Справа № 487/5386/14-ц
Провадження № 2/487/2099/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

17.09.2014 року Заводський районний суд
м. Миколаєва в складі головуючого -
судді Агєєвої Л.І., при секретарі
Ткаченко І.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про виселення,-

В С Т А Н О В
И В:

29.05.2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі за текстом ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про виселення,
мотивуючи тим, що 17.08.2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №NKJNGA00000007. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено
договір іпотеки від 17.08.2007року. Свої
зобов'язання за кредитним договором
ОСОБА_2 не виконав, в наслідок чого
рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 19.12.2012 року в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором було звернуто стягнення на
предмет іпотеки, а саме квартиру
АДРЕСА_1, яка належала на праві
власності ОСОБА_2, застосувавши
процедуру продажу шляхом надання
іпотекодержателю права на продаж
предмету іпотеки та виселення всіх
зареєстрованих осіб. Після прийняття
рішення з'ясувалося, що в данній
квартирі зареєстрований відповідач
ОСОБА_1, який добровільно не виселився
із вказаної квартири.

У зв'язку з цим, позивач звернувся
до суду з позовом про виселення
відповідача.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду заяву з
проханням розглянути справу у його
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі, не заперечує проти
винесення заочного рішення.

У судове засідання відповідач та
третя особа ОСОБА_2 не з'явились, про
день слухання справи були повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
повідомили.

Суд вважає можливим постановити
рішення про заочний розгляд справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17.08.2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №NKJNGA00000007.
Відповідно до вказаного договору Банк
зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у
вигляді кредитної лінії у розмірі 22000
дол.США строком до 16.08.2016 року, а ОСОБА_2
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлених кредитним
договором.

В забезпечення виконання
кредитного договору 17.08.2007 року між
Банком та ОСОБА_2 укладено договір
іпотеки, згідно з умовами вказаного
договору відповідач в забезпечення
виконання умов кредитного договору
передав позивачу у іпотеку належу йому
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 19.12.2012 року у
зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2
умов кредитного договору в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 17.08.2007 року було звернено
стягнення на предмет іпотеки, а саме
квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві
власності ОСОБА_2, застосувавши
процедури продажу шляхом надання
іпотекодержателю права на продаж
предмету іпотеки та виселення всіх
зареєстрованих осіб.

Судом також встановлено, що на
даний час відповідач ОСОБА_1 є
зареєстрованим і продовжує проживати в
квартирі, яка є предметом іпотеки, що
підтверджується довідкою КП «ЖЕД-10»
від 18.07.2013 року.

Згідно з ч.1 ст. 40 Закону «Про
іпотеку», при зверненні стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення,
виселення мешканців проводиться в
порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 40 Закону
України „Про іпотеку" звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Порядок та підстави виселення у
такому випадку передбачені ст. 109 ЖК
України.

Зокрема, частиною 3 ст. 109 ЖК України
передбачено, що після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення всі громадяни, що мешкають
у ньому, зобов'язані на письмову вимогу
кредитора або нового власника
добровільно звільнити житлове
приміщення протягом одного місяця з
дня отримання цієї вимоги, якщо
сторонами не погоджено більший строк.
Якщо громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Така ж правова позиція викладена
у пункті 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30 березня 2012
року, в якому роз'яснено, що примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житлове приміщення, на яке звернуто
стягнення, як на предмет іпотеки,
протягом одного місяця з дня отримання
письмової вимоги іпотекодержателя або
нового власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Відповідач ОСОБА_1 був обізнаний
щодо рішення банку про звернення
стягнення на предмет іпотеки. 17.03.2014
року (№30.1.0.0/2-209) ОСОБА_1 була надіслана
вимога Банку, про добровільне
виселення з квартири АДРЕСА_1.

Однак відповідач ОСОБА_1
продовжує проживати в спірній
квартирі.

За таких обставин, відповідач
підлягають виселенню з квартири за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п. 1 ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення, про виселення, визнання
особи безвісно відсутньою або
померлою).

Також, відповідно до ст.88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача слід стягнути 243,60 грн.
сплаченої суми судового збору.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 10,11,13,212-215,218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И
В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 243,60
грн. судового збору.

Рішення набуває законної сили
через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Миколаївської області
через Заводський районний суд м.
Миколаєва в порядку визначеному ст.294
ЦПК України.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

СУДДЯ:
Л.І.Агєєва