У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О.,
Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Берегометської селищної ради до ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної
допомоги, за касаційною скаргою
Берегометської селищної ради на
рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 26 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Чернівецької
області від 14 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Берегометська селищна
рада звернулася до суду з позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
акту ревізії міжрайонної державної
фінансової інспекції від 25 липня 2013
року № 24-21-22/118 та вимоги про усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства

від 26 липня 2013 року за №24-21-22/893 за
ОСОБА_4 рахується борг в сумі 69 863 грн 16
коп. за користування земельними
ділянками несільськогосподарського
призначення площею 0,9113 га, які
використовувались для обслуговування
нежитлових будівель, що розташовані по
АДРЕСА_1. На неодноразові попередження
про виготовлення технічної
документації на земельні ділянки, а
також здійснення плати за вказані
земельні ділянки відповідач не
реагував. На підставі вищевикладеного,
Берегометська селищна рада просила суд
стягнути з ОСОБА_4 69 863 грн 16 коп.
матеріальних збитків.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 26 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 14 травня 2014 року, у
задоволенні позову Берегометської
селищної ради відмовлено.

У касаційній скарзі Берегометська
селищна рада просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 120 Земельного
кодексу України у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Згідно зі ст. 206
Земельного Кодексу України
використання землі в Україні є платним.
Об'єктом плати за землю є земельна
ділянка. Плата за землю справляється
відповідно до закону.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився і апеляційний суд,
відмовляючи в задоволенні позову,
обґрунтовано виходив з того, що
позивач, посилаючись на як на підставу
задоволення позову на положення ст. 206
Земельного кодексу України, не
обґрунтував на якій підставі
відповідач повинен був вносити плату
за землю, а також не надав розрахунок
заборгованості, яку просив стягнути з
відповідача, у зв'язку з чим суди дійшли
правильного висновку про те, що такі
вимоги є необґрунтованими та
безпідставними.

Із матеріалів справи та змісту судових
рішень не вбачається, що судами при
вирішенні спору допущено порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
суду першої інстанції, з якими
погодився й апеляційний суд, не
спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Берегометської
селищної ради відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 26 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Чернівецької
області від 14 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська А.О. Леванчук М.А.
Макарчук