У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.

Карпенко С.О.,
Савченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ частки із
майна, що є у спільній частковій
власності, стягнення грошової
компенсації, за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділ
частки із майна, що є у спільній
частковій власності, та визначення
порядку користування земельною
ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 10 квітня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 25 червня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4
звернулись до суду з позовом, який
згодом уточнили, і остаточно просили
виділити в натурі ОСОБА_4 2/5 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1, що
складається із частини житлового
будинку літ. «Ааа3» (умовно
квартира № 3 площею 44,15 кв.м), і
господарські будівлі (гараж літ. «Б»,
сарай літ «В»); ОСОБА_3 - 2/5 частини
зазначеного домоволодіння, що
складається із частини жилого будинку
літ. «Ааа3» (умовно квартира № 2
площею 39,06 кв.м) і господарські будівлі
(гараж літ. «М», сарай літ «Д», сарай
літ. «Ж», сарай літ. «И», прибудова літ.
«Л», навіс літ. « а4», козирок літ.
«коз»); ОСОБА_5 - 1/5 частину
домоволодіння, що складається із
частини жилого будинку літ. «Ааа3»
(умовно квартира № 1 площею 30,72 кв.м) і
господарські будівлі (прибудова літ
«О1», літня кухня літ. «О», погріб «КК1»,
сарай літ. «П», зливана яма літ. «Н»);
стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 компенсаціюза 9/100 частки в
зазначеному домоволодінні у сумі 34 141
грн.

Свої вимоги обґрунтували тим, що є
власниками по 2/5 частки кожна жилого
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1, а ОСОБА_5 - 1/5 частки. Загальна
площа жилого будинку становить 113,93
кв.м, тобто ідеальна частка ОСОБА_3
становить 45,57 кв.м, а фактично вона
користується 39,06 кв.м, ідеальна частка
ОСОБА_4 становить 45,57 кв.м, фактично вона
користується 44,15 кв.м, ідеальна частка
ОСОБА_5 становить 22,786 кв.м, фактично
вона користується 30,72 кв.м. Вказаний
порядок користування підтверджується
висновком судової
будівельно-технічної експертизи,
відповідно до якого фактичне
користування жилим будинком з
надвірними будівлями не відповідає
ідеальним часткам. Так як неможливо
виділити в натурі відповідні ідеальні
частки в жилому будинку, просили
стягнути з ОСОБА_5 на їх користь
грошову компенсацію з вартості
9/100 частки у зазначеному жилому
будинку.

ОСОБА_5 звернулася до суду із
зустрічним позовом про виділ частки із
майна, що є у спільній частковій
власності, та визначення порядку
користування земельною ділянкою,
мотивуючи свої вимоги тим, що 28 грудня
2009 року нею було придбано 1/5 частку
цього жилого будинку з надвірними
будівлями, яка належала ОСОБА_7 Крім
неї, співвласниками домоволодіння є
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, кожній з яких належить
по 2/5 його частки. На час придбання нею
частки домоволодіння, розташованого
на земельній ділянці площею 1147,4 кв.м,
попередній власник, а саме ОСОБА_7,
користувався такими приміщеннями в
жилому будинку: коридором 1-4 площею 3,2
кв.м, кухнею 1-1 площею 4,5 кв.м, кімнатою 1-2
площею 8,6 кв.м, кімнатою 1-3 площею 14,42
кв.м; в літній кухні: коридором площею
2,45 кв.м, кухнею літ. «а» площею 2,45 кв.м;
погребом літ. «КК1», сараєм літ. «П» і
вбиральнею літ. «У», гаражем літ. «М»,
що, відповідно, перейшли їй у власність.
На час придбання нею 1/5 частини
жилого будинку з надвірними будівлями
між співвласниками був визначений
порядок володіння і користування
майном, якого вона дотримується.
Вважає, що належна їй частка у майні, що
є у спільній частковій власності і
складає 31/100 часток, може бути виділена
в натурі, оскільки є окремий вхід/вихід
і ця частина ізольована від частин
інших співвласників, що підтверджено
висновком судової
будівельно-технічної експертизи.
Просить виділити в натурі зі спільної
часткової власності 1/5 частку
домоволодіння, якою користується, а
саме: в жилому у будинку - коридор 1-4
площею 3,2 кв.м, кухню 1-1 площею 4,50 кв.м,
кімнату 1-2 площею 8,60 кв.м, кімнату 1-3
площею 14,42 кв.м; у літній кухні - коридор
площею 2,45 кв.м, кухню «а» площею 2,45 кв.м;
із господарських приміщень погріб літ.
«КК1», сарай літ. «П», вбиральню літ.
«У», які за інвентаризаційною вартістю
складають 31/100 частки від спірного
домоволодіння; визначити порядок
користування земельною ділянкою, площа
якої 1147,40 кв.м.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 10 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 25 червня 2013 року, первісний
позов задоволено частково, зустрічний
позов задоволено повністю.

