АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8098/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Нізік О. В. Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Романюк М.М., Макарова М.О.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 липня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «АстраБанк»,
ОСОБА_2 про визнання договору поруки
недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачка звернулася до суду та
просила ухвалити рішення, яким
визначити недійсним договір поруки №
79021 від 5 серпня 2010 року укладений
між ПАТ «АСТРА БАНК» та ОСОБА_3;
звільнити із-під арешту квартиру
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилалася на те, що
відповідно до умов кредитного договору
№79021 від 05 серпня 2010 року та
Договору про внесення змін та
доповнень до кредитного договору від 15
червня 2012 року, укладеному між ПАТ
«АстраБанк» та ОСОБА_2 Банк відкрив
ОСОБА_2 відновлювальну кредитну лінію
та встановив кредитний ліміт в розмірі
300 000 грн. зі строком користування з 05
серпня 2010 року до 05 серпня 2015 року
включно, а ОСОБА_2 взяв на себе
зобов'язання повернути фактично
отримані кошти, оплатити проценти за
користування кредитними коштами та
комісії в порядку, розмірі, та в строки
передбачені кредитним договором. На
цей час, їй стало відомо, що від її
імені, та відома був укладений договір
поруки №79021 від 5 серпня 2010 року.
Цей договір поруки не був нею укладений
і виконання на себе зобов'язання вона
не взяла. Цей договір поруки був
укладений ОСОБА_2 без її відома із
змінами і доповненнями до договору
поруки від 15 червня 2012 року.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
21 липня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
05 серпня 2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ
«АстраБанк» укладено кредитний
договір №79021.

05 серпня 2010 року між ОСОБА_3 та ПАТ
«АстраБанк» укладено договір поруки
№79021.

15 червня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ
«АстраБанк» укладено договір про
внесення змін та доповнень до
кредитного договору №79021 від 05
серпня 2010 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив із того згідно до положень ст. 3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані ,на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги, заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Оскільки позивачкою по справі на
підтвердження тієї обставини , що вона
не укладала оспорюваний договір
поруки , суду надано не було і ніяких
клопотань з цього приводу вона не
заявляла , вище вказані твердження
залишились не доведеними.

Твердження позивачки по справі про те ,
що 15 червня 2012 року після укладення між
ОСОБА_2 та ПАТ «АстраБанк» договору про
внесення змін та доповнень до
кредитного договору №79021 від 05
серпня 2010 року було збільшено її об»єм
відповідальності також не знайшло
свого підтвердження.

Так , відповідно до положень ст. 553 ЦК
України, договір поруки є двостороннім
право чином , що укладається з метою
врегулювання відносин між кредитором і
поручителем.

Водночас він є одностороннім
договором, оскільки встановлює
одностороннє зобов»язання , відповідно
до якого, кредитор має право вимагати
від поручителя виконання основних
договірних обов'язків у відповідності
до умов договору поруки, а поручитель
зобов'язаний провести таке виконання.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що
договір є обов'язковим до виконання
сторонами.

Як було роз»яснено в п. 22 постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.

Разом з тим, якщо в договорі поруки
передбачено, можливість зміни розміру
процентів за основним зобов'язанням і
строків їх виплати тощо без
додаткового повідомлення поручителя
та укладення окремої угоди, то ця умова
договору є результатом домовленості
сторін (банку і поручителя), а, отже,
поручитель дав згоду на зміну
основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Однак , як вбачається з матеріалів
справи 15 червня 2012 року між Банком та
позичальником укладено договір про
внесення змін та доповнень до
кредитного договору №79021 від 05
серпня 2010 року ( ар.сп. 8) , з якого
вбачається , що зміни та доповнення
стосувались порядку зарахування суми
на погашення заборгованості , право
кредитора на обробку персональних
даних позичальника та можливість
розгляду спорів , що виникають у сторін
договору у Третейському суді.

Всі вищенаведені положення не
збільшили відповідальності поручителя
, а тому суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги -
відповідача по справі , боржника за
кредитним договором зводяться по суті
до не згоди з прийнятим рішенням , однак
, а ні в скарзі , а ні в судовому
засіданні апеляційної інстанції
апелянт не пояснив , в чому полягає
порушення оскаржуваним рішенням його
прав та інтересів.

Твердження апелянта в судовому
засіданні про те , що кредитний договір
ним майже виконаний , але якась
організація чи особи , яких останній
назвати не зміг , намагається забрати у
нього квартиру самі по собі відношення
до справи не мають , оскільки предметом
розгляду в суді у даній справі
являється договір поруки , а даних про
те , що якась квартира позивачки чи
відповідача-апелянта знаходиться в
іпотеці чи в заставі , чи під арештом ,
суду надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів,
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги є
безпідставними.

У зв'язку з цим та відповідно до ч. 1 ст.
308 ЦПК України апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
- І.О. Петренко

судді
- М.М. Романюк

- М.О. Макаров