№ 336/5213/14-ц
пр. № 2/336/2432/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя в складі головуючого судді
Жупанової І.Б., при секретарі Брагіній
І.В., з участю представника позивача
Чайка М.О., відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Концерну "Міські теплові мережі" в
особі Філії Концерну "МТМ"
Шевченківського району до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за послуги з
централізованого опалення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача, який уточнив в
ході слухання справи, про стягнення
заборгованості по оплаті послуг з
централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води, в якому зазначив, що згідно
рішення виконавчого комітету
Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009
року "Про визначення виконавців
житлово-комунальних послуг" у м.
Запоріжжі, починаючи з 01.01.2009 року
виконавцем житлово-комунальних послуг
для населення з централізованого
опалення, централізованого постачання
гарячої води визначено Концерн "Міські
теплові мережі" в будинках, мережі яких
безпосередньо приєднані до теплових
мереж Концерну МТМ.

Рішенням виконавчого комітету
Запорізької міської ради № 200 від 28.04.2011
року "Про визначення виконавців
комунальних послуг" з 01.04.2011 року
Концерн визначений виконавцем послуг з
централізованого опалення, підігріву
питної води щодо населення, що мешкає в
житловому фонді комунальної власності
м. Запоріжжя в будинках, мережі яких
безпосередньо приєднані до теплових
мереж Концерну "МТМ".

Позивач у період з 1 січня 2009 року
по 31 липня 2014 року надав відповідачу
послуги з централізованого опалення у
приміщення, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідач не здійснив оплату
за надані послуги, загальна сума
заборгованості складає 2 454,97 грн.

На адресу відповідача
направлялись претензії стосовно
наявності заборгованості за послуги з
централізованого опалення.

Відповідач у добровільному
порядку суму заборгованості не
сплатив, що змусило позивача
звернутися до суду з позовом.

В судовому засіданні представник
позивача на позові наполягав, просить
позов задовольнити, зазначила, що факт
надання зазначеної послуги в даному є
безспірним та беззаперечним, строк
позовної давності вважає не
пропущеним, бо позивач звертався до
суду з заявою про видачу судового
наказу, який було видано 27.09.2013 р., що
згодом був скасований, та з заявою про
забезпечення доказів 7.05.2013 р., що
відповідно до ст.. 246 ЦК України
перервало строк позовної давності.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнала частково,
надала суду заперечення проти позовних
вимог позивача. Пояснила, що нею в
квартирі були встановлені тепло
лічильники, за якими нею здійснювався
облік теплопостачання. Технічні умови
на їх встановлення видані КП «ВРЕЖО №
10» та вони узгоджувалися з «МТМ», однак
«МТМ» їх не визнає. У період з 05.10.2010
року по 15.04.2013 року тепло лічильники
були в неробочому стані : один був
знятий з причин його зупинки після
продування його паром майстром КП
«ВРЕЖО № 10», а другий - був перекритий.
Були складені акти, які підтверджують,
що в квартирі батареї були відключені.
Теплопостачання вона не могла
відновити тривалий час через нестачу
коштів для обов'язкової повірки
лічильників перед їх встановленням
після пошкодження, а користуватись
теплопостачанням без приладів обліку
вона не бажала. Вважає, що вона повинна
заплатити лише за фактично отримане
тепло за зазначений період: з 1.01. 2009 р.
по 15.10.2013 р. за тепло, що отримано по
стоякам без врахування батарей через
їх відключення у розмірі на розсуд суду
чи 40 грн. 98 коп., за зробленим нею
розрахунком, оскільки вона за фахом
теплотехнік, а з 15.10.2013 р. по 15.04.2014 р.
згідно з обліком приладів - тепло
лічильників у сумі 361 грн. 49 коп. Не
згодна з тим, що позивач їй нарахував
також і абонентську плату за вказаний
період, оскільки в цей час його
послугами не користувалася. Суми 2510, 91
грн., що відображена в особовому
рахунку в квітні 2009 року та 100 грн. в
лютому 2010 року сплачувались нею
наперед в рахунок майбутніх
нарахувань, а не як погашення боргів,
оскільки боргу в неї на той час не було.
Просить суд застосувати строк позовної
давності.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази в
матеріалах справи, суд вважає позов
таким, що підлягає частковому
задоволенню, оскільки він відповідає
вимогам закону та обґрунтований
письмовими доказами.

Згідно рішенню виконавчого
комітету Запорізької міської ради № 25
від 29.01.2009 року "Про визначення
виконавців житлово-комунальних
послуг", починаючи з 01.01.2009 року Концерн
узяв на себе зобов'язання виконувати
житлово-комунальні послуги з
централізованого опалення для
населення, що мешкає у житловому фонді
комунальної власності м. Запоріжжі (а.с.
16).

Відповідно до Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил, а
споживач - фізична чи юридична особа,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Згідно Статуту Концерну "Міські
теплові мережі", предметом діяльності
підприємства є виробництво теплової
енергії, її розподілення для обігріву
житла і побутової потреби населення та
на комунально-побутові потреби
підприємств, організацій, установ і її
збут, тобто Концерн "Міські теплові
мережі" є виконавцем послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Згідно п. 25 «Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення» (далі
Правила) відключення споживачів від
мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Більш того, відключення від
центрального опалення та гарячого
водопостачання (далі ЦО та ГВП) окремої
квартири у багатоквартирному будинку в
зв'язку з відмовою споживача неможливе
взагалі з огляду на положення наказу
Мінбуду України № 4 від 22.11.2005 р. з
наступними змінами, внесеними наказом
Мінжитлокомунгоспу № 169 від 06.10.2007 р.
«Про порядок відключення окремих
приміщень житлових будинків від мереж
централізованого опалення та гарячого
водопостачання».

Концерн "Міські теплові мережі" у
період, за який пред'явлено позов, надав
відповідачу послуги з
централізованого опалення у
приміщення, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

Твердження відповідача про те, що
на протязі з 15.10.2010 року по 15.04.2013 р.
тепло в квартиру не постачалось через
відключення батарей не підтверджено
належними доказами.

Так відповідачем надано суду в
якості письмових доказів вказаного
факту копії актів від 09.12.2010 р., від
27.01.2012 р. та від 29.01. 2013 р. (а.с. 47-49, 90-93), з
яких вбачається, що на час складання
цих актів батареї опалення в квартирі
були відключені, але ці акти не
свідчать про те, що таке відключення
мало місце не лише в моменти обстеження
комісії, а й на протязі періоду часу,
вказаного відповідачем - з 15.10.2010 р. по
15.04.2013 р.

Беручи до уваги пояснення свідка
ОСОБА_3, члена комісії, що обстежувала
квартиру 9.12.2010 р. та 27.01.2012 р., про те, що
на час обстеження дійсно роз'єднання
труби між батареями опалення та
стояками були, але ці розриви можливо
було з'єднати після уходу комісії та
поновити теплопостачання, суд вважає,
що факт відсутності теплопостачання в
квартиру за вказаний період не
доказаний відповідачем.

Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України
наймач житлового приміщення
зобов'язаний щомісячно та в повному
обсязі вносити плату за комунальні
послуги, до числа яких входять послуги
з централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору і вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

П. 18 «Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення» затверджених
Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року
плата за надані послуги вноситься
щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язань, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідач за вказаний в позові
період здійснив оплату за надані
послуги не в повному обсязі.

Так, з наданого суду позивачем
особового рахунку відповідача (а.с.120)
вбачається, що в квітні 2009 року та
лютому 2010 року нею було здійснено
оплату послуг позивача в сумі 2510, 91 грн.
та 100 грн., а загалом 2610,97 грн. Згідно з
поясненнями відповідача, які не
заперечені позивачем та не спростовані
будь якими доказами, вказана сума
вносилась нею наперед в рахунок
наступних платежів.

Таким чином, виходячи з даних
особового рахунку, цим доказом
підтверджено, що відповідачем було
здійснено оплату наданих позивачем
послуг, починаючи з квітня 2009 року на
загальну суму 2610 грн. 91 коп., яких
вистачило на оплату послуг в
майбутньому періоді до січня 2012 року
включно та частково в лютому 2012 року, а
саме: з квітня 2009 року по грудень 2019
року включно - 359 грн. 68 коп., в 2010 році 843
грн. 04 коп., в 2011 році - 1080 грн. 60 коп., в
січні 2012 року - 171 грн. 49 коп., а разом на
загальну суму 2454, 81 грн.
(359,68+843,04+1080,6+171,49). Залишок з суми 2610, 91
грн. становив на 1 лютого 2012 року 156, 1
грн. ( 2610, 91- 2454,81), який частково має бути
зарахований в нараховану суму послуг
позивача за лютий 2012 року 197 грн. 56 коп.,
що на 41 грн. 46 коп. менше платежу, що мав
бути внесений за лютий 2012 р.

Оскільки після цього періоду
відповідачем послуги позивача не
сплачувались, то суд встановлює, що
починаючи саме з лютого 2012 року, в якому
послуги були сплачені частково
(несплачена сума за лютий становить 41
грн. 46 коп.) у відповідача виникла
заборгованість по сплаті послуг
позивача у сумі 2136 грн. 88 коп. ( з лютого
по грудень 2012 року - 685, 49 грн. + за 2013 р. -
892, 95 грн.+ з січня по липень включно 2014 р.
558, 44 грн.), яка і підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Встановлений період виникнення
заборгованості не перевищує меж строку
позовної давності, тому підстав для
його застосування суд не вбачає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Приймаючи до уваги вищевикладені
обставини справи, керуючись ст. ст. 10,
59-61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 526 ЦК
України, ст. ст. 67, 68 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Концерну "Міські теплові
мережі" в особі Філії Концерну "МТМ"
Шевченківського району задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована та
проживає за адресою: АДРЕСА_1,
заборгованість по оплаті за послуги з
централізованого опалення за період з
лютого 2012 року по липень 2014 року
включно в сумі 2136,88 грн., а також судовий
збір у сумі 243,60 грн. на користь Концерну
"Міські теплові мережі", що
розташований: 69006, м. Запоріжжя, бул.
Гвардійський, 137 (поточний рахунок зі
спеціальним режимом використання
1951 в Філії - Запорізьке обласне
управління ПАТ "Державний ощадний банк
України" м. Запоріжжя, МФО 313957, ).

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Запорізької
області через Шевченківський районний
суд м. Запоріжжя шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особами, що не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення - протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

16.10.2014