Проведено поділ жилого будинку з
надвірними будівлями
по АДРЕСА_1 відповідно до додатку № 4
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 4615, 4616/23 від 25 травня
2012 року та виділено в натурі у
власність:

ОСОБА_3 - 2/5 частини (умовно квартира № 2)
зазначеного жилого будинку, що
складаються із таких приміщень у літ.
«Ааа3»: коридору 2-1 площею 8,27
кв.м, кухні 2-2 площею 11,97 кв.м, житлової
кімнати 2-3 площею 7,66 кв.м, житлової
кімнати 2-4 площею 11,16 кв.м, всього
загальною площею 39,06 кв.м; господарські
будівлі: гараж літ «М», сарай літ.
«Д», сарай літ. «Ж», сарай літ. «И»,
прибудову літ. «Л», вбиральню літ.
«У», навіс літ. « а4», козирок літ.
«коз»; 2/5 частини замощення літ. «II»; 2/5
частини огорожі літ. «N-Nв»;

ОСОБА_4 - 2/5 частини (умовно квартира № 3)
зазначеного жилого будинку, що
складаються із таких приміщень у літ.
«Ааа3»: коридору 3-1 площею 2,89 кв.м,
санвузлу 3-2 площею 2,66 кв.м, кухні 3-3
площею 7,57 кв.м, житлової кімнати 3-4
площею 16,52 кв.м, житлової кімнати 3-5
площею 14,51 кв.м, всього загальною
площею 44,15 кв.м; господарські будівлі:
гараж літ. «Б», сарай літ «В»; 2/5 частини
замощення «літ «II»; 2/5 частини огорожі
літ. «N-Nв».

ОСОБА_5 - 1/5 частину (умовно квартира №
1) зазначеного жилого будинку, що
складається із таких приміщень у літ.
«Ааа3»: коридору 1-4 площею 3,2 кв.м,
кухні 1-1 площею 4,5 кв.м, житлової
кімнати 1-2 площею 8,6 кв.м, житлової
кімнати 1-3 площею 14,42 кв.м, а всього
загальною площею 30,72 кв.м;
господарські будівлі: прибудову літ.
«О1» площею 2,45 кв.м, літню кухню літ. «О»
площею 2,45 кв.м, погріб літ.
«КК1», сарай літ. «П», вбиральню літ.
«У», зливну яму літ. «Н»; 1/5 частину
замощення літ. «II»; 1/5 частину огорожі
літ. «N-Nв».

Проведено поділ земельної ділянки по
АДРЕСА_1 відповідно до варіанта № 1 до
додатку № 4 висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 4615,
4616/23 від 25 травня 2012 року:

- залишено у спільній власності ОСОБА_3
та ОСОБА_4 3/4 частини
зазначеної земельної ділянки площею
831,55 кв.м;

- залишено у користуванні ОСОБА_5 1/4
частину зазначеної земельної ділянки
площею 257,85 кв.м;

- земельну ділянку площею 58 кв.м
залишено в спільному користуванні
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5

У задоволенні позову ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у
іншій частині відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 10
квітня 2013 року і ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 25
червня 2013 року, ухвалити нове рішення
про задоволення первісного позову та
часткове задоволення зустрічного
позову, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи частково первісний
позов та повністю зустрічний, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив із встановленого фактичного
порядку користування сторонами
спірним жилим будинком з надвірними
будівлями та порядку користування
земельною ділянкою і визначив його
відповідно до запропонованого у
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 4615, 4616/23 від 25
травня 2012 року варіанту.

Відмовляючи у задоволенні первісного
позову в частині стягнення грошової
компенсації вартості 9/100 часток
спірного жилого будинку, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що позивачі за
первісним позовом не заперечували
проти саме такого порядку
користування; після добудов і
перебудов, здійснених попередніми
власниками, частки у домоволодінні не
перерахували і спадкодавцю ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 9/100 частки, які займає ОСОБА_5, не
належали.

Проте з такими висновками погодитись
повністю не можна.

Судами встановлено, що жилий будинок по
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
часткової власності: ОСОБА_4 - 2/5 частини
спірного домоволодіння на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 16 квітня 2003 року; ОСОБА_3 -
2/5 частини на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 16
квітня 2003 року; ОСОБА_5 - 1/5 частини на
підставі договору купівлі-продажу від
28 грудня 2009 року.

Загальна площа земельної ділянки, на
якій розміщене домоволодіння, складає
1141,90 кв.м.

До складу спірного домоволодіння
входять наступні будівлі та споруди:
літ «АааЗ» - житловий будинок; літ «Б»,
«М» - гаражі; літ. «Ж», «В», «П», «Д», «И» -
сараї; літ «КК1», «З» - погреби; літ « Г»,
«У» - вбиральні; літ «Л» - прибудова; літ
«О» - літня кухня; літ «О1» - прибудова;
літ «а4» - навіс; літ «II» - вимощення;
літ «N-Nв» - огорожа; козирок літ «коз»;
літ «н» - зливна яма.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 16
квітня 2003 року 3/4 частини земельної
ділянки на праві спільної часткової
власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3
Частка земельної ділянки, на якій
знаходяться частина житлового будинку
та надвірні будівлі, що належать
ОСОБА_5, не приватизована, про що
зазначено в договорі купівлі-продажу
від 28 грудня 2009 року.

Загальна площа земельної ділянки
збільшена за рахунок земель загального
користування і згідно з технічним
паспортом та державним актом на землю
становить 1147,4 кв.м.

Суди, дійшовши висновку про
неможливість поділу домоволодіння
відповідно до ідеальних часток сторін,
поділили його за запропонованим
експертизою варіантом, відповідно до
якого ОСОБА_5 з часткою 1/5
пропонується по будинку та надвірним
будівлям майно на суму 62 239 грн, що
складає до загальної вартості
домоволодіння 29/100 частки (більше
належного на 19 703 грн, що становить 9/100
частки), ОСОБА_3 з часткою 2/5
пропонується по будинку та надвірним
будівлям майно на суму 80 589 грн, що
складає до загальної вартості
домоволодіння 19/50 частки (менше
належного на 4 483 грн , що становить 1/50
частки), ОСОБА_4 з часткою 2/5
пропонується по будинку та надвірним
будівлям майно на суму 69 851 грн, що
складає до загальної вартості
домоволодіння 33/100 частки (менше
належного на 15 221 грн, що становить 7/100
частки).

Згідно правовстановлюючого документу
співвласникам ОСОБА_4 та ОСОБА_3
належить 3/4 частки земельної ділянки
на праві спільної часткової власності -
860,55 кв.м, а ОСОБА_5 має у користуванні 1/4
її частки - 286,85 кв.м, проте фактично
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 користуються земельною
ділянкою площею 861,9 кв.м, що більше
належної їм на 1,35 кв.м, а ОСОБА_5 -
земельною ділянкою площею 285,5 кв.м, що
менше належного на 1,35 кв.м.

Такі висновки судів заявник не оспорює
і вони відповідають фактичним
обставинам, встановленим судами.

Проте в частині відмови у стягненні
грошової компенсації у зв'язку зі
зменшенням часток ОСОБА_4 і ОСОБА_3 з
висновками погодитись не можна.

Зміст права власності, яке полягає у
праві володіння, користування та
розпорядження своїм майном, визначено
у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює
конституційний принцип непорушності
права власності, передбачений ст. 41
Конституції України. Він означає, що
право власності є недоторканим,
власник може бути позбавлений або
обмежений у його здійсненні лише
відповідно і в порядку, встановлених
законом.

Поняття спільної часткової власності
викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності. Отже, право спільної
часткової власності - це право двох або
більше осіб за своїм розсудом володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним їм у певних частках майном,
яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової
власності володіє не часткою майна в
натурі, а часткою в праві власності на
спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються
відповідними відсотками від цілого чи
у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки з майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної
часткової власності у співвласника,
який отримав таку компенсацію,
припиняється з дня її отримання (ч. 2
ст. 364 ЦК України).

На відміну від виділу, за якого право
власності припиняється лише для того
співвласника, частка якого виділяється
із спільної власності, у разі поділу
(ст. 367 ЦК України) спільна часткова
власність припиняється для всіх її
учасників.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.
183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти
висновку, що виділ часток (поділ) жилого
будинку, що перебуває у спільній
частковій власності, є можливим, якщо
кожній зі сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку із
самостійним виходом (квартиру) або у
разі, коли є технічна можливість
переобладнання будинку в ізольовані
квартири, які за розміром відповідають
розміру часток співвласників у праві
власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий,
але з відхиленням від розміру
ідеальних часток співвласників, з
урахуванням конкретних обставин поділ
(виділ) може бути проведений зі зміною
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації співвласнику,
частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки
або поділу будинку в натурі, який
перебуває у спільній частковій
власності, є не порядок користування
будинком, а розмір часток
співвласників та технічна можливість
виділу частки або поділу будинку
відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової
власності мають рівні права стосовно
спільного майна пропорційно своїй
частці в ньому, суд, здійснюючи поділ
майна в натурі (виділ частки), повинен
передати співвласнику частки жилого
будинку та нежилих будівель, яка
відповідає розміру й вартості його
частки, якщо це можливо без завдання
неспівмірної шкоди господарському
призначенню будівлі.

У тих випадках, коли в результаті
поділу (виділу) співвласнику
передається частина жилого будинку,
яка перевищує його частку, суд стягує з
нього відповідну грошову компенсацію і
зазначає в рішенні про зміну часток у
праві власності на будинок.

У апеляційній скарзі заявник зазначав
про неврахування судом першої
інстанції тієї обставини, що кожен зі
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частки спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості такого, він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Постановляючи ухвалу про залишення
рішення суду першої інстанції без змін,
суд апеляційної інстанції, у порушення
вимог ст. 212-214, 315 ЦПК України,
встановивши зазначені обставини
справи, належним чином не перевірив
доводів апеляційної скарги та не
зазначив конкретні обставини і факти,
що спростовують такі доводи,
неправильно застосувавши наведені
норми матеріального права, фактично
ототожнив правовий режим приміщень,
які перебувають у користуванні, з
правовим режимом приміщень, виділених
у власність співвласнику, не дав оцінки
змісту правовстановлюючих документів
сторін і дійшов передчасного висновку
про залишення рішення суду першої
інстанції без змін, що призвело до
таких порушень норм процесуального
права, які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для вирішення справи.

Оскільки від вирішення питання про
поділ будинку і стягнення компенсації
залежить вирішення спору щодо
земельної ділянки, на якій
розташований цей будинок, підлягає
скасуванню судове рішення суду
апеляційної інстанції в повному
обсязі.

Враховуючи допущене судом апеляційної
інстанції неправильне застосування
норм матеріального права і порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного її вирішення, ухвала суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 338, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 25 червня
2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П.Касьян

Судді: В.І.Амелін

Т.П.Дербенцева

С.О.Карпенко

В.О.Савченко