Номер провадження: 22-ц/785/6372/14
Головуючий у першій інстанції Матяш Т.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В.,
Сидоренко І.П.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 21 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради,
третя особа - відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області про визнання частково
незаконним та скасування рішення № 252
виконавчого комітету Сергіївської
селищної ради, визнання незаконним та
скасування реєстрації права власності,
усунення перешкод у користування
гаражем,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулась до відповідачів із
позовом, який в процесі слухання справи
уточнила і остаточно просила суд
визнати частково незаконним та
скасувати рішення № 252 виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради,
визнання незаконним та скасувати
реєстрацію права власності, усунути
перешкоди у користуванні гаражем. (т. 1
а. с. 2-3, 171-175)

21.05.2014 року до суду надійшла заява від
представника виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради про
закриття провадження по справі. (т. 2 а.
с. 1-3)

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 21 травня 2014 року клопотання
представника виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради про
закриття провадження по справі
задоволено. (т. 2 а. с. 10-12)

В апеляційній скарзі апелянт просить
ухвалу скасувати і направити справу
для продовження до суду першої
інстанції, посилаючись на її
необґрунтованість, неповне з`ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм процесуального
права. (т. 2 а. с. 20-23)

Постановляючи ухвалу про відмову у
відкритті провадження у справі, суд
першої інстанції виходив із того, що
справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. З КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

У ст. ст. 2, 17 КАС України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства;
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Отже, з огляду на вищезазначене,
справою адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, який виник між
конкретними суб'єктами стосовно їхніх
прав та обов'язків у правовідносинах,
які передбачають владний вплив
уповноваженого законом одного
(суб'єкта владних повноважень) і
поведінку іншого (підпорядкованого)
суб'єкта, які відповідно до
законодавства зобов'язані виконувати
його вимоги та приписи.

Крім того, вжитий у цій процесуальній
нормі термін «суб'єкт владних
повноважень» означає орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхню посадову чи службову особу, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень. (п. 7
ч. 1 ст. З КАС України)

Спір у справі, що розглядається, не
стосується захисту прав, свобод і
інтересів фізичних чи юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, а пов'язаний із захистом
порушених прав власності на майно, на
речове право на чуже майно, на
користування майном захист цих прав
регулюються цивільним законодавством,
і власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном (стаття 391 ЦК), а особа, якій
належить право на чуже майно, має право
на захист цього права, у тому числі й
від власника майна відповідно до
положень глави 29 ЦК (стаття 396 ЦК), тому
позовні вимоги щодо усунення перешкод
в користуванні гаражем , з урахуванням
вимог статті 15 ЦПК, підлягають розгляду
в порядку цивільного судочинства, якщо
однією із сторін є фізична особа,
незалежно від участі у них органу
державної влади та/або органу
місцевого самоврядування (суб'єкта
владних повноважень).

Що стосується вимог позивачки про
визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету
Сергіївськой селищної ради № 252 від
06.10.2006 року про надання ОСОБА_3 дозволу
на оформлення права власності на гараж
слід зазначити наступне.

Підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства незалежно від
змісту вимог і суб'єктного складу
справи, якщо орган державної влади
та/або орган місцевого самоврядування
(суб'єкт владних повноважень) бере
участь у справі не на виконання своїх
владних повноважень, а з інших правових
підстав; не здійснює владних
управлінських функцій щодо іншого
учасника спору. Отже, ураховуючи
положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС,
не є публічно-правовим і розглядається
у порядку цивільного судочинства спір
між органом державної влади та/або
органом місцевого самоврядування
(суб'єктом владних повноважень) як
суб'єктом публічного права та суб'єктом
приватного права - фізичною особою, в
якому управлінські дії суб'єкта
владних повноважень спрямовані на
виникнення, зміну або припинення
цивільних прав фізичної особи. У такому
випадку це спір про право цивільне,
незважаючи на те, що у спорі бере участь
суб'єкт публічного права, а спірні
правовідносини врегульовано нормами
цивільного права.

Що стосується позовних вимог про
визнанні незаконної та скасування
реєстрації права власності слід
зазначити наступне.

Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане відповідно до
закону, належить до документів, на
підставі яких згідно зі статтею 19
Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
провадиться реєстрація права
власності, яке вони посвідчують. У
зв'язку із цим суд відповідно до
частини першої статті 21, статті 393 ЦК
визнає незаконним і скасовує такий акт,
виданий владним органом, повністю або
частково, якщо він суперечить актам
цивільного законодавства та порушує
цивільні права або інтереси. Такі спори
за участю фізичних осіб розглядаються
в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції,
закриваючи провадження у справі, не
взяв до уваги характер спірних
правовідносин та його суб'єктного
складу, не врахував, що в даному випадку
виник спір про право користування
гаражем, який належить до компетенції
загальних судів, а не спір між фізичною
особою та суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень, дій чи бездіяльності з приводу
здійснення ним владних, управлінських
функцій.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК
порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання, є підставою для
скасування ухвали суду, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції порушені вимоги
процесуального закону, у зв'язку з чим
ухвала Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 21 травня 2014 року підлягає
скасуванню, а справа направленню для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.4 ст.311,
ст..ст.314,315,317,319 ЦПК України,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 21 травня 2014 року - скасувати, справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.