АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
04 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Головне
управління юстиції у м. Києві,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а :

у серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
недійсним заповіт від 06.04.2007 року від
імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1.

В обґрунтування позову зазначав, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати - ОСОБА_4,
яка на день смерті була зареєстрована
за адресою АДРЕСА_1, а фактично
проживала в АДРЕСА_4. Після її смерті
відкрилася спадщина, що складається із
квартири АДРЕСА_1 та жилого будинку
АДРЕСА_4. Про існування оспорюваного
заповіту йому стало відомо після
смерті матері. На момент складання
заповіту, його мати була тяжко хворою
людиною, після ІНФОРМАЦІЯ_5 (смерті
рідного брата матері - ОСОБА_5)
психічний стан її значно погіршився,
протягом останніх 15 років вона
проживала разом з ним, він доглядав та
піклувався про неї. Відтак вважає, що на
час складання заповіту вона не могла
розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Справа 2-2017/12Апеляційне провадження №
22-ц-796/11385/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Парамонов
М.Л.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д. Рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
04.06.2014 року позов задоволено. Визнано
заповіт від 06.04.2007 року, складений від
імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
недійсним. Вирішено питання щодо
стягнення судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові. Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, суд не взяв
до уваги, що з моменту перенесення
ОСОБА_4 менінгоенцифаліту у 1963 року до
складання заповіту пройшло більше ніж
44 роки. В цей період вона не зверталася
до лікарів психіатрів, ніяких
діагнозів їй не було поставлено. Також
вважає, що запис у медичній картці від
06.04.2007 року підроблений. Крім того, суд
безпідставно відмовив у клопотанні про
призначення технічної експертизи
медичної картки.

У судовому засіданні апелянт та його
представники ОСОБА_8 та ОСОБА_9
підтримали апеляційну скаргу та
просили її задовольнити.

ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін,
посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є сином ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до заповіту, посвідченого
державним нотаріусом 16-ої Київської
державної нотаріальної контори 06.04.2007
року ОСОБА_4 заповіла належну їй на
праві власності квартиру АДРЕСА_1
ОСОБА_1.

Згідно з актом посмертної комісійної
судово-психіатричної експертизи № 1065,
проведеної Київським міським центром
судово - психіатричної експертизи
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, станом на 06.04.2007
року виявляла ознаки стійкого
хронічного психічного захворювання:
«Органічне ураження головного мозку
поєднаного ґенезу
(нейронінфекційно-судинного) з
вираженим психоорганічним синдромом»
(МКХ-10 F07.9). Згідно медичної
документації, початком цього
захворювання слід вважати 1963 рік, коли
підекспертна перенесла
нейроінфекційний менінгоенцефаліт, у
послідуючому стан її поступово
погіршувався та на 06.04.2007 року
виявлявся виражений ступінь порушення
психічних функцій. ОСОБА_4 на час
підписання заповіту 06.04.2007 року за
своїм психічним станом не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
складання заповіту не відповідало волі
заповідача, оскільки остання не
розуміла значення своїх дій та не могла
керувати ними.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним та відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 цього ж Кодексу
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Згідно з ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Суд правильно керувався вимогами
зазначених норм та зважаючи на те, що за
актом посмертної комісійної
судово-психіатричної експертизи
ОСОБА_4 на час підписання заповіту не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними дійшов правильних
висновків про визнання заповіту
недійсним.

Судом першої інстанції було допитано
експерта, яка надала пояснення щодо
висновку та відповіла за запитання
сторін та суду.

Хоча висновок експертизи є лише одним
із доказів у справі і йому слід давати
оцінку в сукупності з іншими доказами
будь-які зовнішні обставини мають лише
побічне значення для встановлення
того, чи була здатною особа в
конкретний момент вчинення правочину
розуміти значення своїх дій та (або)
керувати ними.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
29.02.2012 року № 6-9 цс 12, яка відповідно до
ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою
для всіх судів України.

Будь - якими доказами висновок
експертизи не спростований.

Незважаючи на те, що у акті посмертної
комісійної судово-психіатричної
експертизи № 1065 вказана дата 30.12.2012
року, з даного акту вбачається, що
експертиза проведена на виконання
ухвали суду від 11.03.2013 року, а тому
зазначення у рішенні суду дати
надходження цього акту 28.02.2014 року не
впливає на висновки суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що
експертний висновок зроблений на
підставі підроблених медичних
документів та що суд безпідставно
відмовив у задоволені клопотання про
призначення технічної експертизи, на
думку колегії суддів, не спростовують
висновків суду, оскільки встановлення
фальшивості документів або речових
доказів, якщо дані обставини
встановлені вироком суду, відповідно
до п.2 ч. 1 ст. 361 ЦПК України є підставою
для перегляду рішення у зв'язку із
нововиявленими обставинами.

Оскільки норма зазначає про
встановлення таких фактів за вироком
суду вирішення питання про підробку
медичної документації не може
вирішуватися при розгляді даної справи
у цивільному судочинстві.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим і не може бути скасоване
з підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 04 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді