АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22ц-791/2662/2014 р.
Головуючий в І інстанції: Радченко
Доповідач: Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 17 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

ГоловуючогоПолікарпової
О.М.СуддівБазіль Л.В. Прокопчук Л.П.При
секретаріМироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 06 серпня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
ОСОБА_7, фізичної особи - підприємця
ОСОБА_8 про визнання недійсними
договорів комісії, купівлі-продажу та
зобов'язання повернути майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що перебуваючи у
шлюбі з 14.02.2004 року з ОСОБА_5, вони,
згідно договору купівлі-продажу № 242
від 22.03.2006 року, придбали
автотранспортний засіб ЗАЗ (DAEWOO), марки
СЕНС, модель Т131102, державний номер
НОМЕР_1. Вартість автомобіля на момент
купівлі становила 40500 грн. З 01.01.2013 року
подружжя проживає окремо. В цей період
ОСОБА_5, не повідомивши її, здійснив
продаж вищезазначеного автомобіля, а
кошти витратив на власний розсуд. Про
те, що автомобіль був проданий вона
дізналася в судовому засіданні під час
розгляду справи про поділ майна
подружжя. В подальшому інформація про
продаж автомобіля підтвердилася, новим
власником став ОСОБА_7 Вважала, що
продаж ОСОБА_5 придбаного в шлюбі
автомобіля без її згоди, як другого
подружжя, суперечить вимогам чинного
законодавства, зокрема ст. 65 СК України,
що є підставою для визнання недійсним
договору купівлі-продажу.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 21 липня 2014 року позов
задоволено.

Визнано недійсним договір комісії від
12.06.2013 року № 1132, укладений між ОСОБА_5
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу автомобіля ЗАЗ (DAEWOO),
марки СЕНС, модель Т131102, державний
номер НОМЕР_1, укладений 12.06.2013 року між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 та
ОСОБА_7.

Застосовано наслідки недійсності
правочину шляхом зобов'язання ОСОБА_7
повернути автомобіль ЗАЗ (DAEWOO), марки
СЕНС, модель Т131102, державний номер
НОМЕР_1 від 12.06.2013 року ОСОБА_5 та
зобов'язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_7
отримані кошти від продажу автомобіля
в сумі 33970 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5
подав на нього апеляційну скаргу і,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволені позовних вимог ОСОБА_6

Заслухавши доповідача, перевіривши
відповідність оскаржуваного рішення
вимогам закону, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
при укладенні договорів не додержано
положень ст. 65 СК України, а саме:
відсутня письмова згода іншого
подружжя на відчуження цінного майна,
яким є спірний автомобіль.

Цей висновок суду узгоджується з
обставинами справи, вірно
встановленими судом, та відповідає
вимогам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що з
14.02.2004 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували
у шлюбі, за час шлюбу сторонами було
спільно набуто майно, в тому числі і
автомобіль ЗАЗ (DAEWOO), марки СЕНС, модель
Т131102, державний номер НОМЕР_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу автомобіля № 242 від
22.03.2006 року та копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 27.11.2013 року шлюб між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано.

12.06.2013 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_8 та ОСОБА_5
було укладено договір комісії,
відповідно до якого ОСОБА_8
зобов'язався за рахунок ОСОБА_5 продати
належний останньому автомобіль ЗАЗ
(DAEWOO), марки СЕНС.

12.06.2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було
укладено договір купівлі-продажу
вищезазначеного автомобіля.

Пунктом 6 вказаного договору
передбачено, що право власності на
автомобіль переходить до покупця з
моменту надання довідки-рахунку
продавцем та державної реєстрації. Як
вбачається з матеріалів справи
довідка-рахунок була видана ОСОБА_8
ОСОБА_7 того ж дня, а саме 12.06.2013 року і
автомобіль було зареєстровано у МРЕВ
ДАІ, що підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, ст. 60
СК України майно, набуте подружжям за
час шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 63 СК України передбачено, що
дружина та чоловік мають рівні права
на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм
на праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Згідно з вимогами ст. 65 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

Із матеріалів справи вбачається, що
спірний автомобіль було продано за 33970
грн., що свідчить про те, що оспорювані
позивачкою правочини виходять за межі
дрібного побутового.

Відповідно до ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема, тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

З огляду на наведені норми
матеріального права та встановлені
судом обставини, задовольняючи позов,
суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про те, що права
позивачки порушені, оскільки
відповідач ОСОБА_5, продаючи
автомобіль, діяв без її письмової згоди
на укладення правочину щодо
автомобіля.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що Порядок здійснення оптової та
роздрібної торгівлі транспортними
засобами та їх складовими частинами, що
мають ідентифікаційні номери,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 листопада 2009
року № 1200, передбачає виключний
перелік документів, які повинні
надавати громадяни для комісійного
продажу автомобілів, і не передбачає
надання письмової згоди подружжя, та на
те, що жоден нормативний акт не
передбачає отримання письмової згоди
другого з подружжя на продаж
транспортного засобу, є такими, що
суперечать вимогам ст. 65 СК України, яка
передбачає надання такої письмової
згоди при продажу цінного майна.

Є необґрунтованими і доводи
відповідача про те, що він особисто не
продавав автомобіль, а передав його
для продажу за договором комісії
комісіонеру, оскільки комісіонер діяв
за його дорученням.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги
рішення суду не спростовують, воно є
законним та обґрунтованим, підстави
для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313 - 315
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 06 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: