ЄУН № 331/7834/14-ц
Провадження № 2-н/331/1296/14
У Х В А Л А

Про відмову у прийняті заяви про видачу
судового наказу

03 жовтня 2014 року Суддя Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя Смолка І.О.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 до фізичної
особи підприємця ОСОБА_2 про видачу
судового наказу про стягнення
заборгованості за не виконану замовну
роботу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя з заявою
про видачу судового наказу за вимогою
про стягнення з фізичної особи
підприємця ОСОБА_2 заборгованості за не
виконану замовну роботу.

Вивчивши надані матеріали, прихожу до
висновку про необхідність відмовити у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, виходячи з наступного:

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження» наказне
провадження є самостійним і спрощеним
видом судового провадження у
цивільному судочинстві при розгляді
окремих категорій справ, у якому суддя
в установлених законом випадках за
заявою особи, якій належить право
вимоги, без судового засідання і
виклику стягувача та боржника на
основі доданих до заяви документів
видає судовий наказ, який є особливою
формою судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного
процесуального кодексу України
судовий наказ може бути видано, у разі
якщо: 1) заявлено вимогу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
працівникові суми заробітної плати; 2)
заявлено вимогу про компенсацію витрат
на проведення розшуку відповідача,
боржника, дитини або транспортних
засобів боржника; 3) заявлено вимогу про
стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості; 4)
заявлено вимогу про присудження
аліментів на дитину в розмірі тридцяти
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, якщо ця
вимога не пов'язана із встановленням чи
оспорюванням батьківства (материнства)
та необхідністю залучення інших
зацікавлених осіб; 5) заявлено вимогу
про повернення вартості товару
неналежної якості, якщо є рішення суду,
яке набрало законної сили, про
встановлення факту продажу товару
неналежної якості, ухвалене на користь
невизначеного кола споживачів.

Зазначений перелік вимог за якими може
бути видано судовий наказ є вичерпним.

Вимога про стягнення заборгованості за
невиконану замовну роботу, із якою
звернувся до суду ОСОБА_1 не підлягає
розгляду в порядку наказного
провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, якщо заявлено
вимогу, не передбачену статтею 96 ЦПК
України або із заяви і поданих
документів вбачається спір про право.

З урахуванням всього вище викладеного,
прихожу до висновку про необхідність
відмовити у прийнятті зави про видачу
судового наказу.

Керуючись ст. ст. 100, 101 ЦПК України,
суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про
видачу судового наказу за вимогою про
стягнення з фізичної особи підприємця
ОСОБА_2 заборгованості за не виконану
замовну роботу.

Роз'яснити заявнику його право
звернутися з тими самими вимогами у
позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня отримання копії
ухвали апеляційної скарги.

Суддя
І.О. Смолка