АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7857/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Самсонова В. В. Доповідач - Пищида
М.М. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: - Пищида М.М.,

Суддів: - Глущенко Н.Г.,
Осіяна О.М.

при секретарі: - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 30 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визнання права власності на майно, за
зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про визнання спільної часткової
власності на дах і покриття, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року позивач звернулася до
суду з позовом, в якому просила визнати
за нею право власності на усе горище і
дах будівлі АДРЕСА_1 в цілому, на
підставі договору купівлі-продажу № 1016
від 24 березня 2000 року.

Згідно договору купівлі-продажу від
25.05.2000 року, вона продала ОСОБА_7 у
власність частину нежитлової будівлі
під літ. Б-2 в будинку АДРЕСА_1, а саме:
приміщення № 2 площею 104,5 кв.м.,
приміщення № 4 площею 69,5 кв. м.,
приміщення № 5 площею 70,6 кв.м. на 1-му і
2-му поверхах вказаної будівлі.

Позивачка стверджує, що мала намір
продати ОСОБА_7 тільки ці 3 приміщення в
будівлі без наміру продавати інші
конструктивні елементи будівлі, у тому
числі і дах.

Пізніше ОСОБА_6 уточнила свої позовні
вимоги та просила визнати за нею право
власності на все горище і дах
нежитлової будівлі АДРЕСА_1 та усунути
перешкоди в здійсненні нею права
власності, користування і
розпорядження горищем і дахом
нежитлової будівлі АДРЕСА_1,
зобов'язавши ОСОБА_7 знести
встановлену нею перегородку на горище
цієї будівлі.

У вересні 2013 року ОСОБА_7 пред'явила
зустрічний позов, який потім уточнила ,
та просила визнати за нею та ОСОБА_6
право спільної часткової власності на
горищне приміщення нежитлової будівлі
по узвозу АДРЕСА_1, з наступним
визначенням часток: за ОСОБА_7 - 66/100
частин горищного приміщення, а за
ОСОБА_6 - 34/100 частин горищного
приміщення, а також виділити ОСОБА_7 157,10
кв.м. горищного приміщення, яке
знаходиться у нежитловій будівлі по
узвозу АДРЕСА_1, шляхом встановлення
перегородки.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
30 липня 2014 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7
про визнання права власності на майно
відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 задоволено.

Було визнано за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 право
спільної часткової власності на
горищне приміщення нежитлової будівлі
у будинку АДРЕСА_1, з наступним
визначенням часток: за ОСОБА_7 - 66/100
частин горищного приміщення, а за
ОСОБА_6 - 34/100 частин горищного
приміщення.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процессуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні зустрічних
позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно відхилити,
а рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 квітня 2013 року по
цивільній справі № 2-3106/11 встановлено,
що разом з придбаними приміщеннями
ОСОБА_7 відійшла і та частина даху і
покриття, яка знаходиться над цими
приміщеннями.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, право власності ОСОБА_7 на частину
горища та даху не підлягають
доказуванню, оскільки вони встановлені
судовим рішенням, яке набрало законної
сили.

З огляду на ці обставини, суд першої
інстанції прийшов правильного
висновку про задоволення зустрічного
позову ОСОБА_7

Відповідно до змісту ст. 355 ЦК України,
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно). Майно може належати особам на
праві спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності. Право
спільної власності виникає з підстав,
не заборонених законом. Спільна
власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до змісту ст. 356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю. Суб'єктами права спільної
часткової власності можуть бути
фізичні особи, юридичні особи, держава,
територіальні громади.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦК України, якщо
розмір часток у праві спільної
часткової власності не встановлений за
домовленістю співвласників або
законом, він визначається з
урахуванням вкладу кожного з
співвласників у придбання
(виготовлення, спорудження) майна.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. У разі виділу
співвласником у натурі частки із
спільного майна для співвласника, який
здійснив такий виділ, право спільної
часткової власності на це майно
припиняється. Така особа набуває право
власності на виділене майно, і у
випадку, встановленому законом, таке
право підлягає державній реєстрації.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
правову оцінку, суд постановив рішення,
що відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами,
поясненнями сторін, а приведені в
апеляційній скарзі доводи зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду
постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити.

Рішення Красногвардійського
районного суду Дніпропетровської
області від 30 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
М.М. Пищида

Судді:
Н.Г. Глущенко

О.М. Осіян