№2/243/166/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого - судді Руденко Л.М.,

при секретарі - Морозової Н.С., Кобець
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Слов'янську цивільну
справу за позовом ПАТ «Приватбанк» до
ОСОБА_1 - про стягнення заборгованості,
за зустрічним позовом ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_1 до ПАТ «Приватбанк»
третя особа - орган опіки та піклування
виконавчого комітету Слов'янської
міської ради - про визнання угоди
недійсною, -

В С Т А Н О В И В :

02 грудня 2013р. до Слов'янського
міськрайонного суду звернувся ПАТ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 з позовом про
стягнення заборгованості, мотивуючи
свої вимоги тим, що відповідно до
укладеного договору б/н від 18.11.2005року
ОСОБА_1 18.11.2005р. отримав кредит у розмірі
4960 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та Банком
Договір, підтверджується підписом у
заяві. Копії умов та правил надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою
додаються до позовної заяви.

При укладанні Договору сторони
керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно
цієї статті договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення Договору,
він автоматично лонгується та такий же
термін.

Договором передбачено порядок та
умови погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

ПАТ «Приватбанк» свої зобов»язання
за Договором та угодою виконав в
повному обсязі, а саме надав
відповідачу кредит у розмірі,
встановленому Договором.

Відповідно до п.6.5 Умов надання
банківських послуг - позичальник
зобов»язується погашати
заборгованість за Кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
Договором.

Згідно п. 6.6 Умов надання
банківських послуг - У разі невиконання
зобов»язань за Договором, на вимогу
Банку виконати зобов»язання з
поверненням Кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та Овердрафту),
оплати винагороди Банку.

Відповідно до п.8.6 Умов надання
банківських послуг - при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов»язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов»язаний
сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +
5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно
Банку грошові кошти для погашення
заборгованості за Кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору, що має
відображення у Розрахунку
заборгованості за договором.

Таким чином, у порушення умов
кредитного договору, а також ст.ст.509, 526,
1054 ЦК України, відповідач зобов»язання
за вказаним договором не виконав.

Відповідно до частини другої ст.1054
та частини другої ст. 1050 ЦК України,
наслідками порушення Боржником
зобов»язання щодо повернення чергової
частини суми кредиту є право заявника
достроково вимагати повернення всієї
суми кредиту.

У зв»язку з зазначеними
порушеннями зобов»язань за кредитним
договором відповідач станом на 20.11.2013
року має заборгованість - 29589,18 грн., яка
складається з наступного:

- 3970,32 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 23733,66 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом,

а також штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов
надання банківських послуг:

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1385,20 - штраф (процентна складова).

Зобов»язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином (
ст. 599 ЦК України).

На даний час відповідач продовжує
ухилятись від виконання зобов»язання і
заборгованість за договором не
погашає, що є порушенням законних прав
ПАТ «Приватбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦК України -
Кожна особа має право в порядку,
встановленому законом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Приватбанк»
заборгованість у розмірі 29589,18 грн. за
кредитним договором №б/н від 18.11.2005р. та
судові витрати.

ОСОБА_2, яка діє в інтересах
ОСОБА_1, звернулась зі зустрічним
позовом про визнання угоди недійсною
до ПАТ «Приватбанк», мотивуючи свої
вимоги тим, що вказаним ПАТ
«Приватбанк» договір, укладений 18
листопада 2005 року, необхідно визнати
недійсним за наступних підстав.

Її син - ОСОБА_1, страждає
психічним захворюванням, перебуває на
обліку у врача психіатра КЛПУ «Обласна
психіатрична лікарня м. Слов»янська». У
зв»язку з даним психічним
захворюванням йому безстроково
встановлена друга група інвалідності.
Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду від 09.10.2006р. ОСОБА_1 визнано
недієздатним і вона призначена
опікуном над ним.

Незважаючи на те, що на час
укладання договору від 18.11.2005р. її син -
ОСОБА_1 ще не був визнаний недієздатним,
однак в силу свого стану здоров»я він
не міг зрозуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Постановою оперуповноваженого
ВДСБЕЗ Слов'янського МВ УМВС України в
Донецькій області Беліченко М.В. від 14
травня 2006 року про відмову в порушенні
кримінальної справи встановлено, що
фактично грошові кошти за вказаним
договором отримані ОСОБА_4, котрий
скористувавшись хворобливим станом
ОСОБА_1, умовив його укласти договір про
отримання кредиту та передати гроші
йому, пообіцяв самостійно виплачувати
кредит і проценти по ньому.

Відповідно до ч. 1 ст.225 ЦК України,
угода, яку дієздатна фізична особа
уклала в момент,коли не зрозуміла
значення своїх дійне мала можливості
керувати ними, може бути визнана судом
недієздатною за заявою цієї особи.

Статтею 203 ЦК України, встановлені
загальні вимоги дотримання яких є
необхідним для дійсності угоди. У тому
числі даною статтею встановлено, що
волевиявлення було вільним та
відповідало його внутрішній волі.

Оскільки ОСОБА_1 на час укладання
угоди в силу свого стану здоров»я не
розумів значення своїх дій та не міг
ними керувати, то немає підстав
говорити про те, що його волевиявлення
було вільним та відповідало його
внутрішній волі.

Просила суд визнати недійсним
договір б/н, укладений між до ПАТ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 18 листопада 2005
року про надання кредиту.

У судовому засіданні представник
ПАТ «Приватбанк» Захаров М.І., вимоги
ПАТ «Приватбанк» підтримав у повному
обсязі та просив його задовольнити,
зустрічний позов ОСОБА_2, яка діє від
імені ОСОБА_1 не визнав, пояснивши, що
відповідно до чинного законодавства до
спірних правовідносин, судом має бути
застосована позовна давність, оскільки
відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звертатись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу, а ст. 257 ЦК України
встановлюється загальна позовна
давність тривалістю у три роки. Датою
укладання кредиту є 18 листопада 2005
року. Позивач дізнався про укладання
спірного договору ще у 2006 році, що
підтверджується рішенням суду від 09
жовтня 2006 року про визнання ОСОБА_1
недієздатним. Рішенням Слов»янського
міськрайонного суду від 16.07.2009р. ОСОБА_2
було призначено опікуном над
недієздатним ОСОБА_1 З позовною заявою
про визнання кредитного договору
недійсним, ОСОБА_2 звернулась лише у 2013
році, тобто після спливу трирічного
строку позовної давності. Просить суд
зустрічний позов залишити без
задоволення.

У суді представник відповідача по
основному позову та позивач по
зустрічному позову - ОСОБА_2, у суді
вимоги ПАТ «Приватбанк» не визнала,
свій позов підтримала по показала, що з
1994 року її син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
страждає психічним захворюванням,
перебуває на обліку у врача психіатра
КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м.
Слов»янська». У зв»язку з даним
психічним захворюванням йому
безстроково встановлена друга група
інвалідності. Вона як матір намагалась
огородити сина, але у 2006р. їй стало
відомо, що скористались хворобою сина
та уклали у ПАТ «Приватбанк» кредитний
договір, гроші, як потім було
встановлено правоохоронними органами,
отримав ОСОБА_4 Такі дії по відношенню
до її сина, спонукали її звернутися до
суду і рішенням Слов'янського
міськрайонного суду від 09.10.2006р. ОСОБА_1
визнано недієздатним і вона була
призначена опікуном над ним.
Незважаючи на те, що на час укладання
договору від 18.11.2005р. її син - ОСОБА_1 ще
не був визнаний недієздатним, однак в
силу свого стану здоров»я він не міг
зрозуміти значення своїх дій та
керувати ними.

При зверненні її до
правоохоронних органів, у постанові
оперуповноваженого ВДСБЕЗ
Слов'янського МВ УМВС України в
Донецькій області Беліченко М.В. від 14
травня 2006 року про відмову в порушенні
кримінальної справи було вказано, що
фактично грошові кошти за договором
від 18 листопада 2005 року отримані
ОСОБА_4, котрий скористувавшись
хворобливим станом ОСОБА_1, умовив його
укласти договір про отримання кредиту
та передати гроші йому, пообіцяв
самостійно виплачувати кредит і
проценти по ньому.

Оскільки ОСОБА_4 дав обіцянку про
погашення кредиту та фактично почав
його погашати, а ПАТ «Приватбанк» з 2007
року до 2013 року не звертався до неї, як
до опікуна ОСОБА_1 про погашення
кредиту, вона вважала, що все
вирішилось у добровільному порядку,
однак отримавши дану позовну заяву,
вона зрозуміла, що ПАТ «Приватбанк»
продовжує порушувати права її
недієздатного сина, а тому звернулась
зі зустрічним позовом. Просила суд
позовні вимоги ПАТ «Приватбанк»
залишити без задоволення, а її позов
задовольнити та визнати недійсним
договір б/н від 18 листопада 2005року,
укладений між ПАТ «Приватбанк» та
ОСОБА_1.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,,
представника органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Слов'янської міської ради, дослідивши
додані сторонами документи, огледівши
матеріали цивільної справи №2-с-7-2007 за
заявою ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
видачу судового наказу; всебічно і
повно з»ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких грунтуються
позовні вимоги, об»єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
спору по суті, приходить до висновку, що
позовні вимоги ПАТ «Приватбанк»
задоволенню не підлягають, зустрічний
позов ОСОБА_2,, підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Стаття 3 ЦПК України передбачає, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Статтею 213 ЦПК України передбачено,
що рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим, ухвалене на основі
повно і всебічно з»ясованих обставин
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці данні
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
висновків експертів.

Стаття 58 ЦПК України передбачає, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обгрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Так, у судовому засіданні з
вірогідністю було встановлено, що:

- 18.11.2005р. ПАТ «Приватбанк» уклав з
ОСОБА_1 договір (без номеру) про
отримання останнім кредиту у розмірі
4960 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом
(а.с.12, 13-19);

- на час укладання вказаного вище
договору ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1994 року
є інвалідом ІІ групи у зв»язку з
психічним захворюванням - біполярним
афективним розладом, за своїм
психічним станом не може розуміти
значення своїх дій та керувати ними,
потребує постійного контролю, уходу за
своїми діями, для захисту цивільних
прав та інтересів потребує оформлення
опікунства. Дані факти знайшли своє
підтвердження у висновку амбулаторної
судово-психіатричної експертизи №134
від 15 вересня 2006 року, яка була
покладена в основу рішення
Слов'янського міськрайонного суду від
09.10.2006р., яким ОСОБА_1 було визнано
недієздатним (а.с.36);

- 04.05.2006р. ОСОБА_2 - матір ОСОБА_1,
звернулась до правоохоронних органів з
заявою про шахрайські дії проти її
психічнохворої дитини - ОСОБА_1, і
перевіркою було встановлено, що ОСОБА_4
запропонував ОСОБА_1 отримати у ПАТ
«Приватбанк» кредит, гроші передати
йому, а він в подальшому буде його
погашати. Допитаний правоохоронними
органами ОСОБА_4 не заперечував, що він
отримав кредитні гроші від ОСОБА_1 на
придбання автомобіля та зобов»язався
до листопада 2006 року погасити всю суму
кредиту отриману ОСОБА_1 у ПАТ
«Приватбанк». Дане відображено у
постанові про відмову у порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_4
(а.с.40-41);

- 30.10.2006р. ОСОБА_2 - матір ОСОБА_1,
звернулась до прокуратури м.
Слов»янська, яка відповідаючи на її
звернення, вказала на те, що ОСОБА_4
оформив на себе в ПАТ «Приватбанк»
поручительство про виплату кредиту,
котрий на себе первинно оформив ОСОБА_1
(а.с.47).

Таким чином, у суді було
встановлено, що ОСОБА_4, через ОСОБА_1,
скориставшись його відхиленням у
психіки та не можливістю розуміти
значення своїх дій та керувати ними,
отримав у ПАТ «Приватбанк» кредит у
сумі 4960 грн., якою розпорядився на свій
розсуд.

Також, у судовому засіданні було
встановлено, що починаючи з 27.04.2006р. на
рахунок за договором б/н від 18
листопада 2005 року почали надходити
кошти:

- 27.04.2006р. - 100 грн.;

- 21.08.2006р. - 1000 грн.;

- 27.12.2007р. - 1000 грн.;

- 23.01.2008р. - 1000 грн.;

- 24.03.2008р. - 725грн.77коп.;

- 30.04.2008р. - 101грн.14коп.

але, як пояснила представник ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, ані вона, ані її син, ніяких
грошових коштів в погашення кредиту не
перераховували, дані суми вносив саме
ОСОБА_4, після того, як вона звернулась
до правоохоронних органів.

Крім того, у суді було встановлено, що
16.10.2007р. ПАТ «Приватбанк» звернувся до
Слов'янського міськрайонного суду з
заявою про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у
сумі 9630,51 грн. Судовий наказ 18 жовтня 2007
року було видано, але за заявою ОСОБА_2
02.11.2007р. його було скасовано і ПАТ
«Приватбанк» роз»яснено про їх право
на звернення з тією самою вимогою у
позовному порядку.

Починаючи з листопада 2007року (з дня
скасування судового наказу) і до 02
грудня 2013року (до дати звернення до
суду с даним позовом) ПАТ «Приватбанк»
не звертався до суду з вказаними вище
вимогами та продовжував нараховувати
проценти та інші нарахування,
передбачені договором (без номеру) про
отримання кредиту від 18 листопада 2005
року, незважаючи на те, що особа -
сторона по даному договору, з 1994 року є
інвалідом ІІ групи у зв»язку з
психічним захворюванням - біполярним
афективним розладом, за своїм
психічним станом не може розуміти
значення своїх дій та керувати ними,
про що було відомо ПАТ «Приватбанк»,
однак останній продовжував штучно
збільшувати суму кредиту.

Стаття 41 ЦК України передбачає, що
недієздатна фізична особа не має права
вчиняти будь-якого правочину.

У судовому засіданні представник ПАТ
«Приватбанк» Захаров М.І. заперечуючи
проти позову ОСОБА_2 посилається на те,
що на час укладання договору (без
номеру) про отримання кредиту від 18
листопада 2005 року, ОСОБА_1 не було ще
визнано недієздатним, оскільки рішення
суду про визнання ОСОБА_1, 09.10.1973року
народження, було постановлено
Слов'янським міськрайонним судом 09.10.2006
року.

Суд не може взяти до уваги дані
заперечення, оскільки, як встановлено
судом ОСОБА_1 з 1994 року має психічне
захворювання - біполярним афективним
розладом, за своїм психічним станом не
може розуміти значення своїх дій та
керувати ними, є інвалідом ІІ групи з 1994
року, а тому на час укладання
вищевказаного договору він не міг
розуміти значення своїх дій та
керувати ними, що також
підтверджується поведінкою ОСОБА_1,
який отримавши кредит від ПАТ
«Приватбанк» грошові кошти передав
ОСОБА_4, про що останній не заперечує, не
взявши від останнього будь-яку
розписку.

Суд вважає, що стан здоров»я ОСОБА_1 не
давав можливості розуміти значення
своїх дій при укладанні з ПАТ
«Приватбанк» 18 листопада 2005 року
кредитного договору б/н про отримання
кредиту.

Стаття 225 ч.1 та 2 ЦК України передбачає,
що правочин, який дієздатна фізична
особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи… У разі наступного визнання
фізичної особи, яка вчинила правочин,
недієздатною позов про визнання
правочину недієздатним може
пред»явити її опікун.

Таким чином, у суді вимоги ОСОБА_2,
викладені у зустрічному позову
знайшли своє підтвердження та
підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.41,225ч.1,2 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57,
58, 62, 64, 209ч.3, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ПАТ «Приватбанк» до
ОСОБА_1 - про стягнення заборгованості
залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_1, до ПАТ «Приватбанк» -
про визнання угоди недійсною
задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір б/н від 18
листопада 2005року, укладений між ПАТ
«Приватбанк» та ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Запоріжської області через
Слов'янський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: