Провадження № 2/522/7729/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05 вересня 2014 року, Приморський районний
суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - Турецького О.С.,

при секретарі - Гасуляк С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Приморського
районного суду м. Одеси, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про скасування
арешту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася із зазначеним вище
позовом до Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
(далі - Другий Приморський ВДВС) та
просить скасувати: Постанову
державного виконавця Другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 01.10.2009 р., про
накладення арешту на все нерухоме
майно, яке належить ОСОБА_1 (постанова №
В-10/986; реєстраційний номер обтяження
9168989); Постанову державного виконавця
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції від 01.10.2009
р., про накладення арешту на все
нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1
(постанова № В-10/987; реєстраційний номер
обтяження 9169089); Постанову державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 14.03.2012 р., про накладення арешту на
все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1
(постанова № В-17/347/3161396; реєстраційний
номер обтяження № 12273895).

В обґрунтування своїх вимог, позивачка
посилається на те, що станом на
теперішній час їй стало відомо, що на
все нерухоме майно, яке їй належить,
накладено арешт вищевказаними
постановами державного виконавця
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції.

Будь-яких письмових документів про
накладення арешту на належне їй майно з
боку виконавчої служби вона не
отримувала.

16.08.2013 року державним виконавцем
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції знову були
винесені постанови про відкриття
виконавчого провадження (ВП № 39418282);
постанови про стягнення виконавчого
збору.

По вказаному виконавчому провадженню
також накладено арешт на все належне їй
нерухоме майно.

Відповідно до договору поруки № 07-15/583
від 18.05.2007 року, укладеного між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «УКРСОЦБАНК»
(Кредитор) та ОСОБА_2 (Позичальник),
позивачка була немайновим поручителем
ОСОБА_2 Від ОСОБА_2 їй стало відомо, що
вона має намір розрахуватися з банком
шляхом добровільної реалізації
предмету іпотеки. У разі погашення нею
своїх фінансових зобов'язань, будуть
виконані і мої зобов'язання, як
солідарного боржника, відповідно до
вимог ст. 542 Цивільного кодексу України.

Виконавчі провадження, за якими
виносились постанови про накладення
арешту у попередні роки - 2009 та 2012 р. на
теперішній час завершені. Про це
свідчать відповідні відмітки
виконавчої служби, завірені підписом
та печаткою виконавчою служби, які
містяться на зворотній стороні
виконавчого листа Дніпровського
районного суду м. Києва по справі №
6-695/2009 від 02.09.2009 року, у зв'язку з чим
відсутні підстави для арешту майна, що
і стало підставою звернення до суду.

В судове засідання позивачка не
з'явилася, представник позивача надав
до суду заяву про розгляд позову в його
відсутність заочно, позовні вимоги
підтримав та просив суд позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про місце та час розгляду
справи були повідомлені належним
чином, про причини неявки суд не
повідомляли, заяв про розгляд справи в
їх відсутність та заперечень на позов
до суду не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки
визнанні неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено,
що у разі неявки в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі
фіксування судового процесу
звукозаписувальним засобом не
здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів щодо взаємовідносин
сторін, а також маючи згоду
представника позивача на заочний
розгляд справи, суд ухвалив заочно
розглядати справу у відсутності
належно повідомленого відповідача без
фіксування судового процесу
звукозаписувальним засобом.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги, суд,
на підставі всебічного, повного,
об'єктивного і безпосереднього
дослідження наявних у справі доказів,
встановив наступне.

Відповідно до договору поруки № 07-15/583
від 18 травня 2007 року, укладеного між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та
ОСОБА_2, ОСОБА_1 була немайновим
поручителем ОСОБА_2

В ході проведення виконавчих дій,
Другим Приморським відділом державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції на майно позивача
було накладено арешт, а саме на
підставі: постанови державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 01.10.2009 р., постанови № В-10/986
(реєстраційний номер обтяження 9168989);
від 01.10.2009 р., постанови № В-10/987
(реєстраційний номер обтяження №9169089);
від 14.03.2012 р., постанови № В-17/347/3161396
(реєстраційний номер обтяження № 12273895).

Як вбачається із матеріалів справи,
станом на теперішній час виконавчі
провадження, за якими виносились
постанови про накладення арешту
завершені.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно зі ст. 19, 25 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження починається з винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Відповідно до п. 1 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження», строк
здійснення виконавчого провадження -
шість місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження.

Статтею 7 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України
«Про виконавче провадження», з
відповідними змінами та доповненнями,
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Пунктом 1 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження», визначено -
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Відповідно до п.8 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження», примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
«Про іпотеку».

Відповідно ч. 1 ст. 575 ЦК України,
іпотекою є застава нерухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 585 ЦК України, право
застави виникає з моменту укладення
договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України
«Про іпотеку», іпотекодержатель має
право задовольнити забезпечені нею
вимоги за рахунок предмета іпотеки
переважно перед іншими особами.

Згідно ч.7 ст.3 Закону України «Про
іпотеку», пріоритет права
іпотекодержателя на задоволення
забезпечених іпотекою вимог за рахунок
предмета іпотеки відносно
зареєстрованих у встановленому
законом порядку прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає з моменту державної
реєстрації іпотеки.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» визначено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання,
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до п. 1 ст. 50Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
закінчення виконавчого провадження
арешт, накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а
також провадяться інші дії, необхідні
у зв'язку із завершенням виконавчого
провадження.

01.10.2009 р. державним виконавцем Другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції були винесені дві
постанови про накладення арешту на все
належне позивачці нерухоме майно.

У вказаний час діяли положення Закону
України «Про виконавче провадження» в
редакції на час прийняття вказаних
постанов про накладення арешту.

Так, згідно з п.1 ст. 38 Закону України
«Про виконавче провадження», було
встановлено, що у разі закінчення
виконавчого провадження, припиняється
чинність арешту майна боржника,
скасовуються інші здійснені державним
виконавцем заходи примусового
виконання рішення, а також провадяться
інші дії, необхідні у зв'язку з
завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до п.9.9 «Порядку роботи з
документами в органах державної
виконавчої служби» (затв. наказом
Міністерства юстиції України № 2274/5 від
25.12.2008), строк зберігання завершених
виконавчих проваджень, становить 3
(три) роки. Відповідно до п. 9.10 вказаного
Порядку, виконавчі провадження, строки
зберігання яких закінчилися -
знищуються.

Наявність арешту на неіснуюче нерухоме
майно, по завершеним виконавчим
провадженням, порушує права та законні
інтереси позивача.

Згідно ст.19 Конституції України, органи
державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення. Одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів
може бути визнання права; відновлення
становища, яке існувало до порушення,
тощо.

З урахуванням вищенаведеного, суд
вважає позовні вимоги ОСОБА_3 законними
та обґрунтованими, відповідно такими,
що підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 57-60, 109, 209,
212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, ст. ст. 15-16,
391, 575, 585 ЦК України, ст. ст. 3, 33 Закону
України «Про іпотеку»; ст. ст. 7, 52, 54
Закону України «Про виконавче
провадження», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати Постанову державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 01.10.2009 р., про накладення арешту на
все нерухоме майно, яке належить
ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1
(постанова № В-10/986; реєстраційний номер
обтяження 9168989).

Скасувати Постанову державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 01.10.2009 р., про накладення арешту на
все нерухоме майно, яке належить
ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1
(постанова № В-10/987; реєстраційний номер
обтяження 9169089).

Скасувати Постанову державного
виконавця Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 14.03.2012 р., про накладення арешту на
все нерухоме майно, яке належить
ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1
(постанова № В-17/347/3161396; реєстраційний
номер обтяження № 12273895).

Заява про перегляд заочного рішення,
може бути подана відповідачем до
Приморського районного суду м. Одеси
протягом 10-ти днів, після отримання
копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
рішення суду може бути оскаржено в
апеляційний суд Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення ухвали про відмову в
задоволенні заяви про перегляд
заочного рішення.

Суддя:
О.С.Турецький

05 вересня 2014 року