АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2523/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : на ухвалу
Зайончковська І.А. Доповідач в
апеляційній інстанції Подорога В. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
складі:

головуючогоПодороги В.
М.суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 21 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
Великояблунівської сільської ради,
третя особа: управління
Держземагенства у Смілянському районі,
про визнання недійсним рішення та
визнання недійсним державного акту,
встановлення меж земельних ділянок та
визнання права на приватизацію без
згоди суміжного землекористувача, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_7, Великояблунівської
сільської ради, третя особа: управління
Держземагенства у Смілянському районі,
про визнання недійсним рішення та
визнання недійсним державного акту,
встановлення меж земельних ділянок та
визнання права на приватизацію без
згоди суміжного землекористувача.

Ухвалою Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 21 серпня 2014
року відмовлено ОСОБА_6 у відкритті
провадження з підстав передбачених п.1
ч.2 ст.122 ЦПК України, так як справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Не погоджуючись із ухвалою судді суду
першої інстанції, ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу судді Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 21 серпня 2014 року скасувати,
як таку, що постановлену із порушенням
норм процесуального права, а справу
направити для розгляду до Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження,
суд першої інстанції виходив з того, що
однією з вимог, яка в подальшому
впливає на вирішення інших вимог, є
оскарження рішення Великояблунівської
сільської ради. Оскільки одним із
відповідачів є орган місцевого
самоврядування, то дана справа
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Однак, з такими висновками судді
погодитись неможливо.

Так, з тексту позовної заяви ОСОБА_6
вбачається, що позов поданий до ОСОБА_7,
Великояблунівської сільської ради про
визнання недійсним рішення та визнання
недійсним державного акту,
встановлення меж земельних ділянок та
визнання права на приватизацію без
згоди суміжного землекористувача.

ОСОБА_6 просив визнати недійсним
рішення Великояблунівської сільської
ради Смілянського району Черкаської
області від 11 січня 1994 року № 15-21 та від
21 травня 2010 року № 21-6/V, визнати
недійсним Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 418701 від 05 липня 2010 року
зареєстрований за № 080 та
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 418702 від 05
липня 2010 року зареєстрований за №
079, які видані ОСОБА_7; визнати за
ним право на отримання у власність
земельної ділянки площею 0,2500 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд та земельної ділянки площею 0,2627
га для ведення особистого селянського
господарства, які знаходяться по
АДРЕСА_1 Черкаської області, без
погодження меж суміжного
землекористувача з ОСОБА_7; стягнути
судові витрати та витрати на правову
допомогу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
судочинства.

За частинами 1 і 2 ст. 15 ЦПК у порядку
цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.
Розгляд справ за КАС України (ст. 17) або
ГПК України (ст. 1, 12) віднесено до
компетенції адміністративних чи
господарських судів.

Відповідно до ст. 16 ЦПК не допускається
об'єднання в одне провадження вимог,
які підлягають розгляду за правилами
різних видів судочинства, якщо інше не
встановлено законом. А тому при
отриманні позовної заяви, у якій
об'єднано декілька вимог, що підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, суд відкриває провадження
у справі в частині вимог, які належать
до цивільної юрисдикції, і відмовляє у
відкритті провадження у справі щодо
вимог, коли їх розгляд проводиться за
правилами іншого судочинства, а не
відмовляє у відкритті провадження в
цілому.

Відповідно до ст. 55, 124 Конституції
України та ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Суддя вправі відмовити у відкритті
провадження у справі лише з тих
підстав, які передбачені законом. Такі
підстави визначено у ч. 2 ст. 122 ЦПК.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з цивільних і кримінальних справ від 01
березня 2013 року № 3 «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» передбачено, що при вирішенні
питань, пов'язаних із компетенцією
судів у спорах, що виникають із
земельних відносин, судам слід
ураховувати роз'яснення, викладені в
пунктах 2 і 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року N 7 "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" (із змінами і
доповненнями, внесеними згідно з
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 19 березня 2010 року N 2), а
також Рішення Конституційного Суду
України від 1 квітня 2010 року N 10-рп/2010 у
справі за конституційним поданням
Вищого адміністративного суду України
щодо офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України, пункту 1
частини першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

При цьому суди мають виходити з того, що
згідно зі статтями 13 і 14 Конституції
України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК
земля та земельні ділянки є об'єктами
цивільних прав, а держава і
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах із метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок. Отже,
суд має з'ясувати, є спір
приватноправовим або
публічно-правовим; чи виник спір із
відносин, урегульованих нормами
цивільного права, чи пов'язані ці
відносини зі здійсненням сторонами
цивільних або інших майнових прав на
земельні ділянки на засадах рівності;
чи виник спір щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень при реалізації ним
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин

П. 7 даної постанови визначено, що
Земельні відносини, суб'єктами яких є
фізичні чи юридичні особи, органи
місцевого самоврядування, органи
державної влади, а об'єктами - землі у
межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї), регулюються
земельним і цивільним законодавством
на принципах забезпечення юридичної
рівності прав їх учасників,
забезпечення гарантій прав на землю
(стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного
кодексу України; далі - ЗК). Захист судом
прав на землю у цих відносинах
здійснюється способами, визначеними
статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому
числі шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року N 1559-VI
"Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності", про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

З наведеного випливає, що суддя суду
першої інстанції, постановляючи ухвалу
про відмову у відкритті провадження у
справі з мотиву недотримання
позивачем вимог ст. 122 ЦПК України
допустив порушення згаданих вище норм
процесуального права, а тому доводи
апеляційної скарги є обґрунтованими і
ухвала не може бути залишена в силі,
оскільки винесена без врахування норм
процесуального права.

Зважаючи на викладені положення норм
процесуального права, позовні вимоги
позивача, матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга є обґрунтованою і
підлягає до задоволення, а ухвала судді
про відмову у відкритті провадження до
скасування, як постановлена з
порушенням норм процесуального права,
з передачею питання на новий розгляд до
суду першої інстанції щодо відкриття
провадження у справі з урахуванням
положень ст. 122 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 303 , 304, 307 , 312 , 313 , 314, 315 , 318, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 21 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, Великояблунівської сільської
ради, третя особа: управління
Держземагенства у Смілянському районі,
про визнання недійсним рішення та
визнання недійсним державного акту,
встановлення меж земельних ділянок та
визнання права на приватизацію без
згоди суміжного землекористувача -
скасувати, а матеріали направити до
суду першої інстанції для вирішення
питання про відкриття провадження по
справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий :

Судді :