Справа № 368/350/14-ц Головуючий у І
інстанції Іванюти Т.Є.Провадження №
22-ц/780/5221/14 Доповідач у 2 інстанції
КасьяненкоКатегорія 47
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Антоненко В.І., Березовенко Р.В.,

При секретарі: Ромашині І.В.,

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Кагарлицького районного
суду Київської області від 06 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права на частку в
спільному майні, поділ спільного майна
подружжя,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вищевказаним позовом
посилаючись на те, що з 29.05.1999 року по
18.02.2013 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Під час шлюбу ними було придбане
майно: легковий автомобіль марки ВАЗ
Т року випуску, кузов № НОМЕР_1,
вартістю 30 000 грн., легковий автомобіль
ВАЗ-2101, 1972 року випуску, кузов НОМЕР_2,
вартістю 12 000 грн., причіп до легкового
автомобіля вартістю 3 000 грн., трактор
МТЗ-80, вартістю 15 000 грн.

Уточнюючи позовні вимоги, просила
визнати за нею право власності на ?
частину спільного нажитого з
відповідачем майна подружжя, на суму 30
000 грн. та стягнути дану суму з
відповідача.

Рішенням Кагарлицького районного суду
Київської області від 06 травня 2014 року
позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право на ? спільно
нажитого майна подружжя , що
знаходиться в користуванні ОСОБА_1 на
суму 30000 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
легкові автомобілі марки ВАЗ 210990, 2004
року випуску , кузов № НОМЕР_1 та
ВАЗ-2101, 1972 року випуску, трактор МТЗ-80,
причіп до легкового автомобіля
вартістю 3000 грн., а всього майна
загальною вартістю 60 000 грн. Стягнуто
судові витрати по справі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, у якій просить
змінити вказане рішення, стягнути з
нього на користь ОСОБА_2 6000 грн.-
грошову компенсацію за різницю у
вартості майна, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильним
застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами , які були досліджені в
судовому засіданні.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
оскаржуване рішення виходив з того, що
спільно нажитим майном, що підлягає
розподілу між сторонами, є легковий
автомобіль марки ВАЗ року
випуску, кузов № НОМЕР_1, вартістю 30 000
грн., легковий автомобіль ВАЗ-2101, 1972
року випуску, кузов НОМЕР_2, вартістю 12
000 грн., причіп до легкового автомобіля
вартістю 3 000 грн., трактор МТЗ-80,
вартістю 15 000 грн., яке знаходиться у
відповідача.

З такими висновками суду погодитись не
можна, оскільки вони суперечать
вимогам закону та обставинам справи.

По справі встановлено, що сторони з
20.01.1998 року по 18 лютого 2013 року
перебували у зареєстрованому шлюбі.
Під час шлюбу подружжям було придбано
майно, а саме: легковий автомобіль
марки ВАЗ року випуску, кузов №
НОМЕР_1, вартістю 30 000 грн. легковий
автомобіль ВАЗ-2101, 1972 року випуску,
кузов НОМЕР_2, вартістю 12 000 грн., причіп
до легкового автомобіля вартістю 3 000
грн., трактор ЮМЗ - 6 Л, вартістю 15 000 грн.

Також з матеріалів справи вбачається ,
що легковий автомобіль ВАЗ-2101, 1972 року
випуску, 11.03.2014 року було передано
ОСОБА_3 за генеральною довіреністю, за
що було сплачено 7 500 грн., що
підтверджується наданою розпискою, які
були використані на погашення боргу
при купівлі легкового автомобіля марки
ВАЗ 210990, 2004року ; трактор ЮМЗ - 6 Л
вартістю 15 000 грн. та причіп до
легкового автомобіля вартістю 3 000 грн.
разом з реєстраційними документами
залишилися у користуванні позивачки за
її місцем проживання.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Доводи позивачки про те, що зазначене
майно знаходиться у власності
відповідача не знайшло свого
підтвердження, та спростовуються
матеріалами справи.

Згідно п.24 Постанови Пленуму
Верховного суду України №11 від 21.12.2007р.
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» до складу
майна, що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб».

Відповідно до ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.63 СК України дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлене домовленістю
між ними.

Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними чи шлюбним
договором.

Отже, частка кожного із сторін у
спільному майні становить : 48000 грн. : 2 =
24000 грн.

За правилами ст. 71 СК України майно, що
є об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними
в натурі.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що спільно нажитим майном є:
легковий автомобіль марки ВАЗ
року випуску, кузов № НОМЕР_1 вартістю 30
000 грн., причіп до легкового автомобіля
вартістю 3 000 грн., трактор ЮМЗ - 6 Л,
вартістю 15 000 грн.

Оскільки причіп до легкового
автомобіля вартістю 3 000 грн., трактор
ЮМЗ - 6 Л, вартістю 15 000 грн., а всього на
загальну суму 18 000, 00 грн. перебувають в
селі Шпендівка Кагарлицького району
Київської області у користуванні та
розпорядженні ОСОБА_2 ця сума повинна
бути віднята від вартості іншого
спільного майна, яке підлягає поділу, а
саме від суми вартості легкового
автомобіля марки ВАЗ року
випуску, кузов № НОМЕР_1, що знаходиться
у користуванні відповідача.

За таких обставин, на підставі
наведеного, та приймаючи до уваги те, що
сторони визначили вартість майна, що
підлягає поділу, колегія суддів дійшла
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивачки компенсацію за ?
частину вартості автомобіля ВАЗ
року випуску, кузов № НОМЕР_1.

Керуючись ст.ст. 309,316 колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 06 травня 2014 року
скасувати і ухвалити нове, яким позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на
частку в спільному майні, поділ
спільного майна подружжя задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6000
грн. в рахунок компенсації за ?
частину вартості автомобіля ВАЗ-210990,
2004 року випуску, в решті вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: