Ухвала

Іменем України

18 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької
В.С. Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення упущеної вигоди
та відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Кіровського районного суду м. Донецька
від 13 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 24 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що вона є власницею Ѕ частини
квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_5 перешкоджає
їй у користуванні зазначеною частиною
квартири. Рішенням Кіровського
районного суду м. Донецька від 02
вересня 2011 року вона була вселена у
квартиру, проте це рішення досі не
виконано. Посилаючись на те, що
відповідачка передала всю квартиру, в
тому числі й її частину, в оренду,
позивачка просить стягнути з
відповідачки недоотриманий з 01 грудня
2008 року по 01 лютого 2012 року дохід у
розмірі 30 100 грн. та моральну шкоду у
розмірі 5 тис. грн.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Донецька від 13 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 24 квітня 2014 року, у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, й ухвалити
нове рішення про задоволення її позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
на підставі поданих сторонами доказів,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що позивачка не довела
вимог про наявність упущеної вигоди та
моральної шкоди, а також неправомірних
дій відповідача. При цьому доведення
позовних вимог є процесуальним
обов'язком позивача (ст. ст. 10, 60 ЦПК
України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 13 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 24 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С.
Висоцька В.С.
Кафідова О.В.