АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5836/14
Головуючий 1-ї інстанції - Горбунова Я.М.
Доповідач - Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Сащенко І.С., Коваленко
І.П.,

при секретарі - Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 17 липня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка дії
одночасно в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_6, третя особа: служба у справах
дітей Московського району
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
зняття з реєстраційного обліку, та
зустрічною позовною заявою ОСОБА_5, яка
дії одночасно в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6, до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: служба у
справах дітей Московського району
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Харківська міська рада про поновлення
порушеного права та вселення,
зобов'язання не чинити перешкод в
користуванні квартирою, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5,
яка дії одночасно в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6, третьої особи:
служби у справах дітей Московського
району Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, в якому просили визнати
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили
право користування квартирою №51 у
будинку №76 по проспекту 50-річчя ВЛКСМ в
м. Харкові.

Заявлені вимоги позивачі мотивують
тим, що 15.05.1984року рішенням Московської
районної ради народних депутатів №161/118
спірна квартира була передана у
користування ОСОБА_7 Окрім основного
наймача, у квартирі зареєстровані
ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_3 - дочка, ОСОБА_5 -
дочка, ОСОБА_1 - онука, ОСОБА_6 - онук.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Квартира не
приватизована. Через рік після
народження сина - ОСОБА_6, відповідач
ОСОБА_5 разом з диною переїхала
проживати до свого чоловіка. Оскільки
відповідачі з 1998 року в цій квартирі не
проживають і не цікавляться нею,
комунальні послуги не сплачують, а
також не несуть витрат на поточний
ремонт житлового приміщення позивачі
змушені звернутися з цим позовом до
суду.

Відповідач ОСОБА_5, яка діє одночасно в
інтересах свого неповнолітнього сина
ОСОБА_6, звернулася до суду із
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи: служби у
справах дітей Московського району
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Харківської міської ради (надалі - ХМР),
в якій просила поновити їх порушені
права на проживання в спірній квартирі
та вселити її з сином до квартири,
зобов'язавши відповідачів не чинити їм
перешкод у користуванні квартирою.

Зустрічний позов мотивовано тим, що
відповідачі порушують їх право
користуватися квартирою, чинять їм
перешкоди в користуванні, не впускають
до квартири, змінили замки від вхідних
дверей, не надають ключі від неї, та не
надають можливості користуватися
їхніми речами, які знаходяться в
квартирі. З приводу неправомірних дій
відповідачів ОСОБА_5 неодноразово
зверталася з заявами до Московського
РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області, де
їй було запропоновано звернутися з
такими вимогами до суду.

У судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_2 первісний позов підтримала,
проти задоволення зустрічного
заперечувала, вважаючи його
необгрунтованим.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з'явилися,
подали заяви про розгляд справи в їх
відсутність, зазначив, що зустрічний
позов не визнають.

Відповідач за первісним позовом та
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5
та її представник ОСОБА_10 первісний
позов не визнали, вимоги зустрічного
позову просили задовольнити.

Треті особи: служба у справах дітей
Московського району Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради і Харківська
міська рада про час і місце розгляду
справи повідомлялися в установленому
законом порядку, про причини неявки їх
представників суд не повідомили.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 17 липня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5, яка діє
одночасно в інтересах свого
неповнолітнього сина ОСОБА_6, -
задоволено.

Поновлено порушене право ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 на проживання в квартирі
АДРЕСА_2 та вселено їх до квартири.

Зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не
чинити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перешкоди у
проживанні та користуванні квартирою
АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду
першої інстанції скасувати і ухвалити
нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити, а в
задоволення зустрічного позову ОСОБА_5,
яка діє одночасно в інтересах свого
неповнолітнього сина ОСОБА_6, -
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, на неповне
з'ясування обставин справи та на
неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи, наведені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість судового рішення,
апеляційний суд з'ясовує чи були
враховані судом першої інстанції при
ухваленні рішення всі факти, що входять
до предмета доказування; чи
підтверджені обставини (факти); якими
доказами мотивовано рішення, належними
чи допустимими доказами та чи доведені
вони; чи відповідають висновки суду
встановленим фактам; чи дотримані та
правильно застосовані норми
матеріального й процесуального права.

Відповідно до ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
житлове приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня
1985року №2 «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України», у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст.71
ЖК), необхідно з'ясувати причини
відсутності відповідача понад
установлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
в осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Висновок суду про те, що
відповідачі за первісним позовом не
втратили права користування спірною
жилою площею є обґрунтованим і
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.

Так, з матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що квартира АДРЕСА_2
надавалася у користування ОСОБА_7 на
склад сім'ї з чотирьох осіб: ОСОБА_4 -
дружина, ОСОБА_8 - дочка (після одруження
та зміни прізвища - ОСОБА_3), ОСОБА_9 -
дочка (після одруження і зміна прізвища
- ОСОБА_5)

На теперішній час квартира не
приватизована, належить
територіальній громаді м. Харкова. В
квартирі є зареєстрованими: ОСОБА_4- з
1971року, ОСОБА_3 - з 1987року, ОСОБА_5 - з
1997року. ОСОБА_1 - з 1994 року та ОСОБА_6 - з
1997року, згідно довідки виданої
дільницею №33 КП «Жилкомсервіс».

Сторонами визнається той факт, що
відповідач за первісним позовом
ОСОБА_12 з моменту свого народження і до
1998 року, коли після одруження та
народження сина ОСОБА_6, виїхала зі
спірної квартири разом з чоловіком та
дитиною - спочатку до гуртожитку, а в
подальшому в квартиру АДРЕСА_1. Але,
вона продовжувала постійно приходити у
спірну квартиру, від якої мала ключі і
де у неї залишилися належні їй майно та
речі, а також з метою відвідування
батьків.

З приводу того, що позивачі за
первісним позовом змінили замки на
вхідній двері, стали чинити перепони у
вільному доступу до спірної квартири,
де вона разом з сином є
зареєстрованими, ОСОБА_12 зверталася
21.06.2013року та 19.12.2013року з письмовими
заявами про перешкоджання їй в
проживанні квартири до Московського РВ
ХМУ УМВС України в Харківській області.

Відмовляючи у задоволенні первісного
позову та задовольняючи вимоги
зустрічної позовної заяви, суд дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав, передбачених
ст.ст. 71, 72 ЖК України для визнання
ОСОБА_5 та її неповнолітнього сина
ОСОБА_6 такими, що втратили право
користування спірною квартирою.

Вирішуючи спір, суд повно та всебічно
дослідив обставини справу, правильно
визначив природу спірних відносин і
закон, якій підлягає застосуванню, а
також надав належну оцінку всім
наданим сторонами доказам, в тому числі
показанням свідків.

Оскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
суттєвими не являються, колегія суддів
не вбачає підстав для зміни або
скасування оскаржуваного рішення, яке
ухвалено з додержанням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315,
317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 17 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -