Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2014 Справа №607/18879/13-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області складі:
головуючого Грицака
Р.М.

за участю секретаря
Гіндзелевич О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за позовом розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Тернополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу
Держземагенства у м.Тернополі, третьої
особи ОСОБА_5, яка заявляє самостійні
вимоги про визнання нечинним та
скасування рішення, визнання нечинним
Державного акта та визнання права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом до Тернопільської міської
ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу
Держземагенства у м.Тернополі, третьої
особи ОСОБА_5, яка заявляє самостійні
вимоги про визнання нечинним та
скасування рішення Тернопільської
міської ради, визнання нечинними
Державних актів про право власності на
землю та визнання права власності. В
обґрунтування своїх вимог вказує на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати
ОСОБА_6, яка була власником
будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1.
Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 21 лютого 2006 року за нею
визнано право власності на 1/8 частину
вищевказаного будинковолодіння за
адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_6. 22 листопада 2000
року Рішенням виконавчого комітету
Тернопільської міської ради №1181 «Про
передачу у приватну власність
земельних ділянок громадянам»
земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 на
якій знаходиться успадковане
будинковолодіння передано у приватну
власність ОСОБА_7 та останнім було
отримано Державний акт на право
власності на земельну ділянку 12.12.2000
року. В червні 2013 року їй стало відомо
проте, що 16 лютого 2007 року ОСОБА_7
подарував вказану земельну ділянку
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та останніми 12 лютого
2008 року було отримано Державний акт на
право власності на спірну земельну
ділянку. Вважає вищевказане рішення
Тернопільської міської ради та
зазначені державні акти на право
власності на земельну ділянку
незаконними, оскільки вона, як
співвласник будинку по вул. АДРЕСА_1
має право і на відповідну частину
земельної ділянки за вищевказаною
адресою, а тому просить визнати
незаконним та скасувати Рішення
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради №1181 від 22.11.2000 року «Про
передачу у приватну власність
земельних ділянок громадянам» в
частині передачі у приватну власність
ОСОБА_7 земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1, визнати нечинним Державний
акт на право власності на земельну
ділянку від 12.12.2000 року, що посвідчує
право власності ОСОБА_7 на земельну
ділянку площею 0,0606 га по АДРЕСА_1,
визнати нечинним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
від 12 лютого 2008 року серії ЯД №226116 щодо
права власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
земельну ділянку площею 0,0606 га по
АДРЕСА_1, а також визнати за нею право
власності на частину спірної
земельної ділянки, що відповідає
розміру її частки будинку.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
в судовому засіданні позов підтримали
з підстав, викладених в позовній заяві
та просять його задовольнити.

Представник відповідача
Тернопільської міської ради в судовому
засіданні відносно вирішення позовних
вимог поклався на думку суду.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позову не визнав та
суду пояснив, що житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1 на даний час належить
ОСОБА_1, ОСОБА_5 по 1/8 його частині та
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 3/8 його частині.
Земельна ділянка за даною адресою
належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно
договору дарування від 07.02.2007 року.
Оскільки житловий будинок є невеликий,
тому виділити в натурі 1/8 його частину,
що належить позивачу є неможливо,
перешкод у користуванні будинком та
земельною ділянкою позивачу ніхто не
чинить.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
суду пояснила, що вона є власником 1/8
частини житлового будинку по АДРЕСА_1,
успадкованих після смерті матері
ОСОБА_6, що рішенням Тернопільської
міської ради передано у приватну
власність ОСОБА_7 земельну ділянку за
адресою АДРЕСА_1, та ОСОБА_7 видано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку від 12.12.2000 року на
земельну ділянку площею 0,0606 га. Вважає
рішення та виданий Державний акт
незаконними, оскільки порушено її
право на відповідну частину спірної
земельної ділянки, тому просить позов
задовольнити, а також просить визнати
за нею право власності на 1/8 частину
земельної ділянки, що знаходиться по
АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, однак подала суду заяву в
якій просить слухати справу без її
участі, позовні вимоги заперечує.

Представник третьої особи відділу
Держземагенства у м.Тернополі в
судовому засіданні відносно вирішення
позовних вимог поклався на думку суду.
Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача та третьої
особи підлягають до часткового
задоволення, виходячи з наступних
підстав:

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 14.02.1959 року,
який було розірвано рішенням
Тернопільського міського суду від
19.07.1999 року.

ОСОБА_7 рішенням Тернопільського
виконавчого комітету від 26.06.1960 року
надано у безстрокове користування
земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 600
кв.м. для будівництва індивідуального
житлового будинку.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р., що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_2 виданого відділом РАЦС
Тернопільського міського управління
юстиції від 25.11.2004 року.

17.07.1999 р. ОСОБА_6 склала заповіт
згідно якого заповіла все належне їй
майно ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 в рівних
частках кожній, який посвідчено
приватним нотаріусом Тернопільського
міського нотаріального округу
Тернопільської області за реєстровим
номером 926 у приміщенні Тернопільської
міської лікарні №3.

З листа №947 Першої
Тернопільської державної нотаріальної
контори від 02.04.2014 року вбачається, що
06.12.1999 року Першою Тернопільською
державною нотаріальною конторою,
згідно заяв ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_1 про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом заведена спадкова справа
№693 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_6, однак свідоцтва про право на
спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_6 не видавалися.

22 листопада 2000 року Рішенням
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради №1181 «Про передачу у
приватну власність земельних ділянок
громадянам» у приватну власність
ОСОБА_7 передано земельну ділянку за
адресою АДРЕСА_1 площею 606,0 кв.м.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 21.02.2006 року
встановлено, що після смерті ОСОБА_6
спадкоємцями її майна були її чоловік
ОСОБА_7 та троє дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_1 та
ОСОБА_9 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року).

Вказаним рішенням за відповідачами
ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнано право власності
за кожною на 1/16 частин
будинковолодіння АДРЕСА_1 За позивачем
ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_5
визнано право власності за кожною на 1/8
частин будинковолодіння АДРЕСА_1

Як вбачається з витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно виданого
ТзОВ «Міське бюро технічної
інвентаризації» ( м. Тернопіль) станом
на 16.01.2007 року домоволодіння по АДРЕСА_1
належить на праві приватної спільної
часткової власності ОСОБА_5 (1/8 частина),
ОСОБА_1( 1/8 частина), ОСОБА_3 (1/16 частина),
ОСОБА_4 (1/16 частина), ОСОБА_7 (5/8 частин).

Як вбачається з договору
дарування посвідченого приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 від 07.02.2007
року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_3 та ОСОБА_4
належні йому 5/8 частин житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування
посвідченого приватним нотаріусом
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 16.02.2007
року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_3 та ОСОБА_4
належну йому на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії ТР №000057, виданого
Тернопільською міською радою народних
депутатів 12.12.2000 року земельну ділянку
площею 606,0 кв.м., що знаходиться по
АДРЕСА_1.

12.08.2008 року Управлінням Земельних
ресурсів в м. Тернополі видано
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку серії ЯД
№226116 згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4
належить земельна ділянка площею 606,0
кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 виданого відділом РАЦС
реєстраційної служби Тернопільського
міського управління юстиції.

Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу
редакції 1990 року, при переході права
власності громадян на жилий будинок
і господарські будівлі та споруди до
кількох власників, а також при
переході права власності на частину
будинку в разі неможливості поділу
земельної ділянки між власниками без
шкоди для її раціонального
використання, земельна ділянка
переходить у спільне

користування власників цих об'єктів.

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу
України при переході права власності
на будівлю і споруду разом з цими
об'єктами переходить і право власності
або право користування земельною
ділянкою без зміни її цільового
призначення.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України
до особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що станом на момент
смерті, ОСОБА_6 була власником ? частини
житлового будинку та земельної ділянки
за адресою АДРЕСА_1, та її право було
успадковане ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_9,
згідно заповіту складеного 17.07.1999р.
ОСОБА_6, які вчасно звернулись із
заявами в нотаріальну контору для
прийняття спадщини.

Згідно п.п.2,3 ст. 152 Земельного
кодексу України, власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування та
інші.

У разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним ( п.2 ст. 155
Земельного кодексу України).

У разі незгоди власників землі
або землекористувачів з рішенням
органів місцевого самоврядування,
органу виконавчої влади з питань
земельних ресурсів спір вирішується
судом ( п. 5 ст. 158 Земельного кодексу
України).

Аналізуючи докази по справі в їх
сукупності, суд приходить до
переконання, що рішення виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
№1181 від 22 листопада 2000 року «Про
передачу у приватну власність
земельних ділянок громадянам», в
частині передачі земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_1, на якій знаходиться
успадковане будинковолодіння, у
приватну власність ОСОБА_7 не
відповідає вимогам законодавства,
оскільки останній не був одноособовим
власником вказаного будинковолодіння,
а тому вказане рішення підлягає
скасуванню.

Оскільки рішення виконавчого комітету
Тернопільської міської ради №1181 від 22
листопада 2000 року прийняте з
порушенням вимог законодавства, тому і
Державний акт на право приватної
власності на землю серії ТР №000057,
виданий Тернопільською міською радою
народних депутатів 12.12.2000 року на
земельну ділянку площею 606,0 кв.м., що
знаходиться по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 на
підставі вказаного рішення, виданий
незаконно.

В подальшому на підставі Державного
акта на право приватної власності на
землю серії ТР №000057 від 12.12.2000 року
вчинено договір дарування ОСОБА_7
земельної ділянки по АДРЕСА_1 та видано
новий Державний акт на право власності
на земельну ділянку від 12 лютого 2008
року серії ЯД №226116 щодо права
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну
ділянку площею 0,0606 га по АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд вважає, що в
даному випадку порушені права позивача
ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_5, а тому
їхні позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення, шляхом
визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету
Тебрнопільської міської ради №1181 від
22.11.2000 року «Про передачу у приватну
власність земельних ділянок
громадянам» в частині передачі у
приватну власність ОСОБА_7 земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1 та визнання
нечинним Державного акта на право
власності на земельну ділянку від 12
лютого 2008 року серії ЯД №226116 щодо права
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну
ділянку площею 0,0606 га по АДРЕСА_1.

Не підлягають до задоволення вимоги
позивача та третьої особи щодо
визнання нечинним Державного акта на
право приватної власності на землю
серії ТР №000057, виданого Тернопільською
міською радою народних депутатів 12.12.2000
року на земельну ділянку площею 606,0
кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 ОСОБА_7,
оскільки на час розгляду справи
вказаний Державний акт є нечинним.

Щодо вимог позивача та третьої особи
щодо визнання права власності на
відповідну частину земельної ділянки
по АДРЕСА_1, то останні до задоволення
не підлягають, оскільки існує інший
порядок оформлення права власності на
земельну ділянку відповідними
державними органами.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК
України, ст. 116, 120, 152, 155,158 ЗК України,
ст.ст. 377,1223,1261,1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_5
задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати
Рішення виконавчого комітету
Тебрнопільської міської ради №1181 від
22.11.2000 року «Про передачу у приватну
власність земельних ділянок
громадянам» в частині передачі у
приватну власність ОСОБА_7 земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1.

Визнати нечинним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
від 12 лютого 2008 року серії ЯД №226116 щодо
права власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
земельну ділянку площею 0,0606 га по
АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяР. М. Грицак