Справа № 462/2196/11
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/4180/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Данилик
І.І.,

з участю:
ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3,

представника
позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 15 липня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Латориця» про
відшкодування збитків,-

в с т а
н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю (далі-ТзОВ)
«Латориця» у її користь збитків у
вигляді інфляційних втрат у розмірі 11786
грн. 80 коп. та трьох процентів річних
від простроченої суми невиконаного
зобов»язання в розмірі 3450 грн. 42 коп.,
завданих невиконанням відповідачем
зобов»язання по сплаті заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за
рішеннями судів, які набрали законної
сили, у її користь присуджено з
відповідача грошові кошти в сумі 68250
грн.15 коп., як такі, що були збережені
відповідачем у себе без достатньої на
те правової підстави за її рахунок.
Враховуючи те, що відповідачем ця
заборгованість не погашена, він
повинен їй відшкодувати збитки у
вигляді трьох процентів річних та
інфляційних втрат.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 15.07.2011 року позов ОСОБА_5
задоволено. Стягнуто з ТзОВ «Латориця»
в користь ОСОБА_5 11786 грн. 80 коп.
інфляційних втрат та 3450 грн. 42 коп.
трьох процентів річних від
простроченої суми грошового
зобов»язання, а всього 15237 грн. 22 коп.

Стягнуто з ТзОВ «Латориця» в користь
ОСОБА_5 152 грн. 37 коп. сплаченого нею
державного мита та 120 грн. оплачених нею
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, яка не
брала участі у розгляді даної справи,
однак, вважає, що оскаржуване рішення
стосується її прав та обов'язків,
оскільки присуджені позивачеві кошти
підлягають стягненню з товариства,
одним із учасників якого вона є.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
суд застосував норми матеріального
закону, які не можуть бути застосовані
до спірних правовідносин, оскільки
позивач, як на підставу своїх вимог,
посилається на невиконання
відповідачем судових рішень по сплаті
позивачеві присуджених у її користь
коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони апелянта в підтримання
апеляційної скарги, заперечення
сторони позивача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішеннями
Залізничного районного суду м.Львова
від 26.01.2010 року та від 12.07.2010 року з ТзОВ
«Латориця» в користь позивача стягнуто
грошові кошти в сумі 62083 грн. 87 коп. та,
відповідно, 6166 грн. 28 коп., як такі, що
відповідач зберіг у себе за рахунок
позивача без достатньої на те правової
підстави.

Задовольняючи вказаний вище позов, суд
виходив з того, що відповідач не
виконав свого грошового зобов»язання
перед позивачем, внаслідок чого існує
непогашена ним заборгованість в сумі
68250 грн. 15 коп., що також підтверджується
актом звіряння взаєморозрахунків між
ТзОВ «Латориця» та ОСОБА_5 та
визнається стороною відповідача.

Однак, з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки він
суперечить нормам матеріального права.

У відповідності до ст.625 ЦК України, на
яку посилалася позивач, як на підставу
своїх позовних вимог, і норму якої
застосував суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги,
цивільно-правова відповідальність
застосовується лише за порушення
грошового зобов"язання між кредитором
та боржником, який прострочив
виконання грошового зобов"язання за
договором.

Суд першої інстанції, належним чином не
встановивши характер спірних
правовідносин, не врахувавши, що вони
не є договірними, і регулюються
спеціальними нормами, які містяться в
главі 83 ЦК України, застосував норму
ст.625 цього Кодексу, яка не підлягає
застосуванню, оскільки в даному
випадку між сторонами не було укладено
договору про грошове зобов"язання, а
має місце виконання судового рішення.

Крім того, спеціальні норми, які
регулюють правовідносини у
зобов»язанні у зв»язку із збереженням
майна без достатньої правової
підстави, не передбачають такого виду
відповідальності за невиконання
зобов»язання, як сплата інфляційних
втрат та трьох процентів річних за
прострочення його виконання.

Таке порушення судом норм
матеріального права призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України, є
обов"язковою підставою для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення апеляційним судом нового
рішення по суті позовних вимог.

Виходячи із змісту позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
обставин, якими позивач обґрунтовує їх
законність, та норм матеріального
закону, на які вона посилається, як на
підставу, колегія суддів доходить
висновку про те, що такі вимоги не
підлягають до задоволення з наведених
вище мотивів, оскільки не ґрунтуються
на нормах матеріального закону.

Враховуючи те, що за оскаржуваним
рішенням суду присуджені позивачеві
кошти підлягають стягненню з
товариства, учасником якого є апелянт,
колегія суддів вважає, що воно
стосується прав апелянта, оскільки
вона, як учасник товариства, несе ризик
збитків, пов»язаних з діяльністю
товариства в межах вартості свого
вкладу, який становить половину
статутного фонду товариства.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1
п.п. 2, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 15 липня 2011 року скасувати і
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
_____________ Бойко С.М.

Судді:
_____________ Береза В.І.

_____________ Штефаніца Ю.Г.