Справа № 737/712/14-ц Провадження №
22-ц/795/2060/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Войтех О. І. Доповідач - Литвиненко І. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛитвиненко
І.В.суддів:Страшного М.М., Шарапової
О.Л.при секретарі:Шкарупі Ю.В.за
участю:ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_7
на рішення Куликівського районного
суду від 10 вересня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про
захист честі і гідності та стягнення
моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_5
звернулась з позовом до ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 про спростування відомостей,
які не відповідають дійсності,
порочать честь і гідність, та
відшкодування моральної шкоди по 1000
грн. з кожної відповідачки.

Рішенням суду позов задоволено
частково. Суд визнав інформацію,
поширену 10.12.2012 року в районі
домоволодіння АДРЕСА_1, відповідачкою
ОСОБА_7 відносно позивачки ОСОБА_5, яка
полягала у висловлюваннях: „повія",
„сука", „чурка", „придурошна", а також
інформацію, поширену 23.04.2013 року в
районі домоволодіння АДРЕСА_1,
відповідачкою ОСОБА_6 відносно
позивачки ОСОБА_5, яка полягала у
висловлюваннях: „повія", „сука",
„недоробло", „припорошена", „несповна
розуму" та „алкоголічка", негативною,
яка не відповідає дійсності і порочить
честь, гідність та людське достоїнство
позивачки. Також суд зобов'язав ОСОБА_7
та ОСОБА_6 спростувати недостовірну
інформацію, поширену ними 10.12.2012 року та
23.04.2013 року шляхом повідомлення про
ухвалене судове рішення в присутності
свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 протягом
одного місяця після набрання рішенням
суду законної сили, і стягнув з ОСОБА_7
та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на
відшкодування моральної шкоди по 400
грн. з кожної і на повернення судових
витрат по 443,60 грн. з кожної, та відмовив
в задоволенні решти вимог.

В апеляційних скаргах ОСОБА_6 та ОСОБА_7
просять скасувати рішення суду через
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволені позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6
зводяться до того, що суд дав
неправильну оцінку поясненням свідка
ОСОБА_8, яка спростувала те, що ОСОБА_6
казала образливі слова на адресу
позивачки. Крім того, в апеляційній
скарзі звертається увага на те, що
спростування недостовірної інформації
суд визначив проводити в присутності
людини, яка не була присутня під час
поширення недостовірної інформації, та
суд не вказав в чому полягає моральна
шкода і невірно визначився з судовими
витратами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7
полягають у тому, що суд дав невірну
оцінку поясненням свідків ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, а слово „сука", яке чув свідок
ОСОБА_10 не мало яскраво вираженого
негативного характеру і не принижувало
честь і гідність позивачки. Також в
апеляційній скарзі зазначається, що
суд визначив спростування
недостовірної інформації проводити в
присутності людини, яка не була
присутня під час поширення
недостовірної інформації, і, крім того,
суд не вказав в чому полягає моральна
шкода позивачки, не обґрунтував її
розмір і невірно визначився з судовими
витратами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасника судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ОСОБА_5 та її сусідками ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 склались неприязні стосунки, на
ґрунті яких виникають сварки.

ОСОБА_5 вказує на те, що 10.12.2012 року, в
присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 біля
АДРЕСА_1, ОСОБА_7 називала її „повією",
„сукою", „чуркою", „придурошною", чим
принижувала її честь і гідність.

Також ОСОБА_5 зазначає, що 23.04.2013 року о
21.30 год. біля АДРЕСА_1, в присутності її
мами ОСОБА_8 та сина ОСОБА_12, ОСОБА_6
називала її „несповна розумом",
„припорошеною", „недоробло", „сука",
„повія", а ОСОБА_7 називала її сина
„байстрючий жарий приплід", „алкашове
поріддя", „байстрючка з байстрюком",
„чурки чумазі", чим принижували її
гідність та розповсюджували
недостовірну інформацію.

Кім того, ОСОБА_5 вказує на те, що 02.06.2014
року біля АДРЕСА_1, ОСОБА_7
знеславлювала її, а ОСОБА_6 казала на
неї „припорошена", „повія", „сука",
„припорошена" і в присутності
сільського голови, що прийшов на
виклик ОСОБА_5, ОСОБА_6 називала її
„повією", „алкоголічкою",
„припорошеною", „дурочкою", чим
принижували її гідність та
розповсюджували недостовірну
інформацію, у зв'язку з чим ОСОБА_5
зверталась до правоохоронних органів.

ОСОБА_5 зазначає також, що 15.06.2014 року
біля АДРЕСА_1, в присутності ОСОБА_9,
інших сусідів, ОСОБА_7 та ОСОБА_6
обзивали її словами, що принижують
честь і гідність і не відповідають
дійсності.

У зв'язку з зазначеним, ОСОБА_5 просила
зобов'язати ОСОБА_7 та ОСОБА_6
спростувати ці відомості, що не
відповідають дійсності і порочать її
честь, гідність при свідках ОСОБА_12,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, та стягнути з
відповідачів по 1000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, яка
полягала в тому, що систематичні
знеславлення її і її неповнолітнього
сина негативно відобразилися на її
здоров'ї і душевному спокої.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
інформація, поширена ОСОБА_7 10.12.2012 року
та ОСОБА_6 23.04.2013 року в присутності
сторонніх осіб є негативною, не
відповідає дійсності та принижує честь
і гідність позивачки, ганьбить її
людське достоїнство, а факти поширення
відповідачами негативної інформації,
яка порочить честь та гідність
позивачки 02.06.2014 року та 15.06.2014 року не
знайшли свого підтвердження. При
визначенні розміру морального
відшкодування суд виходив з характеру
правопорушення, глибини страждань,
вимог розумності та справедливості, а
при визначенні судових витрат суд брав
до уваги документально підтверджені
витрати позивачки.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції про
поширення ОСОБА_7 10.12.2012 року та ОСОБА_6
23.04.2013 року негативної інформації, яка
не відповідає дійсності, порочить
честь і гідність позивачки, ганьбить її
людське достоїнство. Ці висновки
відповідають матеріалам справи та
відповідають положенням ст.ст. 275, 277, 297
ЦК України.

Твердження апелянта ОСОБА_6 про те, що
свідок ОСОБА_8 не підтвердила поширення
23.04.2013 року негативної інформації, що
порочить честь та гідність позивачки
саме відповідачем ОСОБА_6 , не
відповідає дійсності, так як свідок
ОСОБА_8 в суді першої інстанції
пояснила, що 23.04.2013 року вона чула, як
ОСОБА_6 називала її дочку ОСОБА_5
„алкоголічкою", „психічно хворою",
„дурою", „повією", але ОСОБА_7 називала
позивачку і її сина більш образливими
словами (технічний запис судового
засідання від 02.09.2014 року). Суд першої
інстанції мотивовано зазначив у
рішенні, що слова, які використовувала
ОСОБА_6 є образливі і не підтверджені
доказами того, що ОСОБА_5 перебуває на
обліку у лікаря-нарколога або
лікаря-психіатра.

Посилання апелянта ОСОБА_7 на те, що
свідок ОСОБА_11 не чув щоб ОСОБА_7
ображала ОСОБА_5 теж не відповідає
дійсності і спростовується технічним
записом судового засідання від 02.09.2014
року. Як свідок ОСОБА_10, так і свідок
ОСОБА_11 пояснили, що 10.12.2012 року вони
були присутні при сварці ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 і ОСОБА_7 називала ОСОБА_5
„повією", „сукою", „придурошною", і ці
слова звучали як образи.

Доводи апеляційних скарг про
необґрунтованість стягнення
морального відшкодування, невірного
визначення судових витрат, є
безпідставними, оскільки суд при
визначенні морального відшкодування
взяв до уваги характер правопорушення,
глибину страждань, вимоги розумності
та справедливості, документально
підтверджені судові витрати позивачки,
про що мотивовано зазначено в рішенні
суду.

Що стосується рішення суду про
зобов'язання відповідачів спростувати
недостовірну інформацію, поширену ними
10.12.2012 року та 23.04.2013 року, шляхом
повідомлення про ухвалене судове
рішення в присутності свідків ОСОБА_8
та ОСОБА_9 протягом одного місяця після
набрання рішенням суду законної сили,
то апеляційний суд зазначає, що згідно
до ст.ст.275, 277 ЦК України суд першої
інстанції обрав спосіб спростування
недостовірної інформації і позивач
погодилася на такий спосіб.

Відповідно до ст.303 ч.1 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Однак, посилання в апеляційних скаргах
на порушення судом положень ст.277 ЦК
України про спростування
недостовірної інформації у
присутності свідка ОСОБА_9, яка не була
присутня 23.04.2013 року, заслуговує на
увагу і в цій частині рішення суду
першої інстанції підлягає зміні шляхом
виключення з другого абзацу
резолютивної частини вказівку на те, що
повідомлення про ухвалене судове
рішення відповідачі повинні зробити в
присутності свідка ОСОБА_9

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 309, ст.ст. 314 ,
316, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7
задовольнити частково.

Виключити з другого абзацу
резолютивної частини рішення
Куликівського районного суду від 10
вересня 2014 року слова „та ОСОБА_9".

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:Судді: