РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2014 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд
Тернопільської області

в складі : головуючого судді
Сташківа Н.Б.

за участю

секретаря судового засідання
Стадніцької З.О.

представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Пителя Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Закритого акціонерного
товариства ОТП «Банк», третіх осіб які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору ОСОБА_5, Підволочиської
державної нотаріальної контори,
Підволочиського РВ УМВС України в
Тернопільській області про визнання
недійсним договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до відповідача Закритого
акціонерного товариства ОТП «Банк»,
третіх осіб які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
ОСОБА_5, Підволочиської державної
нотаріальної контори, Підволочиського
РВ УМВС України в Тернопільській
області про визнання недійсним
договору іпотеки, посилаючись на те, що
для забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором №
000072008 від 21 січня 2008 р укладеним між ПАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_5 - 22 січня 2008 року
між філією ЗАТ «ОТП Банк» і невідомою
особою котра представилась від її
імені був укладений договір іпотеки №
РМ-SMEE000072008. Даний договір посвідчувався
нотаріусом ОСОБА_6 у сел.. Підволочиську
Тернопільської області. Посилається на
те, що 16 вересня 2010 року Підволочиським
районним судом ухвалено рішення, яким
звернуто стягнення на предмет іпотеки
по даному договору, а саме житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1, після
ухвалення якого вона дізналась про
наявність спірного договору іпотеки.
Жодних кредитних договорів чи
договорів іпотеки вона не підписувала
і нотаріус ОСОБА_7 не міг посвідчувати
її підпис під спірним договором
іпотеки. За фактом підробки підпису
вона зверталась із відповідною заявою
до прокуратури про що були внесені
відомості про кримінальне
правопорушення до Єдиного реєстру
досудових розслідувань 21 січня 2013 року.
В рамках кримінального провадження
була проведена почеркознавча
експертиза за результатами якої було
встановлено, що підпис від її імені
ймовірно виконаний не нею, а іншою
особою. У зв'язку з чим просить визнати
недійсним договір іпотеки, а також
зняти заборону відчуження на будинок у
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав у
повному обсязі зіславшись на
обставини, що викладені у позові та
просить їх задоволити.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог позивача
заперечив та вказав, що позивач ОСОБА_3
особисто підписувала договір іпотеки у
присутності працівників банку, крім
того нотаріус може посвідчити факт
підпису ОСОБА_3 договору іпотеки, а тому
і позовні вимоги позивача не
підлягають до задоволення. Крім того
подав заяву у якій просить у випадку
визнання договору іпотеки недійсним у
відповідності до вимог ч.5 ст. 1057-1 ЦК
України накласти арешт на майно яке
було предметом застави, а саме житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами, загальною площею по АДРЕСА_2
та належить ОСОБА_3.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
ОСОБА_5, державний нотаріус
Підволочиської державної нотаріальної
контори, Підволочиський РВ УМВС
України в Тернопільській області в
судове засідання не з'явились, хоча
були повідомлені належним чином, від
державної нотаріальної контори
поступила заява про розгляд справи у їх
відсутності, а тому справу слід
розглянути у їх відсутності, на
підставі представлених сторонами
доказів, у відповідності до вимог ст. 169
ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, думку представника
відповідача, оглянувши матеріали
цивільної справи та проаналізувавши
доводи сторін по справі, вважає, що
позовні вимоги слід задоволити
частково, виходячи з наступних
міркувань :

22 січня 2008 року, з метою забезпечення
повного і своєчасного виконання
боржником ОСОБА_5 боргових зобов'язань
по кредитному договору № CrL-SMEE000072008 від
21 січня 2008 року, між ЗАТ ОТП « Банк» та
ОСОБА_3 укладено договір іпотеки №
РМ-SMEE000072008 предметом якого є житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами, загальною площею 124,4 кв.м ,
житловою площею 83,5 кв.м., що знаходиться
по АДРЕСА_2

Згідно висновку Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
головного управління УМВС України в
Тернопільській області від 16 липня 2014
року зазначено, що підпис в ряду
«Іпотекодавець» від імені ОСОБА_3 в
документі «Договір іпотеки №
РМ-SMEE000072008 від 22 січня 2008 року - виконано
не громадянкою ОСОБА_3, а іншою особою.

Таким чином судом встановлено, що
спірний договір іпотеки, що укладений
між сторонами по справі підписаний не
позивачем ОСОБА_3, а іншою особою, тобто
не відповідає її внутрішній волі.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, однією з
підстав визнання недійсним правочину,
є недодержання в момент його вчинення
вимог передбачених ч. 3 ст. 203 ЦК України,
зокрема волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

За вказаних обставин, позовні вимоги
позивача, щодо визнання недійсним
договору іпотеки з вищевикладених
підстав є підставними та підлягають до
задоволення.

Разом із тим, суд не бере до уваги
доводи представника відповідача, а
саме те, що договір підписувала сама
ОСОБА_3 про що може ствердити нотаріус
ОСОБА_6, оскільки від нього особисто
поступила заява, згідно якої він не
пригадує особливостей посвідчення
оспорюваного договору іпотеки, а
матеріали правочину зберігаються у
Підволочиській державній нотаріальній
конторі, а тому дані доводи є
безпідставними та суперечать
письмовим матеріалам справи. Крім того,
у відповідності до вимог ст. 59 ЦПК
України, а також Постанови № 2 від 12
червня 2009 року « Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства», не може стверджуватися
показаннями свідків наявність
правовідносин, що виникають з
правочинів, для яких законом
установлено письмову форму.

Що стосується вимог про зняття
заборони відчуження майнових прав на
будинок за адресою АДРЕСА_1 то в даній
частині слід відмовити виходячи із
наступного :

Рішенням Підволочиського районного
суду Тернопільської області від 16
вересня 2010 року стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОТП Банку заборгованість за
кредитним договором від 21 січня 2008 року
у розмірі 432257,23 грн., а також 31122,49 грн.
пені за просторочення виконання
зобов'язання та судові витрати.

Ухвалою Підволочиського районного
суду від 27 липня 2010 року з метою
забезпечення позову заборонено ОСОБА_5
та ОСОБА_8 реєструвати будь-яких осіб в
будинку АДРЕСА_2 У накладені арешту на
грошові кошти, рухоме та нерухоме майно
що їм належить - відмовлено.

Таким чином судом встановлено, що
предметом іпотеки та спору є будинок по
АДРЕСА_2, а не будинок за місцем
проживання позивача по справі у
АДРЕСА_1. і з якого позивач просить
зняти заборону відчуження.

Крім того, відповідно до вимог ч.5 ст.
1057-1 ЦК України, визнаючи недійсним
договір застави, який забезпечував
виконання зобов'язання позичальника за
кредитним договором, суд за заявою
кредитодавця накладає арешт на майно,
яке було предметом застави. Такий арешт
підлягає зняттю після виконання
зобов'язання повернути кредитодавцю
кошти за кредитним договором, а у разі
визнання кредитного договору
недійсним - після виконання
зобов'язання повернути кредитодавцю
кошти в розмірі, визначеному судом
відповідно до ч.1 даної статті.

Така ж правова позиція висвітлена у
п.3.12 постанови Вищого господарського
суду України № 11 від 29 травня 2013 року «
Про деякі питання визнання правочинів
недійсними», згідно якої у разі
визнання недійсним кредитного
договору, в якому виконання
зобов'язання позичальника забезпечено
заставою майна, а також у разі визнання
недійсним договору застави, яким
забезпечується виконання
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором, господарським
судом застосовуються наслідки
недійсності відповідного договору,
передбачені статтею 1057-1 ЦК України, в
тому числі у вигляді накладення арешту
на майно, яке було предметом застави, за
відповідною заявою кредитодавця; за
змістом приписів статті 1057-1ЦК України
господарський суд зобов'язаний
вирішувати питання щодо накладення
арешту на майно у випадках,
передбачених частинами другою і п'ятою
цієї статті. При цьому не має значення,
з яких причин (підстав) договір
визнається недійсним. Як накладення
зазначеного арешту, так і його зняття
здійснюється ухвалою господарського
суду, винесеною згідно з ч.3 ст 86 ГПК.
Можливість оскарження відповідних
ухвал окремо від рішення суду ГПК не
передбачена.

За вказаних обставин, враховуючи
вищевказані вимоги закону та заяву
представника відповідача, суд вважає
за необхідне, що заява є підставною та
підлягає до задоволення, шляхом
накладення арешту на майно яке було
предметом застави, а саме житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами, загальною площею 124,4 кв.м ,
житловою площею 83,5 кв.м. по АДРЕСА_2,
оскільки він являється предметом
застави.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 203, 215, 1057-1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88,
209, 213, 214, 215, 218, 294, ч. 4 ст. 295 ЦПК України,
п. 3.12 Постанови № 11 пленуму
Господарського Суду від 29 травня 2013
року « Про деякі питання визнання
правочинів недійсними», -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задоволити частково.

Визнати договір іпотеки № РМ-SMEE000072008
від 22 січня 2008 року укладений між
ОСОБА_3 та філією Закритого
акціонерного товариства "ОТП Банк» -
недійсним.

В задоволенні решти вимог відмовити.

У відповідності до вимог ч.5 ст. 1057-1 ЦК
України накласти арешт на майно яке
було предметом застави, а саме житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами, загальною площею 124,4 кв.м ,
житловою площею 83,5 кв.м. по АДРЕСА_2 та
належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва
про право власності на
будинковолодіння на підставі рішення
виконкому міської ради № 17 від 26 лютого
2012 року, зареєстрованого
Підволочиським районним бюро
технічної інвентаризації 09 березня 2002
року за № 1141 а.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Тернопільської області через
Підволочиський районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення, а особи
які не були під час проголошення
судового рішення протягом цього ж
строку з часу отримання копії судового
рішення.

Суддя