Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2014 Справа №607/938/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.

з участю секретаря судового засідання
Грабської Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен банк аваль» в
особі Тернопільської обласної
дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль»,
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Родина
Тарашевських» про визнання договору
поруки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із
позовом до відповідача ОСОБА_1, ПАТ
«Райффайзен банк аваль» в особі
Тернопільської обласної дирекції АТ
«Райффайзен банк Аваль», третя особа -
ТзОВ «Родина Тарашевських» про
визнання недійсним договору поруки
№12/42-0-2/338/06/2 від 13.02.2012 р.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 13.02.2012 р. на забезпечення
виконання зобов»язань за кредитним
договором №010/09-01/338/06 від 28.09.2006 р. який
укладений між ПАТ «Райффайзен банк
аваль» та ТОВ «Родина Тарашевських»,
укладено договір поруки між ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ПАТ «Райффайзен банк
аваль». Відповідач ОСОБА_1 є її
чоловіком, договір поруки був
укладений всупереч вимог чинного
законодавства без її згоди як другого
із подружжя. Про укладення
відповідачем ОСОБА_1 договору поруки
вона дізналася лише 14.01.2013 р. тому,
спірним договором поруки їй фактично
завдано шкоду, оскільки під час
підписання відповідачами договору
поруки їй не був наданий для узгодження
договір поруки та їй не було відомо про
існування зазначеного спірного
договору поруки.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
мотивів викладених в позовній заяві та
просить їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ
«Райффайзен банк аваль» в особі
Тернопільської обласної дирекції АТ
«Райффайзен банк Аваль» позову не
визнав, подав заперечення на позовну
заяву в обґрунтування якого зазначив,
що відповідач ОСОБА_1, особисто, за
власною ініціативою, добровільно
підписав договір поруки із АТ
«Райффайзен банк аваль», і повністю
ознайомлений з умовами. Крім того,
основним підтвердженням того факту, що
позивачу було відомо про наявність
укладеного договору поруки між
відповідачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ
«Райффайзен банк аваль» є її особистий
підпис під заявою, якою вона надала
згоду своєму чоловікові на укладення
спірного правочину.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з»явився, з невідомої суду причини,
хоча про день та час розгляду справи
повідомлявся у встановленому законом
порядку.

Представник ТОВ «Родина Тарашевських»
у судове засідання не з»явився, з
невідомої суду причини, хоча про день
та час розгляду справи повідомлявся у
встановленому законом порядку.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають до задоволення виходячи із
наступних підстав.

28.09.2006 р. між ПАТ «Райффайзен банк
аваль» та ТОВ «Родина Тарашевських»
укладено кредитний договір №010/09-01/338/06
від 28.09.2006 р., відповідно до умов якого
ТОВ «Родина Тарашевських» було надано
кредитні кошти в сумі 9937954.01 грн., зі
сплатою 23% річних з кінцевим терміном
повернення до 27.09.2013 р.

В забезпечення виконання зобов»язань
за договором кредиту №010/09-01/338/06 від
28.09.2006р., між ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та
ПАТ «Райффайзен банк Аваль» укладено
договір поруки №12/42-0-2/338/06/2 від 13.02.2012 р.,
відповідно до умов якого сторони
погодили, що поручитель ОСОБА_1 на
добровільних засадах бере на себе
зобо»язання перед кредитором - ПАТ
«Райффайзен банк Аваль» відповідати по
боргових зобов»язаннях боржника - ТОВ
«Родина Тарашевських», які виникають з
умов кредитного договору №010/09-01/338/06
від 28.09.2006р., а саме повернути кредит в
сумі 9937954.01 грн., сплати процентів за
його користування, комісійну
винагороду, неустойку (пеню, штраф), в
розмірі, строки та у випадках,
передбачених кредитним договором, а
також відшкодувати можливі збитки та
виконати інші умови кредитного
договору в повному обсязі.

Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1
виданого 26.10.1991 р. Відділом ЗАГСу
міськвиконкому, актовий запис №1654
стверджується , що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з
26.10.1991 р. перебувають у зареєстрованому
шлюбі.

Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу
України (надалі ЦК України), за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов"язку. У разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки,
відповідно до ст.554 ЦК України.

Твердження позивача про те, що лише
14.01.2014 р. їй стало відомо про укладення
її чоловіком ОСОБА_1 договору поруки
№12/42-0-2/338/06/2 від 13.02.2012 р., в якості
забезпечення виконання зобов»язань за
кредитним договором №010/09-01/338/06 від
28.09.2006р. є таким, що не відповідає
дійсності, з огляду на те, що
безпосередньо у спірному договорі
поруки позивач власноручним підписом
підтвердила свою згоду на укладення її
чоловіком ОСОБА_1 зазначеного договору
поруки в якості забезпечення виконання
зобов»язань ТОВ «Родина Тарашевських»
за договором кредиту №010/09-01/338/06 від
28.09.2006р.

Із п.25 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» вбачається,
що при оспорюванні кредитного договору
чи договору поруки, застави/іпотеки
іншим із подружжя суди мають виходити з
такого. Положення статті 65 Сімейного
кодексу України щодо порядку
розпорядження майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, регулюють відносини, які
стосуються розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності подружжя,
і не стосуються права одного із
подружжя на отримання кредиту,
оскільки кредитний договір є
правочином щодо отримання у власність
грошових коштів. Порука є способом
забезпечення виконання зобов'язання
(стаття 553 ЦК), договір поруки не створює
обов'язків для будь-яких інших осіб,
крім сторін за договором.

Відповідно до ст.65 Сімейного кодексу
України, при укладенні договорів одним
із подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

За таких обставин, основним
підтвердженням того факту, що позивачу
було відомо про наявність укладеного
договору поруки між відповідачем
ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен банк Аваль» є
її особистий підпис у заяві
оскаржуваного договору поруки, якою
вона надала згоду своєму чоловіку
ОСОБА_1 на укладення спірного
правочину.

Зважаючи на викладенні обставини,
беручи до уваги той факт, що позивач,
будучи дружиною відповідача ОСОБА_1
надала згоду на укладення договору
поруки між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен
банк Аваль» тому суд приходить до
переконання, що у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ПАТ «Райффайзен банк
аваль», третя особа - ТОВ «Родина
Тарашевських» про визнання недійсним
договору поруки №12/42-0-2/338/06/2 від 13.02.2012
р. слід відмовити.

Крім того, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд бере до уваги також
п.25 Постанови Пленуму вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 р.. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», відповідно
до якого порука є способом
забезпечення виконання зобов»язання
(ст.553 ЦК України), договір поруки не
створює обов»язків для будь-яких інших
осіб, крім сторін за договором, в тому
числі не створює таких обов»язків для
позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 3, 11,60, 61,213, 215, 223 ЦПК
України, ст.15, ст.16, ст.203 ч.3, ч.1 ст.598,
ст.553, ч.4 ст.559 ЦК України, ст.65 Сімейного
кодексу України, п.25 Постанови Пленуму
вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», суд ,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен банк аваль» в
особі Тернопільської обласної
дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль»,
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Родина
Тарашевських» про визнання недійсним
договору поруки №12/42-0-2/338/06/2 від 13.02.2012
р. - відмовити.

Копію рішення надіслати сторонам по
справі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий суддя

Дзюбич В.Л.