Справа № 343/367/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2208/2014
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.

суддів Беркій О.Ю.,
Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.

з участю:
представника апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Долинському районі про
відшкодування втраченого заробітку, -
за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Долинському районі на
рішення Долинського районного суду від
16 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась в
суд з позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Долинському районі (далі
відділення Фонду) про стягнення 54152 грн.
втраченого заробітку в зв'язку з
каліцтвом на виробництві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.09.1998
року під час роботи в КСП ім.
Петровського с. Рубань Немирівського
району Вінницької області з позивачем
стався нещасний випадок на
виробництві, внаслідок чого вона стала
інвалідом 2 групи з втратою професійної
працездатності, що призвело до
часткової втрати заробітку. Після
прийняття ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання» починаючи
з 01.04.2001 року всі страхові виплати у
зв'язку каліцтвом на виробництві
проводить Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Постановою Долинського районного суду
від 20.04.2011 року, яка набрала законної
сили 28.05.2013 року, визнано неправомірною
відмову відділення Фонду відносно
невиплати ОСОБА_3 щомісячної грошової
суми в зв'язку з частковою втратою
працездатності та здійснення
соціальних послуг. Зобов'язано
відділення Фонду призначити позивачу
страхову виплату втраченого заробітку
та виплачувати відповідні грошові суми
щомісяця, починаючи з 01.04.2001 року
постійно, на час встановлення втрати
працездатності МСЕК, з врахуванням
гірських та індексу інфляцій.

Відповідачем під час виконання
постанови нараховано та виплачено
позивачу за період 2001-2013 роки втрачений
заробіток у сумі 39620,06 грн. Проте, з
даною сумою остання не погодилась,
оскільки вважає, що відділенням Фонду
невірно взято за основу розрахунку
мінімальну заробітну плату, а також не
враховані гірські в розмірі 20% та
індекс інфляції.

Рішенням Долинського районного суду
від 16.09.2014 року позов задоволено.
Стягнуто з відділення Фонду на користь
ОСОБА_3 54152 грн. втраченого заробітку у

зв'язку з каліцтвом на виробництві.

Не погодившись з рішенням суду,
вважаючи, що суд при його ухваленні дав
не повну оцінку всім суттєвим
обставинам справи і не в повній мірі
дослідив докази, внаслідок чого було
порушено норми матеріального та
процесуального права, представник
відділення Фонду подав апеляційну
скаргу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що відділення Фонду при
обчисленні заробітної плати, з якої
проводився розрахунок страхової
виплати, у розмірі мінімальної
зарплати 118 грн. станом на 01.04.2011 року,
керувалось вимогами частин 14 статті 34
ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та пунктом 12 Постанови
кабміну від 26.09.2001 року №1266 «Про
обчислення середньої заробітної плати
(доходу. грошового забезпечення) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням» щодо
обчислення середньої заробітної плати
не менше розміру мінімальної
заробітної плати, визначеного законом
на дату встановлення потерпілому МСЕК
ступеня втрати професійної
працездатності. Так в особовій справі
ОСОБА_3 знаходиться довідка архівного
відділу Немирівської РДА Вінницької
області від 29.08.2013 року, згідно з якою
неможливо надіслати довідку про
заробітну плату ОСОБА_3

Представник апелянта вважає,
відсутніми правові підстави для
застосування ЗУ «Про статус гірських
населених пунктів» щодо призначення
ОСОБА_3 страхової виплати втраченого
заробітку з врахуванням гірських,
оскільки спірні відносини цим законом
не регулюються. Так, ОСОБА_3 була
травмована в Вінницькій області, у якій
немає гірських населених пунктів,
працювала в КСП ім. Петровського по
договору підряду без запису цієї
роботи у трудову книжку, а статус особи,
яка проживає на території гірського
населеного пункту отримала за місцем
проживання в Долинському районі.

Відсутність правових підстав для
підвищення розміру страхової виплати
ОСОБА_3 прямо передбачена у пункті 1
Постанови кабміну від 11.07.1995 року «Про
умови оплати праці осіб, які працюють у
гірських районах».

Збільшенню підлягав лише розмір пенсії
ОСОБА_3, як інваліда 2 групи трудового
каліцтва, яку вона і отримувала з
гірською надбавкою у розмірі 20
відсотків з 01.04.2001 року.

Вказує, що вимога позивача про виплату
щомісячних страхових сум з врахуванням
індексу інфляції також не ґрунтується
на вимогах законодавства. Так за період
з квітня 2001 року про серпень 2013 рок
ОСОБА_3 отримувала від ПФУ пенсію по
інвалідності, на яку проводилась
індексація. За цей період вона не
отримувала жодних грошових доходів у
зв'язку з відшкодуванням шкоди
заподіяної каліцтвом, що підлягали б
індексації, а тому доводи позивача про
нарахування їй індексації є надуманими
та суперечать ЗУ «Про індексацію
грошових доходів населення», Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, Порядку
призначення, перерахування та
проведення страхових виплат.

Суд не звернув увагу, що згідно вимог
законодавства, коли вимоги потерпілого
стосуються перерахунку сум щомісячних
платежів раніше визначених судом або
роботодавцем при задоволенні позову
кошти стягуються за час, що не
перевищує трьох останніх років, які
передували моменту звернення особи до
суду.

За наведених доводів просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове, яким повністю відмовити
в позові ОСОБА_3

Позивач та її представник в судове
засідання не прибули, хоча належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи. Тому апеляційну
скаргу слід розглянути у їхній
відсутності по наявних у справі
доказах.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
апелянта, оцінивши зібрані докази,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Рішення суду першої інстанції даним
вимогам повністю не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції вірно виходив з того, що є всі
законні підстави для стягнення з
відділення Фонду на користь ОСОБА_3 54152
грн. недоплаченого втраченого
заробітку у зв'язку з каліцтвом на
виробництві за період квітень 2001 року
-серпень 2013 року.

Статтею 21 ЗУ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
яким регулюються спірні
правовідносини, передбачено, що у разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку виплачувати
щомісяця грошову суму в разі часткової
чи повної втрати працездатності, що
компенсує відповідну частину
втраченого заробітку потерпілого.

Як встановлено рішенням суду, та не
заперечується відповідачем під час
виконання трудових обов'язків в КСП ім.
Петровського в с. Рубань Немирівського
району Вінницької області
(правонаступником якого стало СТОВ ім.
Петровського) з ОСОБА_3 стався нещасний
випадок, про що складено акт форми Н1
від 21.10.1998 року. В результаті отриманої
травми ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи і
ступінь втрати нею професійної
працездатності становить 70% на строк до
01.02.2001 року.

Рішенням Долинського районного суду
від 26.11.2001 року стягнуто з СТОВ ім.
Петровського в користь ОСОБА_3
втрачений заробіток в розмірі 123,40 грн.
щомісячно, починаючи з 29.09.1998 року по
01.02.2001 року в сумі 3455,70 грн., одноразової
допомоги 12339,60 грн., 2550 грн. моральної
шкоди та судові витрати. При визначенні
розміру відшкодування шкоди суд
виходив з середнього заробітку ОСОБА_3
на підставі довідки КСП ім.
Петровського від 12.05.2000 року, яка
становила 176,28 грн.

Таким чином, визначений судовим
рішенням, яке набрало законної сили,
розмір середнього заробітку ОСОБА_3
слід враховувати в порядку ч.3.ст.61 ЦПК
України при розрахунку втраченого
заробітку в зв'язку з каліцтвом на
виробництві в даному позові.
Вищенаведеним спростовуються доводи
апеляційної скарги про те, що
проведення розрахунку страхової
виплати слід обчислювати з врахуванням
мінімальної заробітної плати.

Постановою Долинського районного суду
від 20.04.2011 року, залишеною в силі
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28.05.2013 року
та ухвалою Вищого адміністративного
суду від 12.03.2014 року задоволено позов
ОСОБА_3 Визнано неправомірною відмову
Фонду щодо призначення ОСОБА_3 виплати
щомісячної грошової суми у зв'язку з
частковою втратою працездатності та
здійснення соціальних послуг.
Зобов'язано відповідача - відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Долинському районі
призначити ОСОБА_3 страхову виплату
втраченого заробітку та виплачувати
відповідні грошові суми щомісяця,
починаючи з 01.04.2001 року постійно, на час
встановлення втрати професійної
працездатності МСЕК, з врахуванням
гірських та індексу інфляції.

В розрахунку щомісячного
відшкодування втраченого заробітку
потерпілої ОСОБА_3 згідно рішення
Долинського районного суду від 20.04.2014
року, проведеного за період з 01.04.2001
року по 01.08.2013 року, визначено 39620,06 грн.
Обчислення цієї суми відбувалось з
врахуванням мінімальної заробітної
плати, та відніманням пенсії по
інвалідності, що є невірним.

Необхідність нарахування гірських та
індексу інфляції встановлено рішенням
Долинського районного суду 20.04.2011 року
та відповідає нормам ч.2 ст.6 ЗУ "Про
статус гірських населених пунктів в
Україні" та ст.2 ЗУ "Про індексацію
грошових доходів населення", і
неврахування їх при обчисленні розміру
страхових виплат дирекцією Фонду є
неправомірним. Судом першої інстанції
вірно зазначено, що при розрахунку
щомісячного відшкодування втраченого
заробітку необґрунтованим було
віднімання відділенням Фонду від
нарахованої щомісячної виплати
розміру пенсії.

Таким чином, позивачем доведено факт
неналежного виконання відповідачем
зобов'язання по здійсненні страхових
виплат втраченого заробітку, проте
наданий розрахунок заборгованості не є
вірним.

Так, розрахунок заборгованості
проведений за кожний місяць з квітня 2001
року з врахування інфляції, проте
індекс інфляції позивачем вказаний за
весь період прострочення до серпня 2013
року, що призвело до невірного
визначення суми боргу. На зазначену
обставину суд першої інстанції увагу
не звернув.

Так, з урахуванням рекомендацій
Верховного суду України № 62-97 від 03
квітня 1997 року відносно застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ, сума втраченого заробітку у
зв'язку з каліцтвом на виробництві
становить 65204,42 грн.

Так, враховуючи розмір заробітної
плати 176,28 грн. індекс інфляції по
кожному місяцю, за який проводиться
стягнення окремо, коофіцієнт щорічного
березневого перерахунку, відсоток
втрати працездатності та 20% гірських,
суму втраченого заробітку ОСОБА_3 з
01.04.2001 року по серпень 2013 року слід
розрахувати наступним чином:

((176,28 Х 70% відсоток втрати
працездатності Х 20% гірських Х 1-
коефіцієнт щорічного березневого
коофіцієнту) Х
(101,5х100,4х100,6х98,3х99,8х100,4х100,2х100,5х101,6х101х98,6
індекс інфляції за квітень 2001 року по
лютий 2002 року))
+((176,28х70%х20%х1,193)х(99,3х101х99,7х98,2х98,5х99,8х100,5х
100,7х100,7х101,4х101,5х101,1))+((176,28х70%х20%х1,410)х(101,1х
100,7х100х100,1х99,9х98,3х100,6х101,3х101,9х101,5х101,4х100,4)
)+((176,28х70%х20%х1,624)х(100,4х100,7х100,7х100,7х100х99,9х10
1,3х102,2х101,6х102,4х101,7х101))+((176,28х70%х20%х2,011)х(101,
6х100,7х100,5х100,6х100,3х100х100,4х100,9х101,2х100,9х101,2х1
01,8))+((176,28х70%х20%х2,419)х(99,7х99,6х100,5х100,1х100,9х100
х102х102,6х101,8х100,9х100,5х100,6))+((176,28х70%х20%х2,862)х(
100,2х100х100,6х102,2х101,4х100,6х102,2х102,9х102,2х102,1х102,
9х102,7))+((176,28х70%х20%х3,220)х(103,8х103,1х101,3х100,8х99,5
х99,9х101,1х101,7х101,5х102,1х102,9х101,5))+((176,28х70%х20%х3
,423)х(101,4х100,9х100,5х101,1х99,9х99,8х100,8х100,9х101,1х100
,9х101,8х101,9х100,9х99,7х99,4х99,6х99,8х101,2х102,9х100,5х10
0,3х100,8))+((176,28х70%х20%х3,772)х(101,4х101,3х100,8х100,4х98
,7х99,6х100,1х100х100,1х100,2х100,2х100,2))+((176,28х70%х20%х7
,011)х(100,3х100х99,7х99,7х99,8х99,7х100,1х100х99,9х100,2х100
,2х99,9))х((176,28х55%х20%х8,056)х(100х100х100,1х100х99,9х99,
3))=65204,42 грн.

Різниця між розрахованою та сплаченою
відділенням Фонду сумою втраченого
заробітку в зв'язку з каліцтвом на
виробництві становить 25584,4 грн (65204,42
грн.-39620,06грн.), яку слід стягнути на
користь позивача.

Доводи апеляційної скарги в частині
необхідності застосування позовної
давності до даних правовідносин
спростовується положеннями
законодавства. Так, відповідно до ст.40
ЗУ "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та п. 3 ст. 268 ЦК України
якщо потерпілому або особам, які мають
право на одержання страхової виплати, з
вини Фонду соціального страхування від
нещасних випадків своєчасно не
визначено або не виплачено суми
страхової виплати, ця сума
виплачується без обмеження протягом
будь-якого строку, а позовна давність
не поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

За таких обставин, ухвалене судове
рішення повністю не відповідає вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості. Зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК
України є підставою для зміни рішення в
частині розміру стягнутої з
відповідача втраченого заробітку у
зв'язку з каліцтвом на виробництві.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Долинському районі -
задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду від
16 вересня 2014 року в частині визначення
розміру втраченого заробітку у зв'язку
з каліцтвом на виробництві, який
підлягає стягненню з Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Долинському районі на
користь ОСОБА_3 змінити, зменшивши його
з 54152 грн. до 25584грн. 40коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.Ю. Беркій

В.М. Соколовський