РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія Справа № 401/3428/14-ц Провадження
№ 2/401/1288/14

13 жовтня 2014 року
м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мельничика Ю.С.,

за участю: секретаря Страшной О.Е.,

позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача - адвоката ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору дарування від 08
вересня 2007 року, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом до ОСОБА_4 та
просив визнати недійсним договір
дарування від 08 вересня 2007 року на
підставі якого він подарував своєму
синові ОСОБА_4 житловий будинок
АДРЕСА_3.

Зазначав, що вказаний правочин
посвідчив та зареєстрував 08 вересня 2007
року в реєстрі №3008 приватний нотаріус
Світловодського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 Проте, 18
червня 2014 року йому стало відомо, що на
момент укладення зазначеного договору
дарування його майно перебувало під
забороною відчуження, про що зазначено
у відомостях з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
які за його зверненням сформовано 18
червня 2014 року, та з яких видно, що 17
листопада 2005 року за реєстраційним
номером №2602913 реєстратором
Оріхівською державною нотаріальною
конторою Запорізької області міста
Оріхів на підставі повідомлення б/н від
03 серпня 1971 року Запорізького будбанку
на все майно ОСОБА_1 накладено заборону.

Вказане на думку позивача,
унеможливлювало 08 вересня 2007 року для
приватного нотаріуса здійснити
посвідчення вказаного договору
дарування.

Посилаючись на недотримання
нотаріусом вимог цивільного
законодавства, а саме ч.1 ст.203 та на ч.1
ст.216 ЦК України, позивач просив суд
визнати зазначений договір дарування
недійсним.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнали.

Представник відповідача ОСОБА_2
надавши заперечення проти позовних
вимог зазначила, що сторонами договору
дарування дотримано вимоги
законодавства України, зокрема ст.203 ЦК
України, на час укладення правочину.
Внесена на підставі повідомлення
Запорізького будбанку від 03 серпня 1971
року до Єдиного реєстру заборон 17
листопада 2005 року заборона на нерухоме
майно фізичної особи - ОСОБА_1 не
відноситься до позивача, оскільки
позивач не перебував із Запорізьким
будбанком, в тому числі і станом на 03
серпня 1971 року у правовідносинах,
позивачеві було 13-ть років, отже,
зазначена фізична особа у відомостях в
Єдиному реєстрі заборон, про заборону
на відчуження майна якої, не є
позивачем, а є іншою особою прізвище,
ім'я та по батькові якої співпадає з ПІБ
позивача. Крім цього, оскільки
позивачеві було відомо у лютому 2011 року
про існування такої заборони на майно,
так як ці відомості міститися у
цивільній справі за позовом його
дружини до нього про розподіл
спільного сумісного майна, та яка
розглядалася судом протягом 2010-2011
років, позивачем пропущено строк
позовної давності, що також є підставою
для відмови у позові.

Третя особа - приватний нотаріус
Світловодського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 в судовому
засіданні заперечив проти позовних
вимог, зазначив, що перед посвідченням
та реєстрацією спірного правочину 08
вересня 2007 року він перевірив в тому
числі в ході розмови з ОСОБА_1, та
впевнився про відсутність будь-яких
заборон на вказаний житловий будинок
та на майно дарувальника.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача та його представника, а
також третьої особи, дослідивши
зібрані у справі докази,
проаналізувавши та оцінивши їх у
єдності і сукупності, враховуючи, що
сторони заявили про те, що ними надані
суду всі наявні докази, яких достатньо
для вирішення спору між ними, виходячи
з встановлених обставин і визначених
відповідно до них правовідносин, суд
приходить до таких висновків.

Позивачем у липні 2014 року
порушено спір щодо недодержання в
момент вчинення правочину 08 вересня 2007
року вимог, які встановлені ч.1 статті 203
ЦК України, так як на його думку, зміст
договору дарування суперечить
Цивільному кодексу та іншим актам
цивільного законодавства.

Проте, обґрунтованість позовних вимог
не знайшло свого підтвердження в
судовому засіданні.

Так, відповідно до статті 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інші обставини, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
тощо. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В судовому засіданні досліджено надані
особами, які беруть участь у справі,
докази:

- Копію договору дарування жилого
будинку від 08 вересня 2007 року згідно
якого ОСОБА_1, будучи власником
житлового будинку на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Світловодського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
передав безоплатно у власність своєму
синові ОСОБА_4 житловий будинок
АДРЕСА_3, а обдарований прийняв дарунок
у власність. Вказаний договір 08 вересня
2007 року посвідчено та зареєстровано в
реєстрі за номером у реєстрі
нотаріальних дій: 3008, приватним
нотаріусом Світловодського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, та
відповідно до реєстраційного
посвідчення зареєстровано у
Світловодському комунальному
міжміському бюро технічної
документації 21 вересня 2007 року (а.с.4, 48,
70);

- Копію Витягу з Державного реєстру
правочинів від 08 вересня 2007 року щодо
реєстрації договору дарування
позивачем ОСОБА_1 житлового будинку
відповідача ОСОБА_4 реєстраційний
номер 2335246 (а.с.5,71);

- Копію паспорту позивача ОСОБА_1 з
якого видно, що позивач народився в м.
Світловодську ІНФОРМАЦІЯ_1, з 29
листопада 2000 року прописаний в АДРЕСА_1,
виписаний з вказаної квартири та
зареєстрований у АДРЕСА_2 10 грудня 2010
року (а.с.46,47).

- Копії наданих приватним нотаріусом
документів, на підставі яких було
укладено, посвідчено та зареєстровано
спірний договір дарування 08 вересня 2007
року (а.с.70-83).

В обґрунтування позовних вимог позивач
ОСОБА_1 посилався на одержаний 18 червня
2014 року у реєстраційній службі
Світловодського міськрайуправління
юстиції Витяг з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, зроблений на його запит.

З наданої позивачем копії відомостей з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єкту нерухомого майна, яка
сформована 18 червня 2014 року
реєстраційною службою Світловодського
міськрайуправління юстиції, видно, що
під реєстраційним номером 2602913
міститься заборона на нерухоме майно,
яка зареєстрована 17 листопада 2005 року
за №2602913 реєстратором - Оріхівською
державною нотаріальною конторою
Запорізької області міста Оріхів на
підставі повідомлення б/н від 03 серпня
1971 року Запорізького будбанку на все
майно ОСОБА_1 (а.с.6,7).

Відповідач та його представник
заперечували, що на майно позивача
ОСОБА_1 вказаним реєстратором
накладена заборона під вказаним
реєстраційним номером.

За клопотанням представника
відповідача ухвалою суду від 27 серпня
2014 року витребувано з Оріхівської
державної нотаріальної контори
Запорізької області міста Оріхів
повідомлення б/н від 03 серпня 1971 року
Запорізького будбанку та копії
додатних до нього документів, на
підставі якого проведено державну
реєстрацію обтяження нерухомого майна
та внесено 17 листопада 2005 року до
Державного реєстру відомості про
обтяження за номером 2602913 на все майно
фізичної особи ОСОБА_1.

З наданої завідувачем Оріхівської
державної нотаріальної контори
Запорізької області відповіді на
ухвалу суду видно, що повідомлення б/н
від 03 серпня 1971 року не збереглось у
справах нотаріальної контори. В
реєстрі для реєстрації заборон
Оріхівської державної нотаріальної
контори за 1964-1981 роки зазначено, що
заборону накладено 03.08.1971 року за
повідомленням Запорізького буд. банку
на ім'я ОСОБА_1 (а.с.62).

На пропозицію суду позивач не надав в
судовому засіданні будь-яких доказів в
підтвердження, що саме на належне йому
майно за повідомленням б/н від 03 серпня
1971 року Запорізького будбанку
Оріхівською державною нотаріальною
конторою Запорізької області
зареєстровано в Єдиному реєстрі
заборон вказана заборона під
реєстраційним номером 2602913.

Навпаки, в судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 пояснював, що знаходиться в
стадії розділу майна з дружиною. Його
син ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом
про усунення перешкод в користуванні
територією його домоволодіння. Через
суперечки з сином та колишньою
дружиною він не може синові простити,
тому звернувся до суду. У 1971 році йому
було 13-ть років і у нього не було у
власності нерухомого майна. Він має у
власності будинок АДРЕСА_2 який одержав
у спадок, а будинок АДРЕСА_3 він купив у
сусіда у 2004 році. На час дарування
будинку у нього з сином були добрі
стосунки, проте у 2010 році стосунки
погіршилися, виникли суперечки. Якби
стосунки з сином не погіршилися, він би
до суду не звертався. Про причини
накладення Оріхівською державною
нотаріальною конторою Запорізької
області міста Оріхів на підставі
повідомлення б/н від 03 серпня 1971 року
Запорізького будбанку на все майно
ОСОБА_1 йому нічого невідомо, і
нотаріусом арештовано майно іншої
особи.

Також, за клопотанням представника
відповідача в судовому засіданні
відповідача ОСОБА_4 за його згодою
допитано як свідка, та який повідомив,
що дійсно 08 вересня 2007 року йому
подарував батько жилий будинок
АДРЕСА_3. Нотаріус перевірив, що
вказаний будинок не знаходився під
забороною, і вказане підтвердив
нотаріусу ОСОБА_1

Третя особа - приватний нотаріус
Світловодського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснив, що дійсно 08 вересня
2007 року, працюючи приватним нотаріусом,
посвідчив договір дарування будинку,
згідно якого ОСОБА_1 подарував своєму
синові ОСОБА_4 житловий будинок
АДРЕСА_3. Причин для відмови у
посвідченні правочину він не
встановив. Під час перевірки наявності
заборон на відчуження ним встановлено,
що в Єдиному реєстрі заборон містився
запис про заборону на нерухоме майно
(реєстраційний номер 2602913),
зареєстрований 17 листопада 2005 року
реєстратором Оріхівською державною
нотаріальною конторою Запорізької
області міста Оріхів на підставі
повідомлення б/н від 03 серпня 1971 року
Запорізького будбанку на все майно
ОСОБА_1. На його запитання Дарувальник
ОСОБА_1 запевнив, що про вказаний запис
заборони йому нічого невідомо, запис
про заборону його не стосується, так як
у 1971 році йому було лише 13-ть років, і
власного майна він не мав, та в
правовідносинах з Запорізьким банком
не перебував. Переконавшись, що запис в
Єдиному реєстрі заборон про заборону
на нерухоме майно не стосується ОСОБА_1,
він оформив договір дарування,
посвідчив та зареєстрував його.

Відповідно до довідки від 08 вересня 2007
року приватного нотаріуса ОСОБА_3
згідно Єдиного реєстру заборон
будинковолодіння з надвірними
будівлями за адресою АДРЕСА_3,
власником якого є ОСОБА_1 на 11 годину 53
хв. 08 вересня 2007 року під забороною не
перебуває (а.с.80).

Суд погоджується з доводами
представника відповідача, що
повідомлення б/н від 03 серпня 1971 року
Запорізького будбанку про заборону на
все майно власника ОСОБА_1, яке стало
підставою обтяження, внесеного до
Єдиного реєстру заборон 17 листопада 2005
року Оріхівською державною
нотаріальною конторою, не може
стосуватися позивача ОСОБА_1, так як
останньому на час виникнення
повідомлення було лише 13-ть років, і він
не перебував у будь-яких
правовідносинах з вказаним банком, що
особисто підтвердив в судовому
засіданні.

Відповідно до статті 58 ЦПК України
належними доказами є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень.

Суд визнає, що Запис у відомостях з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єкту нерухомого майна про тип
обтяження - заборону на нерухоме майно
під реєстраційним номером 2602913, який
зареєстровано 17 листопада 2005 року за
№2602913 реєстратором - Оріхівською
державною нотаріальною конторою
Запорізької області міста Оріхів на
підставі повідомлення б/н від 03 серпня
1971 року Запорізького будбанку на все
майно власника ОСОБА_1, не є належним
доказом, так як не доводить, що вказана
заборона накладена на майно яке
належить саме позивачеві ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сукупність досліджених в судовому
засіданні фактичних даних дає суду
підстави визнати про недоведеність
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, а тому позов про визнання
недійсним договору дарування
вказаного будинку АДРЕСА_3, укладеного
08 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
не підлягає задоволенню.

З підстав ст. 88 ЦПК України судові
витрати покласти на позивача.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 27, 60, 61, 88, 169, 209,
212-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору дарування
від 08 вересня 2007 року повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Світловодський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя підпис Згідно з оригіналом

Суддя Світловодського

міськрайонного суду
Ю.С. Мельничик