Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Підкурганного
В.В.

при секретарі Подшибякіній
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вишгороді
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,

ВСТАНОВИВ:

у червні 2014 року позивачка звернулася
до суду із позовом у якому просила
стягнути з відповідача на свою користь
аліменти на утримання дітей у розмірі
по 1000 грн. на кожну дитину щомісяця,
починаючи з дня подачі позову до суму і
до досягнення ними повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що у добровільному порядку
відповідач матеріальної допомоги на
утримання дітей не надає, тобто не
виконує належним чином своїх
зобов'язань щодо утримання дітей, чим
ставить їх в скрутне матеріальне
становище.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала та просила про його
задоволення.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову не заперечував, з розміром
аліментів погодився.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4
року є спільними дітьми ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвами
про їх народження (а.с.8-9).

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Статтею 5 Сімейного кодексу України
визначено, що держава охороняє сім'ю,
дитинство, материнство, батьківство,
створює умови для зміцнення сім'ї.

Стаття 180 Сімейного кодексу України
встановлює, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України
аліменти на дитину присуджуються в
частці від заробітку (доходу) її матері,
батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 182 Сімейного Кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних членів сім'ї, та інші
обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні та
не заперечувалось відповідачем, діти
проживають разом з матір'ю та
перебувають на її утриманні.

Відповідач не надає матеріальної
допомоги, та не бере участі у вихованні
дітей.

Виплат по іншим виконавчим листам
відповідач не здійснює, не має на
утриманні інших неповнолітніх чи не
працездатних осіб.

За таких обставин, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача аліментів на
утримання дітей є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Проте, суд не погоджується з розміром
аліментів визначеним позивачем та
вважає, що аліменти на утримання дітей
повинні становити по 600 грн. щомісячно
на кожного з дітей. Визначаючи такий
розмір аліментів, суд виходив з
розміру мінімальної заробітної плати
на вересень місяць 2014 року відповідно
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік».

В контексті статті 60 ЦПК України
позивачем суду не доведено, що
відповідач має можливість сплачувати
аліменти у розмірі визначеному
позивачкою.

Сума аліментів у розмірі 600 грн.00 коп. на
кожного з дітей підпадає під вимоги
частини 2 статті 182 СК України, та не є
меншою за 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, а тому суд
вважає, що аліменти слід стягувати у
розмірі 600 грн. щомісячно на кожного з
дітей, а тому позовні вимоги в цій
частині підлягають частковому
задоволенню.

Також судом зазначається про те, що
відповідно до статті 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову. Таким чином, суд приходить до
висновку про те, що аліменти з
відповідача необхідно стягувати з 19
червня 2014 року.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 600 грн.
щомісячно до досягнення нею повноліття
та на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 у
розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення
ним повноліття, починаючи з дня подачі
позову до суду, а саме з 19 червня 2014
року.

Решта позовних вимог задоволенню не
підлягає.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя