АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Дуда О.О. Провадження №
22-ц/789/1058/14 Доповідач - Шевчук
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Міщій О. Я.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - прокурора Осядач Н.А.

апелянта - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 23 квітня 2014
року у справі за позовом прокурора
м.Тернополя в інтересах ОСОБА_2 до ТзОВ
автомобільна транспортна компанія
"Еталон", третя особа ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 23 квітня 2014
року позов прокурора м.Тернополя в
інтересах ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю
автомобільна транспортна компанія
"Еталон", третя особа ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди - задоволено.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю автомобільна
транспортна компанія "Еталон" на
користь ОСОБА_2 2223,80 грн. понесених
витрат на лікування.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю автомобільна
транспортна компанія "Еталон" в дохід
держави 229,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким у позові відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
В обгрунтування вимог зазначає, що
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи. Зазначає,
що по матеріалах справи не проводилась
судово-медична експертиза, яку повинен
проводити кваліфікований спеціаліст у
цій галузі. Крім того всупереч вимогам
закону позивач не надав суду жодних
доказів про лікарські призначення та
відсутні будь-які докази про те, що
медпрепарати призначались лікуючим
лікарем.

У суді апелянт підтримав скаргу,
пославшись на мотиви, зазначені в ній.

Прокурор апеляційну скаргу
заперечив, рішення суду вважає
законним і обгрунтованим.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення учасників
апеляційного розгляду справи, колегія
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, як
водій маршрутного таксі,08.06.2011 року
близько 12-30 год. на зупинці
громадського транспорту по вул.15
Квітня в м.Тернопіль, під час посадки
ОСОБА_2 в маршрутне таксі №16, зачиняючи
двері маршрутного таксі, не
переконавшись, що це буде безпечним для
пасажирів, придавив ногу ОСОБА_2, чим
останньому було завдано травму, а саме
забій м'яких тканин гомілки, що
стверджується висновком
Тернопільського МВ УМВС України в
Тернопільській бласті від 04.05.2013 року
про результати звернення ОСОБА_2

Згідно листа ТзОВ Автомобільна
транспортна компанія "Еталон" від 29.11.2011
року №52, 08.06.2011 року обслуговував
маршрут №16 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який
звільнений наказом №144 від 24.06.2011 року,
у зв'язку з тим, що не пройшов
випробувального терміну.

ОСОБА_2 перебував на
стаціонарному лікуванні у комунальній
протитуберкульозній лікарні
Тернопільській області з 01.09.2011 року по
20.09.2011 року, з 23.11.2011 року по 23.01.2012 року
та з 12.03.2012 року по 13.04.2012 року, а також на
стаціонарному лікуванні в
Тернопільській міській комунальній
лікарні №2 з 04.10.2011 року по 17.10.2011 року.

З виписки медичної карти хворого
№278 від 20 вересня 2011 року вбачається, що
ОСОБА_2 встановлено діагноз: хронічний
остеомієліт н/3 лівої в/гомілкової
кістки. Ст.нестійкої ремісії.
Гематогенний остеомієліт лівої
плечової кістки. Атеросклеротичний
кардіосклероз. Синусова тахікардія.
Причиною захворювання є травма у
громадському транспорті у червні 2011
року.

Відповідно до висновку
комп'ютерної томографії "Прохелс" від
22.11.2011 року ОСОБА_2 пройшов обстеження
лівої гомілки та йому поставлено
діагноз - хронічний діафізарний
остеомієліт лівої великогомілкової
кістки, загострення.

З виписки медичної карти
стаціонарного хворого №91 вбачається,
що хворий ОСОБА_2 поступив з діагнозом
хронічний остеомієліт н/3 лівої
в/гомілкової кістки. Ст.загострення.
Гематогенний остеомієліт лівої
плечової кістки. Ст.ремісії. 22.03.12р. була
проведена операція - трепанація лівої
гомілкової кістки у н/3.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що діями
працівника відповідача ОСОБА_1 під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків, який перебував у
трудових відносинах з ТзОВ
Автомобільна транспортна компанія
"Еталон" , було завдано шкоду позивачу,
та з вини якого йому завдано легких
тілесних ушкоджень, що призвели до
тривалого розладу здоров'я .

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає вимогам закону
та обставинам справи.

Згідно ч.1ст.1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Відповідно до положень ст. 1195 ЦК
України фізична або юридична особа, яка
завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я фізичній особі,
зобов'язана відшкодувати потерпілому
заробіток (дохід), втрачений ним
внаслідок втрати чи зменшення
професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Пунктом 4 Постанови Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 4 від
01.03.2013 передбачено, що розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи під час виконання нею
договірних зобов'язань, підлягає
відшкодуванню на підставах,
встановлених статтями 1166 та 1187 цього
Кодексу - стаття 1196 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
внаслідок отриманої травми на
лікування витрачено кошти в сумі 2223,80
грн., що стверджується товарними
чеками від 22.11.2014р. та від 28.11.2011р.

З урахуванням викладеного судова
колегія погоджується з висновком суду
щодо наявності підстав для стягнення з
відповідача 2223,80 грн. матеріальної
шкоди на користь позивача .

Доводи апеляційної скарги про те,
що позивач не надав суду жодних доказів
про лікарські призначення
безпідставні та спростовуються
матеріалами справи, оскільки як
вбачається з матеріалів справи, судом
першої інстанції був допитаний лікар
Тернопільської обласної комунальної
протитуберкульозної лікарні ОСОБА_3,
який підтвердив, що лікарські засоби,
які зазначені в товарних чеках ,
призначалися для лікування ОСОБА_2

Інші доводи апеляційної скарги
також висновків суду не спростовують і
не впливають на правильність
ухваленого у справі рішення.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Доводи апента, що по справі не
проводилась судово-медична експертиза,
яка мала встановити причинно
наслідковий зв'язок між отриманою
травмою ОСОБА_2 8 червня 2011 року та
наступним лікуванням 1 вересня 2011 року,
а тому рішення суду є незаконним,
колегія суддів не бере до уваги як
необгрунтовані.

З матеріалів справи вбачається,
що апелянт в суді першої інстнції не
заявляв клопотання про призначення
експертизи.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Апелянтом ні в суді першої ні в
суді апеляційної інстанції не надано
належних та допустимих доказів, згідно
з положеннями ст.ст.57-60 ЦПК України на
підтвердження того, що стягнення
збитків є необгрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків в рішенні суду не
спростовують та містяться лише на
формальних міркуваннях

.Отже, суд першої інстанції повно та
всебічно розглянув справу, надав всім
доводам сторін належну правову оцінку,
оцінив належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності та постановив
законне, правильне по суті і
справедливе рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст 307, 308, 316; 317; 319; 324; 325
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 23 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

з оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.М. Шевчук