Справа № 371/75/13-ц Головуючий у І
інстанції Капшук Л.А.Провадження №
22-ц/780/4184/14 Доповідач у 2
інстанції Березовенко Р.В.Категорія 1
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Верланова
С.М.,при секретарі:Черепинець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Миронівського районного
суду Київської області від 30 грудня 2013
року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання права власності на
1/3 частину житлового будинку за
набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом про визнання права
власності на 1/3 частину житлового
будинку за набувальною давністю.

Вимоги позову обґрунтовувала тим, що
вона є власником 2/3 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом.
Спадкоємцями іншої частини будинку є
відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Оскільки Відповідачі до цього часу не
звернулись до нотаріальної контори за
отриманням відповідних свідоцтв про
право на спадщину за законом, у
спірному будинку ніколи не проживали і
не проживають, не брали і не беруть
участі в утриманні будинку, не
оплачують комунальні послуги, не
беруть участі у благоустрої самого
будинку і прилеглої території, мають
постійне місце проживання в Російській
Федерації, просила визнати за нею право
власності за набувальною давністю на 1/3
частину вказаного житлового будинку.

Рішенням Миронівського районного суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
в задоволені позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
вирішення справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з'явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду першої
інстанції відповідає зазначеним
вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволені позову, суд першої
інстанції виходив із того, що
позивачка, як незаконний володілець
спірної 1/3 частини будинку, протягом
всього часу володіння майном знала, що
на це майно претендують інші особи
відповідачі, які належним чином
прийняли спадщину, знала, що
користується чужим майном, знала про
обставини, у зв'язку з якими виникло
володіння чужим майном та їй були
відомі обставини, що відповідачі не
втратили інтерес до спадкового майна,
оскільки ОСОБА_5 вказувала, що
відповідачі повідомляли її матір про
бажання отримати компенсацію за
належну кожному з них частку у будинку.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується судова колегія
з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_8, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим відділом реєстрації акті
громадянського стану Миронівської РДА
11 вересня 1995 року.

Спадкоємцями померлого за законом є
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року дружина ОСОБА_9

За життя ОСОБА_8 був власником ? частини
житлового будинку під АДРЕСА_1. Вказане
право належало йому на підставі
договору купівлі - продажу,
посвідченого Миронівською державною
нотаріальною конторою 11 грудня 1981 року
за № 1933, зареєстрованого у
Білоцерківському міжміському бюро
технічної інвентаризації за
реєстраційним № 1931.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 02 березня
1996 року подали до Миронівської
районної державної нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини
за законом після смерті ОСОБА_8, що
підтверджено архівною довідкою
Київського обласного державного
нотаріального архіву Головного
управління юстиції у Київській області
№01-17- 3337 від 23 грудня 2013 року. Довідка
містить відомості про те, що свідоцтво
про право на спадщину за законом
відповідача не видавалось.

В порядку спадкування після померлого
ОСОБА_8 його дружина ОСОБА_9 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, посвідченого державним
нотаріусом Миронівської державної
нотаріальної контори 07 грудня 1998 року,
зареєстрованого у Білоцерківському
міжміському бюро технічної
інвентаризації 17 грудня 2001 року за
реєстраційним № 1931, набула права
власності на 1/6 частину спірного
будинку.

Свідоцтвом про право власності,
посвідченим державним нотаріусом
Миронівської державної нотаріальної
контори 07 грудня 1998 року,
зареєстрованим у Білоцерківському
міжміському бюро технічної
інвентаризації 17 грудня 2001 року за
реєстраційним № 1931, за ОСОБА_9
посвідчено право власності на 1/2 частку
у спільному майні подружжя, яким є
спірний будинок.

Факт смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 року
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданим Кіровським
відділом департаменту ЗАГС
Міністерства державно-правового
розвитку Омської області 30 серпня 2005
року.

Після смерті ОСОБА_9 право на належне їй
на день смерті майно у виді 2/3 частин
спірного будинку в порядку спадкування
набула позивач. Вказана обставина
підтверджена свідоцтвом про право на
спадщину за законом, посвідченим
державним нотаріусом Миронівської
державної нотаріальної контори 10
серпня 2006 року, зареєстрованим у
Білоцерківському міжміському бюро
технічної інвентаризації 14 вересня 2006
року.

У спірному будинку позивач проживає з
1982 року, яка доводиться померлому
ОСОБА_8 падчеркою та померлій ОСОБА_9
дочкою. Вона користується усім
будинком, доглядає та утримує його,
сплачує комунальні послуги.

Відповідачі мають постійне місце
проживання в Російській Федерації. У
спадковому будинку не проживали і не
проживають.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

В своєму позові позивач ставить
питання про визнання права власності
на 1/3 частину спірного будинку за
набувальною давністю відповідно до ст.
344 ЦК України, що є необґрунтованим, а
тому неможливим у даному випадку.

Відповідно до положень пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 грудня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» при
вирішенні спорів, пов'язаних з правом
власності в силу набувальної давності,
судам слід враховувати, що задоволення
судом вимог про визнання за
володільцем права власності на
нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК
можливе лише за наявності необхідних
умов: добросовісності заволодіння,
відкритості, безперервності,
безтитульності володіння; за
набувальною давністю може бути набуто
право власності на нерухоме майно, яке
не має власника, або власник якого
невідомий, або власник відмовився від
права власності на належне йому
нерухоме майно та майно, що придбане
добросовісним набувачем і у
витребуванні якого його власнику було
відмовлено.

Добросовісність, як одна із загальних
засад цивільного судочинства означає
фактичну чесність суб'єктів у їх
поведінці, прагнення сумлінно
захистити цивільні права та
забезпечити виконання цивільних
обов'язків. Позивач, як незаконний
володілець, протягом всього часу
володіння майном повинен бути
впевнений, що на це майно не
претендують інші особи, і він отримав
це майно з підстав, достатніх для того,
щоб мати право власності на нього.

Виходячи з вищевикладеного, судом
першої інстанції правомірно вказано,
що Позивачка, як незаконний володілець,
протягом всього часу володіння майном
знала, що на спірну 1/3 частину вказаного
домоволодіння претендують інші особи
та їй були відомі обставини, що
відповідачі не втратили інтерес до
спадкового майна.

Ст. 10 ЦПК України регламентує, що
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачкою не доведено факт
добросовісного володіння житлом
протягом встановленого строку.

Оскільки судом першої інстанції повно
і всебічно з'ясовані всі обставини
справи, дана належна правова оцінка
доказам, висновки суду відповідають
фактичним обставинам справи, а
ухвалене рішення відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду ухвалено у
відповідності до норм ст. 308 ЦПК України
відповідає обставинам справи, з
додержанням вимог закону і не може бути
скасовано з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Миронівського районного суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С. Воробйова

С.М. Верланов