У х в а л а

іменем україни

03 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Наумчука М.І.,

Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», третя особа
- товариство з обмеженою
відповідальністю «Макстройінвест»,
про визнання договору поруки
припиненим, за касаційною скаргою
представника публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра» -
Давиденка Сергія Олександровича на
рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 12 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 31 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про
визнання договору поруки припиненим.

В обгрунтування позову ОСОБА_2
посилалася на те, що 26 січня 2007 року між
ТзОВ «Макстройінвест» та ВАТ «КБ
«Надра», правонаступником якого є ПАТ
«КБ «Надра», укладений кредитний
договір № ТФ-3/2007 про надання кредитної
лінії з траншевим режимом
кредитування. .

У забезпечення виконання зобов'язання
за вказаним кредитним договором від 26
січня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та
ОСОБА_2 укладено договір поруки,
відповідно до умов якого поручитель
поручається перед кредитором за
належне виконання позичальником
взятих на себе зобов'язань, що
випливають з кредитного договору.

За умовами договору поруки
зобов'язання позичальника за кредитним
договором складаються з: зобов'язання
повернути суму боргу у розмірі 4 000 000
грн; зобов'язання сплатити відсотки за
користування кредитом із розрахунку 18,9
% річних.

04 жовтня 2007 року шляхом укладення
додаткової угоди № 1 до договору поруки
були внесені зміни в частині
збільшення суми зобов'язання від 4 000 000
грн до 7 000 000 грн, всі інші положення
залишилися без змін.

В подальшому між ПАТ «КБ «Надра» та
ТзОВ «Макстройінвест» укладено
додаткові угоди, відповідно до яких
зобов'язання позичальника за кредитним
договором збільшено до 7 000 000 грн, зі
сплатою 19,5 % річних, а згодом до 23 %
річних. Проте, позивача, як поручителя
про зміну умов договору повідомлено не
було, згоду на збільшення обсягу його
відповідальності він не надавав,
відповідних угод з цього приводу не
укладав.

Посилаючись на зазначене, позивач
просив визнати договір поруки,
укладений 26 січня 2007 року між ВАТ «КБ
«Надра» та ОСОБА_2, припиненим з 30
квітня 2008 року.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 12 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 31 березня 2014 року, позов ОСОБА_2
задоволено.

Визнано договір поруки, укладений 26
січня 2007 року між ВАТ «КБ
«Надра» та ОСОБА_2, припиненим з 30
квітня 2008 року. Вирішено питання про
стягнення судового збору.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«КБ «Надра» - Давиденко С.О. порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду із ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
рішення судів ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для їх зміни або
скасування не встановлено.

Судами встановлено, що 26 січня 2007 року
між ТзОВ «Макстройінвест» та ВАТ «КБ
«Надра», правонаступником якого є ПАТ
«КБ «Надра», укладено кредитний
договір № ТФ-3/2007 про надання кредитної
лінії з траншевим режимом
кредитування.

У забезпечення виконання зобов'язання
за вказаним кредитним договором від 26
січня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та
ОСОБА_2 укладено договір поруки,
відповідно до умов якого поручитель
поручається перед кредитором за
належне виконання позичальником
взятих на себе зобов'язань, що
випливають з кредитного договору.

За умовами договору поруки
зобов'язання позичальника за кредитним
договором складаються з: зобов'язання
повернути суму боргу у розмірі 4 000 000
грн; зобов'язання сплатити відсотки за
користування кредитом із розрахунку 18,9
% річних.

04 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_2
укладено додаткову угоду № 1 до
договору поруки, відповідно до умов
якої внесено зміни у договір поруки від
26 січня 2007 року та в розділі
зобов'язання у сумі 4 000 000 грн замінено
на зобов'язання у сумі 7 000 000 грн, всі
інші умови договору залишилися без
змін.

30 квітня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та
ТзОВ «Макстройінвест» укладено
додаткову угоду № 61 до договору про
надання кредитної лінії з траншевим
режимом кредитування № ТФ-3/2007 від 26
січня 2007 року, відповідно до умов якої
відсоткова ставка за користування
кредитною лінією за кредитним
договором від 26 січня 2007 року збільшена
до 19,5 % річних.

Також, 04 липня 2008 року між банком та
ТзОВ «Макстройінвест» укладено
додаткову угоду № 73 до вказаного
кредитного договору, відповідно до
умов якої плата за користування
виданими кредитними ресурсами у сумі,
зазначеній в п. 1 цієї додаткової угоди,
встановлюється у розмірі 23 % річних за
період від 04 липня 2008 року до 17 вересня
2008 року.

Відповідно до п. 2.7 кредитного договору,
відсоткова ставка за кредитною лінією
підлягає коригуванню за погодженням
сторін у випадку зміни вартості
кредитних ресурсів на грошових ринках,
а також при зміні облікової ставки
Національного банку України.

За змістом п. 2.7.1 кредитного договору,
про намір змінити розмір відсоткової
ставки за надання кредитної лінії, банк
зобов'язаний повідомити позичальника
не пізніше ніж за п'ять робочих днів до
дати початку їх застосування, а також
надати для укладення відповідну
додаткову угоду.

Згідно із п 1.5 договору поруки
поручитель підтверджує, що він
ознайомлений та погоджується з умовами
кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
до припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього.

Таке збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі: збільшення
розміру процентної ставки за
користування кредитом; установлення
нових умов щодо порядку зміни
процентної ставки в бік збільшення;
розширення змісту основного
зобов'язання щодо дострокового
повернення кредиту та плати за
користування ним; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; установлення
(збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь
поручителі, збільшення кредитної
процентної ставки навіть за згодою
банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав для
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення ч. 1
ст. 559 ЦК України необхідно дійти
висновку про те, що встановлення
додатковою угодою до кредитного
договору нових умов щодо збільшення
розміру процентної ставки, за
відсутності згоди поручителя на
укладення такої додаткової угоди,
призводить до збільшення обсягу
відповідальності останнього.

Отже, у справі, яка переглядається,
установивши, що кредитним договором, з
умовами якого погодився поручитель,
були передбачені порядок та підстави
збільшення процентної ставки за
користування кредитом, а додатковою
угодою до кредитного договору,
укладеною без згоди поручителя,
встановлено нові умови щодо збільшення
розміру процентної ставки, тобто
змінено зобов'язання, забезпечене
порукою, що призвело до збільшення
обсягу відповідальності поручителя,
суди попередніх інстанцій правильно
застосували норми ч. 1 ст. 559 ЦК України
та дійшли обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
визнання поруки такою, що припинена.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
підстав для їх зміни або скасування не
встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» - Давиденка
Сергія Олександровича відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 12 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 31 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.І. Мостова

Судді:
М.І.
Наумчук

Д.О. Остапчук