Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/3815/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Жигановської О.С.

суддів: Коломієць
О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового

засідання
Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну
справу за позовом ТОВ „Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою ТОВ „Кредитні
ініціативи на рішення Корольовського
районного суду м.Житомира від 06.06.2014
року

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Корольовського
районного суду м.Житомира від 06.06.2014
року відмовлено у задоволенні позову
ТОВ „Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В апеляційній скарзі ТОВ
„Кредитні ініціативи", посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове - про
задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.03.2008 року
між ВАТ „Сведбанк" та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №0501/0308/88-042,
відповідно до умов якого відповідач
отримав кошти в сумі 45000 доларів США на
строк до 20.03.2018 року під 11,9 % річних.

На забезпечення виконання даного
кредитного договору між ОСОБА_2 та
Банком укладено договір іпотеки, за
яким позичальник передав в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку із неналежним
виконанням умов кредитного договору
ОСОБА_2 утворилась заборгованість, яка
на 01.02.2013 року складається із:

- заборгованості за кредитом - 40500 дол.
США;

- по відсотках - 9938,80 дол. США;

- по пені - 12811,68 дол.США.

28.11.2012 року між ПАТ „Сведбанк" /Банк/ та
ТОВ „Факторингова компанія „Вектор
Плюс" /фактор/ був укладений договір
факторингу №15, за яким Банк відступає
фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених із боржниками, зазначеними у
реєстрі заборгованості боржників,
право на вимогу якої належить банку на
підставі документації /п.21 договору/.

Відповідно до п.2.3 договору факторингу
перехід від Банку до фактора прав
вимоги заборгованості до боржників
відбувається в розрахункову дату та
після сплати фактором ціни продажу в
повному обсязі, після чого фактор стає
новим кредитором по відношенню до
боржників стосовно заборгованостей та
набуває відповідні права вимоги
сторони в день укладення цього
договору, також складають та
скріплюють своїми печатками акт
прийому-передачі реєстру
заборгованості за формою, встановленою
в додатку №2 до цього договору.

В той же день, тобто 28.11.2012 року між ТОВ
„Факторингова компанія „Вектор Плюс"
/клієнт/ та ТОВ „Кредитні ініціативи"
/фактор/ уклали договір факторингу,
згідно з п.2.1 якого клієнт відступає
фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, зазначених у
реєстрі заборгованості боржників та у
переліку кредитних договорів та
договорів забезпечення, право на
вимогу якої належить клієнту на
підставі документації, а фактор шляхом
надання фінансової послуги клієнту
набуває права вимоги такої
заборгованості від боржників та
передає клієнту за плату грошові кошти
в розпорядження у розмірі, що становить
ціну продажу та в порядку,
передбаченому даним договором.

За приписами ч.1 ст.1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов'язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ
„Кредитні ініціативи", суд 1-ї
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано належних та достатніх
доказів на підтвердження обставин
права вимоги ТОВ „Кредитні ініціативи"
до ОСОБА_2 згідно кредитного договору
та договору іпотеки.

Такий висновок є правильним,
узгоджується із нормами ст.512, 514, ч.1
ст.1077, 1078 ЦК України та умовами,
зазначеними у п.2.3 договору факторингу
№15, п.2.1 договору факторингу. Так,
позивачем не надано належних доказів
сплати фактором ціни продажу в повному
обсязі за договором факторингу №15.
Отже, ТОВ „Факторингова компанія
„Вектор Плюс" не набула прав вимоги
заборгованості до боржника, а відтак і
укладання наступного договору
факторингу з ТОВ „Кредитні
ініціативи", що в свою чергу не створює
для останнього прав вимоги до ОСОБА_2

Відповідні докази не були надані
представниками позивача і під час
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції.

З огляду на наведене, рішення суду
ухвалено із дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ „Кредитні
ініціативи" відхилити, а рішення
Корольовського районного суду
м.Житомира від 06.06.2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: