АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6891/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Болдирєва У. М. Доповідач - Міхеєва
В.Ю. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 червня 2014 року по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року до суду
звернулося Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») із позовом до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № DNH4KP11932523 від 19 липня 2006 року
у розмірі 74720,07 грн. та судових витрат у
розмірі 747,20 грн.

В ході розгляду справи стало
відомо, що відповідач ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадкоємцем після
його смерті стала мати ОСОБА_2, яка
ухвалою суду від 18 лютого 2014 року
була залучена до участі у справі в
якості правонаступника (а.с.47).

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 червня 2014 року у
задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, по
суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
кредитного договору № DNH4KP11932523 від 19
липня 2006 року, укладеного між ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, останній
отримав кредит на споживчі потреби у
розмірі 5050,63 грн. строком на 12 місяців
по 19 липня 2007 року включно зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08% на рік (а.с.3).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Умовами кредитного договору було
передбачено зобов'язання позичальника
по поверненню кредиту, сплати
відсотків, комісії та інших витрат
шляхом внесення щомісячних платежів у
сумі 481,08 грн. у період з « 21» по « 28»
число кожного місяця.

Внаслідок порушення позичальником
договірних зобов'язань за кредитним
договором виникла заборгованість, яка
згідно розрахунку позивача станом на 22
травня 2013 року становить 74720,07 грн. та
складається із заборгованості за
кредитом 5050,63 грн.; заборгованості за
відсотками 23810,38 грн.; заборгованості з
пені 41824,77 грн.; штрафу (фіксована
частина) 500 грн.; штрафу (відсоток від
суми заборгованості) 3534,29 грн. (а.с.2).

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог та стягненні заборгованості з
правонаступника, суд першої інстанції
керувався положеннями ст.ст. 1216, 1218 ЦК
України та дійшов висновку, що у зв'язку
із смертю позичальника ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 як спадкоємиці, перейшли всі
права та обов'язки, що належали йому на
момент смерті, в тому числі обов'язки
перед кредиторами, але позивач втратив
право вимоги до спадкоємців
позичальника.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду, виходячи з наступного.

Порядок пред'явлення кредитором
спадкодавця вимог до спадкоємців
врегульовано ст. 1281 ЦК України, ч.3 якої
передбачено, якщо кредитор спадкодавця
не знав і не міг знати про відкриття
спадщини, він має пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, протягом одного року від
настання строку вимоги.

Як убачається з копії спадкової
справи, після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадщину прийняла
його мати ОСОБА_2, яка 19 травня 2010 року
звернулася до нотаріальної контори з
відповідною заявою (а.с.42).

Оскільки строк вимоги за кредитним
договором настав 19 липня 2007 року, суд,
керуючись положеннями ч.4 ст. 1281 ЦК
України дійшов правильного висновку,
що позивач втратив право вимоги до
спадкоємців позичальника.

Доводи апеляційної скарги щодо
автоматичного лонгування договору,
який на думку апелянта, діяв до 19 липня
2014 року, колегія суддів відхиляє як
такі, що спростовуються копією
кредитного договору № DNH4KP11932523 від 19
липня 2006 року, з якого убачається, що
він укладався на строк по 19 липня 2007
року.

Посилання апелянта на п.9.12 Умов та
правил надання банківських послуг, які
є невід'ємною частиною кредитного
договору, колегія суддів вважає
безпідставними та недоведеними,
оскільки Умови та правила надання
банківських послуг, копія яких додана
позивачем до позовної заяви, були
опубліковані ПАТ КБ «ПриватБанк», яке
діяло на підставі Ліцензії НБУ № 22 від
29 липня 2009 року, у той час, як кредитний
договір укладався із ЗАТ КБ
«ПриватБанк» 19 липня 2006 року.

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді