Справа № 757/3416/14-ц № апеляційного
суді першої інстанції: Бортницька В.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі ь головуючого
судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.,

при секретарі:
Пікало К.В.

за участю: представника позивача -
Кузнецова І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Товариства з
додатковою відповідальністю
«Інтер-Ріск Україна», яке діє на
підставі договору доручення в
інтересах Публічного акціонерного
товариства «КРЕДОБАНК» на рішення
Печерського районного суду м.Києва від
15 травня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Товариство з
додатковою відповідальністю «Інтер-
Ріск Україна», яке діє в інтересах ПАТ
«Кредобанк» на підставі договору
доручення від 06.04.2012 року звернулось до
суду з вказаним позовом та просить
стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5
заборгованість за Кредитним договором
№ 004 від 17 січня 2008 року у розмірі 399 780, 96
дол. США, що за курсом НБУ станом на 30
жовтня 2013 року становить 3 195 449, 22 грн., з
яких 313 407, 37 дол. США,- кредитна
заборгованість; 71 283,66 дол. США -
прострочені відсотки; 15 089, 93дол. США -
пеня за прострочення сплати кредиту.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідно до умов кредитного
договору, позивач надав відповідачу
кредит у сумі 350 000 дол. США на купівлю
трикімнатної квартири АДРЕСА_1, а
відповідач зобов'язався повернути
вказаний кредит не пізніше 1 січня 2028
року зі сплатою 11% річних за
користування кредитними коштами.

Відповідно до умов договору іпотеки,
ОСОБА_4 передала вказану квартиру в
іпотеку з метою забезпечення виконання
своїх зобов'язань за Кредитним
договором.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_4 між позивачем та
ОСОБА_5 укладено 17 січня 2008 року договір
поруки. Відповідно до п.1.1 вказаного
договору ОСОБА_5 зобов'язався
відповідати перед позивачем за
виконання ОСОБА_4 зобов'язань, що
виникли із Кредитного договору № 004 від
17 січня 2008 року.

Оскільки відповідачами умови
кредитного та договору поруки не
виконуються позивач через свого
повіреного звернувся до суду з позовом
про солідарне стягнення всієї
кредитної заборгованості.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 15 травня 2014 року частково
задоволені позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
та стягнуто з ОСОБА_4 3195449 грн.22 коп.
заборгованості за кредитним договору
№ 004 від 17 січня 2008 року та 3654 грн.
судового збору.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
представник ТзДВ «Інтер-Ріск Україна»,
яке діє на підставі договору доручення
від імені ПАТ «Кредобанк», подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
порушення та неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_4, ОСОБА_5 не
з»явилися. про день та час розгляду
справи повідомлені, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштових
відправлень (а.с.127, 129). Зважаючи на
вимоги ст.305 ч.2 ЦПК України колегія
суддів вважала за можливе розглянути
справу у їх відсутність.

Представник позивача Кузнецов І.В.
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Як установлено судом першої інстанції,
що 17 січня 2008 року між ВАТ «Кредобанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Кредобанк», та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір № 004, відповідно до
умов якого позичальнику надано кредит
в сумі 350000 доларів США на купівлю
квартири АДРЕСА_1 зі сплатою 11 % річних.
Кінцевий термін повернення кредиту
договором визначено 1 січня 2028 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_4 за кредитним договором, 17 січня
2008 року між ВАТ «Кредобанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Кредобанк», та ОСОБА_5 укладено
договір поруки, здіно з умовами якого
поручитель зобов»язався перед
кредитором відповідати за невиконання
позичальником усіх її зобов»язань, що
виникли з кредитного договору № 004 від
17 січня 2008 року, в повному обсязі.

ОСОБА_4 взяті на себе зобов»язання
належним чином не виконує, останній
платіж за кредитним договором був
здійснений в січні 2012 року. Розмір
заборгованості позичальника перед
кредитором з урахуванням несплачених
відсотків та пені становить 399780,96
доларів США, що є еквівалентом 3 195449
грн.22 коп. з яких 313 407, 37 дол. США,-
кредитна заборгованість; 71 283,66 дол. США
- прострочені відсотки; 15 089, 93дол. США -
пеня за прострочення сплати кредиту.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд, на
думку колегії суддів, прийшов до
правильного висновку про те, що
позивач, як кредитодавець, відповідно
до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України має
право вимагати від ОСОБА_4, як
позичальника, що прострочила
повернення чергової частини позики,
дострокового повернення частини
кредиту, що залишилася та сплати
належних йому процентів, і
обґрунтовано стягнув з відповідача
ОСОБА_4 з підстав передбачених умовами
укладеного сторонами договору кредиту,
належні позивачеві грошові кошти, в
тому числі пеню за прострочення
виконання зобов'язань. Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5,
суд виходив з того, що порука
припинилася через непред»явлення
вимог до поручителя шляхом звернення
банку до суду в межах шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов»язання..

Висновки суду відповідають обставинам
справи в межах наданих сторонами та
досліджених в судовому засіданні
доказів і нормам матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують і не впливають на
їх правильність, а тому підлягають
відхиленню.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов»язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов»язання
боржником.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука
припинається після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання не пред»явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов»язання не встановлений або
встановлений моментом пред»явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред»явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно вважав, що в
договорі поруки укладеним між
позивачем та поручителем ОСОБА_5, не
встановлено строк, після якого порука
припиняється, а тому суд правильно
застосував до спірних правовідносин
норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання не пред»явить вимоги до
поручителя.

Відповідно до п.4.1 Кредитного договору
позичальник ОСОБА_4 зобов»язувалася
повертати кредит щомісячно рівними
частинами не пізніше останнього
робочого дня поточного місяця.

Отже, оскільки кредитним договором
встановлено періодичність сплати
платежів, кредитор мав вчинити дії щодо
реалізації свого права за договором
поруки протягом шести місяців з
моменту несплати позичальником
чергового платежу, тобто з лютого 2012
року. По закінченню шестимісячного
строку ( який є преклюзивним) , тобто з
серпня 2012 року право кредитора
вимагати від поручителя виконання ним
зобов»язання припинилося.

Посилання в апеляційній скарзі, що
строк поруки встановлений пунктом 4.6
договору поруки , колегія суддів не
може прийняти в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення,
оскільки зазначення в договорі про
припинення його дії за спливом
трьохрічного строку від дня настання
строку виконання основного
зобов»язання за Кредитним договором №
004 від 17 січня 2008 року, не свідчить про
те, що договором установлено строк
припинення поруки в розумінні статті
251, частини четвертої статті 559 ЦК
України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення ухвалено судом
першої інстанції з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують і не впливають на
їх правильність, а тому підлягають
відхиленню.

З огляду на викладене,
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції по даній справі
немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк» -
відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м.Києва від 15 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: