Справа №2-4174/11 15.10.2014 15.10.2014 15.10.2014
Провадження №22-ц/784/2715/14
Провадження 22ц-/784/2715/14
Головуючий по 1 інстанції
Доповідач апеляційного
суду Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2014р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання
Яценко Л.В.,

з участю: ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 02 вересня 2014р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У вересні 2000р. ОСОБА_2 пред'явила
позов до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
відшкодування 5000 грн. моральної шкоди,
завданої 25 вересня 1998р. внаслідок
насильницького позбавлення волі на
території радгоспу „Гвардія Ілліча"
під час якого вона зазнала знущань,
принижень та побоїв.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 02 вересня 2014р. у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність рішення
суду, просила його скасувати і ухвалити
нове про задоволення її вимог.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

За змістом ст.4401 ЦК УРСР заподіяна
моральна шкода відшкодовується особі,
права якої були порушені
неправомірними діями (бездіяльністю)
інших осіб. Близькі родичі особи, якій
завдано моральну шкоду, права на
відшкодування цієї шкоди не мають, крім
випадків, коли такими діями
безпосередньо було порушено і їх права.

Судом встановлено, що в ніч з 23 на 24
вересня 1998р. на території радгоспу
„Гвардія Ілліча" в с. М-Ларино
Жовтневого району Миколаївської
області між охоронцем поля - ОСОБА_3 і
ОСОБА_5 у зв'язку з підозрою останнього
в крадіжці насіння соняшника виникла
бійка. Затриманий ОСОБА_5 до 18 години 25
вересня 1998р. утримувався на цьому ж
полі біля сторожового приміщення. Для
з'ясування особи затриманого
працівники радгоспу поїхали до нього
до дому. Дружина затриманого - ОСОБА_2 у
зв'язку з видимими тілесними
ушкодженнями які мали місце у чоловіка
за власною ініціативою сіла до машини
охоронців, після чого їх обох було
доставлено до того ж сторожового
приміщення де вони перебували до ранку
26 вересня 1998р.

За цим фактом правоохоронним органом з
1998р. ведеться досудове слідство
(кримінальне провадження №0000518,
зареєстроване в ЄРДР за ч.1 ст.122 КК), яке
до цього часу не завершено.

За таких обставин можна погодитись з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав, передбачених
ст.4401 ЦК УРСР для відшкодування
моральної шкоди за діяння
відповідачів, які мали місце у вересні
1998р. щодо ОСОБА_2 у зв'язку з
передчасністю (не завершено досудове
слідство) та недоведеністю позовних
вимог.

Аргументи апелянта стосовно
незавершеності досудового слідства не
можна визнати обґрунтованими, тому що
сама по собі ця обставина не дає
підстав для ухвалення рішення на
користь позивачки. А зупиняти
провадження по даній справі з огляду на
положення п.4 ч.1 ст.201 ЦПК у суду не було
обов'язку у зв'язку відсутністю справи,
що розглядається в порядку
кримінального судочинства.

У разі ж закриття вказаного
кримінального провадження з
нереабілітуючих підстав, ухвалення
обвинувального вироку позивачка як
потерпіла не позбавляється права на
пред'явлення цивільного позову про
відшкодування шкоди в кримінальному
процесі або в порядку цивільного
судочинства.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 02 вересня 2014р. залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: