., за січень 2013
року 12 595,00 грн., а всього 25 190,00 грн.
Рішення набрало законної сили 22 квітня
2013 року.

Виконати в добровільному порядку
рішення суду Відповідач відмовився.

05.07.2014 року відділом державної
виконавчої служби Бєлозерського
районного управління юстиції
Херсонської області було відкрите
виконавче провадження № 38841936 по
виконанню рішення суду та стягнення на
користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі за грудень 2012 року 12
595,00 грн., за січень 2013 року 12 595,00 грн., а
всього 25 190,00 грн.

31 березня 2014 року Позивачу, на його
картковий рахунок НОМЕР_1, на виконання
рішення суду, надійшли грошові кошти
від публічного акціонерного
товариства «Чорнобаївське» у розмірі 25
190,00 грн.

Враховуючи положення ст. 116 КЗпП
України, Позивач просив суд стягнути з
Відповідача середню заробітну плату за
весь час затримки розрахунку при
звільненні, розпочинаючи з 01.02.2013 року
по 31.02.2014 року у розмірі 177 520 (сто
сімдесят сім тисяч п'ятсот двадцять)
грн. 41 коп.

Представник Відповідача подав до суду
письмові заперечення проти позову,
відповідно до яких зазначив, що на
виконання зазначеного Позивачем
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 12
квітня 2013 року було відкрито виконавче
провадження № 38841936.

Для забезпечення здійснення
зазначеного виконавчого провадження в
зв'язку з відсутністю у ПАТ
«Чорнобаївське» коштів, на основі
заяви підприємства , згідно ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження», 22
серпня 2013 року було проведено опис
майна в складі дванадцяти автомобілів
для подальшої реалізації їх на
прилюдних торгах, про що свідчить акт
опису й арешту майна від 22 серпня 2013
року.

Однак, Державною виконавчою службою
Білозерського району Херсонської
області не було проведено оцінку
зазначеного майна, у зв'язку із чим воно
не було реалізоване.

У зв'язку з відсутністю будь-яких дій
Державної виконавчої служби
Білозерського району Херсонської
області щодо продажу майна з прилюдних
торгів, ПАТ «Чорнобаївське» було
змушене сплатити заборгованість іншим
чином. Відповідно до постанови про
закінчення виконавчого провадження №
38841939 від 02 квітня 2014 року рішення
виконано фактично згідно платіжних
доручень № 332, № 333, № 334 від 31 січня 2014
року. Представник Відповідача просив
суд відмовити у задоволенні позову.

Крім того, представник Відповідача
подав до суду заяву про застосування
позовної давності, зазначивши, що
згідно довідки в.о. начальника ВДВС
Білозерського району Херсонської
області Вакарюк Н.В., перерахування
коштів в сумі 25 190,00 грн. на депозитний
рахунок відділу здійснено 28.01.2014 року.

Рішення фактично виконане 31.01.2014 року,
що встановлено постановою ВДВС
Білозерського раону Херсонської
області про закінчення виконавчого
провадження від 02.04.2014 року та
підтверджується платіжними
дорученнями № 332 від 31.01.2014, № 333 від
31.01.2014, № 334 від 31.01.2014. У зв'язку із
тим, що Позивач звернувся майже через 6
місяців з моменту, коли він повинен був
дізнатися, що ПАТ «Чорнобаївське»
фактично виконало рішення суду, то
представник Відповідача просив суд
відмовити Позивачу у задоволенні
позовних вимог у зв'язку зі спливом
строку позовної давності.

В судовому засіданні Позивач підтримав
заявлені позовні вимоги.

Представник Відповідача заперечував
проти задоволення заявлених позовних
вимог.

Суд, вислухавши думку учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про задоволення
позову з наступних підстав.

У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі
- ЦК України) передбачено, що загальними
засадами цивільного законодавства є: 1)
неприпустимість свавільного втручання
у сферу особистого життя людини; 2)
неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом; 3)
свобода договору; 4) свобода
підприємницької діяльності, яка не
заборонена законом; 5) судовий захист
цивільного права та інтересу; 6)
справедливість, добросовісність та
розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні,
наказом № 174-к від 24.09.2012 року Позивач
був призначений на посаду заступника
директора публічного акціонерного
товариства «Чорнобаївське» (далі - ПАТ
«Чорнобаївське»), про що було зроблений
відповідний запис в трудовій книжці за
№ 18.

Наказом № 215-к від 07.12.2012 року ОСОБА_1 був
призначений на посаду директора, про що
зроблений запис в трудовій книжці за №
19.

31 січня 2013 року Позивачу було надано
проект наказу від 31 січня поточного
року за № 15-к «Про звільнення ОСОБА_1».

Частиною 2 ст. 47 КЗпП України
передбачено, що власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Однак всупереч наведеній законодавчій
нормі при звільненні ОСОБА_1 ПАТ
«Чорнобаївське» не сплатило
Позивачеві у повному обсязі заробітну
плату.

12.04.2013 року рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області позов ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Чорнобаївське» про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати та
моральної шкоди було задоволено
частково, а саме: стягнено з публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі за
грудень 2012 року 12 595,00 грн., за
січень 2013 року 12 595,00 грн., а всього 25 190,00
грн. Рішення набрало законної сили 22
квітня 2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Виконати в добровільному порядку
рішення суду Відповідач відмовився.

05.07.2014 року відділом державної
виконавчої служби Бєлозерського
районного управління юстиції
Херсонської області було відкрите
виконавче провадження № 38841936 по
виконанню рішення суду та стягнення на
користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі за грудень 2012 року 12
595,00 грн., за січень 2013 року 12 595,00 грн., а
всього 25 190,00 грн.

31 березня 2014 року Позивачу, на його
картковий рахунок НОМЕР_1, на виконання
рішення суду, надійшли грошові кошти
від публічного акціонерного
товариства «Чорнобаївське» у розмірі 25
190,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24 грудня 1999 року №13
"Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці"
роз'яснено, що, встановивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при непроведенні його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

З аналізу норм ст. ст. 116, 117 КЗпП України
вбачається, що передбачений ч. 1 ст. 117
цього Кодексу обов'язок роботодавця
щодо виплати середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
настає за умови невиплати з його вини
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП
України, при цьому визначальними є такі
юридично значимі обставини, як
невиплата належних працівникові сум
при звільненні та факт проведення з ним
остаточного розрахунку. Отже,
нездійснення з вини власника або
уповноваженого ним органу розрахунку з
працівником у зазначені строки є
підставою для відповідальності,
передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто
виплати працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку. Після ухвалення
судового рішення про стягнення
заборгованості з заробітної плати
роботодавець не звільняється від
відповідальності, передбаченої ст. 117
КЗпП України, а саме виплати середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, тобто за весь період
невиплати власником або уповноваженим
ним органом належних працівникові при
звільненні сум (такі висновки суду
відповідають правовій позиції
Верховного Суду України, викладеній у
постановах від 20 листопада 2013 року
№-114цс13, від 22 січня 2014 року №6-159цс13, від
29 січня 2014 року №6-144цс13, які у
відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковими для врахування).

Оскільки, ПАТ "Чорнобаївське" не
виплатило ОСОБА_1 всіх сум, що належали
йому до виплати при звільненні,
останній має право на отримання
середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Середній заробіток працівника
визначається відповідно до ст. 27 Закону
України "Про оплату праці" за правилами,
передбаченими Порядком обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100 (далі - Порядок).

У відповідності п. 2 Порядку
середньомісячна заробітна плата за час
вимушеного прогулу працівника
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
виплата, тобто, що передують дню
звільнення працівника з роботи.
Пунктом 3 Порядку визначено, що усі
виплати включаються в розрахунок
середньої заробітної плати у тому
розмірі, в якому вони нараховані, без
виключення сум відрахування на
податки, стягнення аліментів тощо, за
винятком відрахувань із заробітної
плати осіб, засуджених за вироком суду
до виправних робіт без позбавлення
волі.

При цьому, згідно з п. 5 Порядку основою
для визначення загальної суми
заробітку, що підлягає виплаті за час
вимушеного прогулу, є середньоденна
(середньогодинна) заробітна плата
працівника, яка відповідно до п. 8 цього
Порядку визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством - календарних днів за
цей період. Після визначення
середньоденної заробітної плати як
розрахункової величини для
нарахування виплат працівнику,
здійснюється нарахування загальної
суми середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, яка обчислюється
шляхом множення середньоденної
заробітної плати на число робочих
днів/годин, а у випадках, передбачених
чинним законодавством, календарних
днів, які мають бути оплачені за
середнім заробітком (абз. 1 п. 8 Порядку).

Середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні позивача
складає 177 520 (сто сімдесят сім тисяч
п'ятсот двадцять) грн. 00 коп.

Повно та всебічно дослідивши обставини
справи, оцінивши зібрані докази у
сукупності, суд вважає, що позов слід
задовольнити, стягнути з ПАТ
«Чорнобаївське» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні позивача,
розпочинаючи з 01.02.203 року по 31.02.2014 року
у сумі 177 520 (сто сімдесят сім тисяч
п'ятсот двадцять) грн. 00 коп.

Керуючись ст. 88 ЦПК України, суд
присуджує з відповідача судовий збір у
сумі 1775,20 грн в дохід держави.

З огляду на вищенаведене, відповідно до
ст. ст. 116, 117, 237-1 Кодексу законів про
працю України, ст. 27 Закону України "Про
оплату праці", Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100, рішення Конституційного Суду
України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012
та, керуючись ст. ст. 4, 10, 11,60, 88, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» про стягнення
середньої заробітної плати за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
- задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Чорнобаївське» на користь
ОСОБА_1 177 520 (сто сімдесят сім тисяч
п'ятсот двадцять) грн. 00 коп. середньої
заробітної плати за весь час затримки
розрахунку при звільненні,
розпочинаючи з 01.02.203 року по 31.02.2014 року.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Чорнобаївське» на користь
держави судовий збір у розмірі 1775,20 грн.
в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене учасниками
цивільного процесу в апеляційному
порядку до Апеляційного суду Київської
області через Києво-Святошинський
районний суд Київської області шляхом
подання апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

А.Я.Волчко