Провадження № 2/127/5214/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17.10.2014 року Вінницький
міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді
Сичук М. М.,

при секретарі Шведа О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Вінницької міської ради про
встановлення земельного сервітуту, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, Вінницької
міської ради про встановлення
земельного сервітуту.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
їй на підставі договору дарування від
06.05.2004 року на праві власності належить
22/50 частин будинковолодіння АДРЕСА_1.
Іншим співвласником будинковолодіння
є відповідач ОСОБА_3 в частині 13/50
будинковолодіння, та ОСОБА_4 - в частині
2/5.

За вказаним будинковолодінням згідно
рішення Вінницької міської ради № 25/900
від 21.09.1955 року зареєстрована земельна
ділянка площею 980 кв.м. Згідно з
рішенням Староміського районного суду
м. Вінниці від 06.05.2008 року, між сторонами
було встановлено порядок користування
земельною ділянкою. ОСОБА_3 виділено
земельну ділянку площею 128,0 кв.м.,
ОСОБА_1 - площею 173,0 кв.м., в спільному
користуванні залишено прохід площею 18,0
кв.м.

Разом з тим до належної позивачу частки
будинковолодіння належить і вигрібна
яма та надвірна вбиральня, під'їзд та
прохід з вулиці до яких в інший спосіб,
крім як через земельну ділянку, якою
користується відповідач, неможливий.

Рішенням Апеляційного суду Віннийької
області від 22.04.2014 року встановлено
постійний безоплатний земельний
сервітут на право експлуатації
існуючих ліній водопостачання та
водовідведення на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1 площею 15 кв.м., у
тому числі земельна ділянка яка
виділена у спільне користування 1,0 кв.м.
та земельна ділянка яка виділена у
користування ОСОБА_3 14,0 кв.м, згідно
варіанту № 1 (додаток №2) висновку
судової земельно-технічної експертизи
складеного ТОВ "Подільський центр
судових експертиз" 30.12.2013 року № 38.

Проте проїзд з боку АДРЕСА_1 закрито
металевими воротами, в зв"язку з чим
відсутній під"їзд до вигрібної ями та
надвірної вбиральні позивача, а тому
остання змушена звернутись із даним
позовом до суду про встановлення
постійного безоплатного земельного
сервітуту на право проїзду до
вигрібної ями та надвірної вбиральні
"З" на земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1 площею 50 кв.м. згідно варіанту
№ 1 (додаток № 3) висновку судової
земельно-технічної експертизи,
складеного ТОВ "Подільський центр
судових експертиз" 30 грудня 2013 року № 38.

Представник позивача ОСОБА_5 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала в повному обсязі та просила
суд їх задовольнити, зазначивши, що в
позовній заяві помилково вказано
посилання на висновок експерта № 35 від
26 грудня 2013 року.

Представник відповідача ОСОБА_6 в
судовому засіданні заперечив проти
задоволення позову, надав суду
письмові заперечення, пояснив, що для
встановлення такого сервітуту
відповідачу необхідно знести залізний
контейнер та металевий паркан, які є
його приватною власність, крім того,
нечистоти можливо викачати просто,
використавши довший рукав
асанізаторської машини. Просив також
застосувати строк позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_7 в
судовому засіданні заперечила проти
задоволення позову, пояснила, що не
вбачає нагальної потреби у такому
сервітуті, оскільки у позивача є
сервітут на право експлуатації
існуючих ліній водопостачання та
водовідведення на земельну ділянку.

Вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_1 є власником 22/50 частин
будинковолодіння АДРЕСА_1, на підставі
договору дарування від 06.05.2004 року та
договору дарування від 24.12.2006 року.

Іншим співвласником будинковолодіння
являється ОСОБА_3 в частині 13/50
будинковолодіння та ОСОБА_4 в частині 2/5
будинковолодіння, що підтверджується
технічним паспортом на
будинковолодіння.

За вказаним будинковолодінням згідно
рішення Вінницької міської ради
№ 25/900 від 21.09.1955 року була
зареєстрована земельна ділянка площею
980 кв.м.

Згідно рішення Староміського
районного суду м. Вінниці від 06.05.2008
року року в справі № 2-81-08 (а.с. 15-16), між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було встановлено
порядок користування земельною
ділянкою. Так, ОСОБА_3 виділено земельну
ділянку площею 128,0 кв.м., ОСОБА_1 - площею
173,0 кв.м., а в спільному користуванні
залишено між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 прохід
площею 18,0 кв.м., зобов'язано усунути
перешкоди в користуванні ОСОБА_3
частиною земельної ділянки,
зобов"язано ОСОБА_1 знести огорожі,
розташовані на земельній ділянці,
виділеній ОСОБА_3, а також демонтувано
бетонне покриття на цій земельній
ділянці в зазначених розмірах.

До належної позивачу частки
будинковолодіння належать і вигрібна
яма та надвірна вбиральня під'їзд та
прохід з вулиці до яких в інший спосіб,
крім як через земельну ділянку, якою
користується відповідач неможливий.

За зверненням ОСОБА_1 фахівцями міської
санітарно-епідерміологічної станції
було проведено перевірку, згідно якої
встановлено, що проїзд з боку АДРЕСА_1
закрито металевими воротами, в зв'язку
з чим відсутній під'їзд до вигрібної
ями позивача та надвірної вбиральні, що
підтверджується листом від 24.01.2011 року
№ 11892 (а.с. 17).

ОСОБА_1 також зверталась до відділу
наглядово-профілактичної діяльності
Вінницького міського управління ГУ МНС
України в Вінницькій області з
відповіді від 24.02.2011 року вбачається, що
перевіркою встановлено, що на
прибудинковій території будинку
АДРЕСА_2 влаштовано огородження із
залізобетонних виробів, що ускладнює
під'їзд до квартири останньої
автомобільного транспорту. Знайти
особу яка встановила вказане
огородження органи державного
пожежного нагляду спроможності не
мали, за обставин відсутності в Україні
громадянина ОСОБА_8 (а.с. 18).

Виконком Староміської районної ради
листом № 160/К-192, Н-168 від 08.08.2011 року
також підтвердив факт відсутності
заїзду (а.с. 20).

09.04.2013 року квартальним комітетом
"Дмитрівський" було складено акт про те,
що під'їзд до вигрібної ями та
надвірної вбиральні для викачування
відсутній, на мережі водогону ОСОБА_8
встановлено металевий контейнер, який
унеможливлює будь-який підхід для
обслуговування вигрібної ями та при
візуальному обстеженні порушено норми
інсоляії будинковолодіння (а.с. 21).

Це підтверджується і листом Асоціації
органів самоорганізації населення м.
Вінниці від 11.04.2013 року №204/089-088 (а.с. 22).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 22.04.2014 року встановлено
постійний безоплатний земельний
сервітут на право експлуатації
існуючих ліній водопостачання та
водовідведення на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1 площею 15 кв.м., у
тому числі земельна ділянка яка
виділена у спільне користування 1,0 кв.м.
та земельна ділянка яка виділена у
користування ОСОБА_3 14,0 кв.м, згідно
варіанту №1 (додаток №2) висновку
судової земельно-технічної експертизи
складеного ТОВ "Подільський центр
судових експертиз" 30.12.2013 року № 38.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 401 ЦК України право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій, конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).

Статтею 402 ЦК України передбачено, що
сервітут може бути встановлений
договором, законом, заповітом або
рішенням суду. Земельний сервітут може
бути встановлений договором між
особою, яка вимагає його встановлення,
та власником (володільцем) земельної
ділянки.

У разі недосягнення домовленості про
встановлення сервітуту та про його
умови спір вирішується судом за
позовом особи, яка вимагає
встановлення сервітуту.

Згідно зі ст. 98 Земельного кодексу
України право земельного сервітуту -
це право власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).
Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими. Встановлення
земельного сервітуту не веде до
позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Відповідно до ст. 99 ЗК України власники
або землекористувачі земельних
ділянок можуть вимагати встановлення
таких земельних сервітутів: а) право
проходу та проїзду на велосипеді; б)
право проїзду на транспортному засобі
по наявному шляху; в) право прокладання
та експлуатації ліній електропередачі,
зв'язку, трубопроводів, інших лінійних
комунікацій; г) право прокладати на
свою земельну ділянку водопровід із
чужої природної водойми або через чужу
земельну ділянку; ґ) право відводу води
зі своєї земельної ділянки на сусідню
або через сусідню земельну ділянку; д)
право забору води з природної водойми,
розташованої на сусідній земельній
ділянці, та право проходу до природної
водойми; е) право поїти свою худобу із
природної водойми, розташованої на
сусідній земельній ділянці, та право
прогону худоби до природної водойми;
є) право прогону худоби по наявному
шляху; ж)право встановлення
будівельних риштувань та складування
будівельних матеріалів з метою ремонту
будівель та споруд; з) інші земельні
сервітути.

Так, до належної ОСОБА_9 частки
будинковолодіння належать і вигрібна
яма, 1985 року забудови, та надвірна
вбиральня під літерою "З", 1984 року
забудови, під"їзд та прохід з вулиці до
яких в інший спосіб крім як через
земельну ділянку, якою користується
ОСОБА_3 неможливий, що встановлено
висновком експерта. ТОВ "Подільський
центр судових експертиз" складений
30.12.2013 року за №38 відповідь по другому
питанню, а саме: варіанти забезпечення
під"їзду до вигрібної ями та надвірної
вбиральні, які належать ОСОБА_1 без
встановлення сервітуту відсутні.

Відповідно до варіанту 1 висновку № 38
судової земельно-технічної експертизи
від 30.12.2013 року, площа земельної
ділянки, яка пропонується для
встановлення земельного сервітуту для
під"їзду до вигрібної ями та надвірної
вбиральні літ. "З" співвласника 17/50
частки домоволодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_1
становить 50,0 кв.м., у тому числі
земельна ділянка, яка виділена у
спільне користування 8,0 кв.м. та
земельна ділянка, яка виділена у
користування ОСОБА_3 42,0 кв.м.
Конфігурація, межі, розміри земельного
сервітуту графічно відображено на
Додатку 3 Варіант 1 встановленого
земельного сервітуту під"їзду до
вигрібної ями та надвірної вбиральні
літ. "З" співвласника 17/50 частки
домоволодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_1

У пункті 22-2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ" № 7 від 16.04.2004 року роз'яснено, що
вирішуючи спори про встановлення
сервітуту, суд має враховувати, що
земельний сервітут встановлюється
відносно певного об'єкта і не залежить
від власників цих об'єктів, оскільки
його дія зберігається у разі переходу
прав на земельну ділянку, щодо якої
його встановлено, до іншої особи
(частина перша статті 401 ЦК, частина
перша статті 101 ЗК), а при встановленні
особистого сервітуту права
закріплюються за певною особою і він
припиняється внаслідок її смерті
(частина друга статті 401, пункт 6
частини першої статті 406 ЦК).

Встановлюючи земельний сервітут на
певний строк чи без зазначення строку
(постійний), суд має враховувати, що
метою сервітуту є задоволення потреб
власника або землекористувача
земельної ділянки для ефективного її
використання; умовою встановлення є
неможливість задовольнити такі
потреби в інший спосіб, і в рішенні суд
має чітко визначити обсяг прав особи,
що звертається відносно обмеженого
користування чужим майном.

Згідно висновку судової
земельно-технічної експертизи
Подільського центру судових експертиз
№ 38 від 30.12.2013 року надано лише один
єдиний варіант встановлення
земельного сервітуту на право
експлуатації існуючих ліній
водопостачання та водовідведення
варіант №1 (додаток № 2) та варіант
встановлення земельного сервітуту для
проїзду до вигрібної ями та надвірної
вбиральні "З" варіант № 1 (додаток № 3).
При цьому експертом зазначено, що інші
варіанти встановлення земельних
сервітутів відсутні (а.с. 36-48).

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку що забезпечення
під"їзду до вигрібної ями та надвірної
вбиральні літ. "З", які належать ОСОБА_1
неможливе без обтяження сервітутом
земельної ділянки відповідача, іншим
способом задовольнити потреби
позивача неможливо, встановлення
такого сервітуту не призводить до
позбавлення відповідача права
користування, володіння та
розпорядження земельною ділянкою за
наявності для цього відповідної
можливості.

Представник ОСОБА_2 в своїх заперечення
зазначає, що вказана споруда є
самочинною. В технічному паспорті від 20
серпня 2014 року на житловий будинок по
АДРЕСА_1 виготовленого на ім'я ОСОБА_1,
на генеральному плані зазначені
убиральня "З" та вигрібна яма "в1/я", без
вказівки, що вони є самочинними, що
підтверджується матеріалами справи. П.
3.2. "Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна" визначено, що не
належать до самочинного будівництва
зведення на земельній ділянці
вигрібних ям, вбиралень та інше.
Відповідачем не доведено можливості
задоволення потреб позивача щодо
під"їзду до вигрібної ями та надвірної
вбиральні літ. "З", розташованій по
АДРЕСА_1 в інший спосіб, ніж як через
встановлення земельного сервітуту.

Посилання відповідачів на те, що права
позивача не порушені, а тому відсутні
підстави на встановлення сервітуту не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
сервітут сам по собі є суб'єктивним
юридичним правом особи на
користуванням чужим майном, а
підставою для його встановлення є не
порушення прав особи, а необхідність
задоволення її потреб, що не можуть
бути задоволені іншій спосіб.

Щодо заперечень відповідача ОСОБА_2 про
можливість задоволення потреб ОСОБА_1 в
іншій спосіб - шляхом прокладання
шлангу з відповіді фізичної особи
підприємця, господарською діяльністю
якого являється саме викачка вигрібних
ям та очищення вбиралень вбачається,
що зазначені роботи внаслідок
наявності перешкод зробити в іншій
спосіб ніж забезпечення під'їзду немає
можливості, інших доказів на
спростування зазначених обставин
відповідачем не надано.

Стосовно посилань відповідача про
неврахування у висновку експерта
можливості проїзду машини суд вважає
їх необгрунтованими оскільки ширина
земельної ділянки сервітутного
користування для підїзду до вигрібної
ями по земельній ділянці, яка
знаходиться в користуванні у ОСОБА_2
складає 3 метри, інша ділянка необхідна
для забезпечення підїзду до вбиральні
через земельну ділянку, яка
знаходиться в користуванні у ОСОБА_2
зазначена завширшки 1,86 метра, адже інша
частина земельної ділянки необхідна
для проїзду відноситься до земельної
ділянки, яка знаходиться в
користуванні у позивача і не потребує
встановлення земельного сервітуту.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що
спір між сторонами відсутній, оскільки
він не чинить перешкод в
обслуговуванні споруд, спростовується
відмовою відповідача від позасудового
вирішення питання та невизнанням
останнім позовних вимог ОСОБА_1

Крім того, ОСОБА_2 посилається на
неможливість використовувати земельну
ділянку за цільовим призначенням,
проте жодного доказу на підтвердження
відповідних обставин відповідачем не
надано, а доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях. Також
слід критично оцінювати посилання
представника відповідача на посаджені
плодові дерева, оскільки візуально
вбачається, що вони посаджені в період
розгляду справи.

Стосовно доводів ОСОБА_2 про
необхідність знесення паркану та
металевого контейнеру судом
встановлено, що позов розглядається в
межах заявлених позовних вимог. Так,
предметом позову являється
встановлення земельного сервітуту, а
не усунення перешкод в користуванні
земельним сервітутом. Крім того, судом
встановлено, що контейнер знаходиться
на мережі водогону і КП
«Вінницяводоканал» і згідно припису
від 30.06.2014 року про демонтаж вказаного
металевого контейнеру і в зв'язку з
невиконанням вказаного припису 07.08.2014
року припинено відповідачу ОСОБА_2
водопостачання (а.с. 85 ,86).

Щодо заперечень відповідача на
необхідність чіткого зазначення виду
земельного сервітуту - а саме проїзд
асанізаторської машини, суд дійшов
висновку, що згідно положень ст. 98 ЗК
України видом сервітут зазначено право
проїзду на транспортному засобі по
наявному шляху, отже законодавець не
розмежовує, на якому саме
транспортному засобі, тому доводи
відповідача не ґрунтуються на
положеннях закону.

Суд вважає, що обслуговування
позивачем вбиральні та вигрібної ями
безумовно передбачає укладення
договору сервітуту, оскільки дані
споруди, розташовані на земельній
ділянці, виділеній в користування
ОСОБА_3, а відповідачами не
запропоновано інших варіантів. При
цьому судом було розяснено право щодо
призначенння експертизи тощо та
результати невчинення процесулаьних
дій.

З огляду на те, що жодних прав на
земельну ділянку, на якій розташований
контейнер та паркан відповідача
ОСОБА_2, позивач немає, відсутній
будь-якій інший спосіб захисту для
задоволення потреб, крім встановлення
земельного сервітуту.

Таким чином, позивач використала всі
досудові способи захисту свого права
та інтересу щодо встановлення
відповідного виду земельного
сервітуту.

Земельна ділянка відповідачем не
приватизована, отже, перебуває в
розпорядженні у відповідності до вимог
ст.ст. 12, 83 ЗК України, ст. 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" Вінницької міської ради, тому
вона являється належним відповідачем
по справі.

Щодо застосування строків позовної
давності із зверненням з зазначеним
позовом до суду, про що клопотав
представник відповідача, то суд вважає,
що з позовом про встановлення поряду
користування чужим майном можна
звернутися в будь-який час, поки
існують правовідносини. Суд враховує
докази надані в додаткових поясненнях
представником позивача щодо
переривання строків звернення до суду
в зв'язку з вчиненням відповідачем
ОСОБА_2 дій щодо визнання обов'язку, а
тому з урахуванням положень ст. 264 ЦК
України строки звернення позивача до
суду не пропущені.

В звязку з тим, що позивач просив
залишити за ним судові витрати,
понесені ним судові витрати слід
залишити без відшкодування

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 15, 17, 401 ЦК України, ст.ст. 99,100 ЗК
України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212- 215 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Вінницької
міської ради про встановлення
земельного сервітуту задовольнити.

Встановити постійний безоплатний
земельний сервітут на право проїзду до
вигрібної ями та надвірної вбиральні
"З" на земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1 площею 50 кв.м. згідно варіанту
№ 1 (додаток № 3) висновку судової
земельно-технічної експертизи,
складеного ТОВ "Подільський центр
судових експертиз" 30 грудня 2013 року № 38.

Судові витрати залишити без
відшкодування.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя