АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу судді Дніпровського районного
суду м. Києва від 23 липня 2014 року про
повернення позивачу позовної заяви
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Десята
Київська державна нотаріальна контора
про внесення змін до свідоцтв про право
на спадщину, усунення від права на
спадкування та визнання права
власності на спадкове майно,

встановила:

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 липня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про внесення
змін до свідоцтв про право на спадщину,
усунення від права на спадкування та
визнання права власності на спадкове
майно - повернуто позивачу для подання
до належного суду.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати ухвалу суду та
направити справу до суду першої
інстанції для подальшого розгляду,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Апелянт посилається на те, що
спадковим майном, на яке вона просить
визнати право власності, є як земельна
ділянка у с. Марківці, Бобровицького
району Чернігівської області, так і 1/2
частина квартири АДРЕСА_1 у
Дніпровському районі м. Києва. Оскільки
основною частиною спадкового майна є
частка квартири у м. Києві, то позовна
заява подана позивачем до
Дніпровського районного суду м. Києва.

В судовому засіданні апелянт та її
представник підтримали апеляційну
скаргу та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення апелянта та її представника,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від
23 липня 2014 року про повернення позовної
заяви позивачу для подання до
належного суду, суд першої інстанції
посилався на порушення позивачем
положень ст. 114 ЦПК України, враховуючи,
що заявлені вимоги щодо права
власності на нерухоме майно, основна
частина якого знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4.

Проте з вказаним висновком колегія
суддів не погоджується, оскільки
висновок не відповідає обставинам
справи та нормам процесуального права.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач ОСОБА_2 просила усунути
відповідача ОСОБА_3 від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3
ухилявся від надання допомоги
спадкодавцю ОСОБА_4, який тяжко хворів
та був інвалідом 2 групи. Також позивач
просила:

- внести зміни до свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого
державним нотаріусом Десятої
Київської державної нотаріальної
контори 24.06.2014 року на Ѕ частину
земельної ділянки АДРЕСА_4,

- визнати за нею право власності на всю
земельну ділянку;

- внести зміни до свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого
державним нотаріусом Десятої
Київської державної нотаріальної
контори 24.06.2014 року на ј частину
квартири АДРЕСА_1,

- визнати за позивачем право на
спадщину на всю квартиру загальною
площею 42, 10 кв.м, та визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
вказану квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК
України, позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ у п. 42 Постанови № 3 від 01.03.2013 року
«Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ», виключну
підсудність встановлено для позовів,
що виникають із приводу нерухомого
майна (частина перша статті 114 ЦПК).
Зокрема, це позови про усунення від
права на спадкування, визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини тощо.

Відповідно до п. 43 вказаної
Постанови, якщо пред'явлено позов про
право власності на кілька жилих
приміщень (квартир), розташованих у
різних районах міста чи в різних
містах, або позов про поділ спадкового
майна, яке складається з кількох
квартир (об'єктів нерухомості) у різних
місцевостях, тобто вимоги, для кожної з
яких частиною першою статті 114 ЦПК
встановлено виключну підсудність, то
позов пред'являється до одного із судів
за вибором позивача, але за
місцезнаходженням основної частини
нерухомого майна, яка за своєю вартістю
перевищує ті, що знаходяться в інших
районах чи місцевостях.

Виходячи із положень ст. 114 ЦПК
України та викладених роз'яснень,
колегія суддів вважає, що оскільки
спірне спадкове майно знаходиться в
різних місцевостях, то позивач має
право вибору підсудності, враховуючи
вартість спадкового майна.

З матеріалів справи вбачається, що
спірне спадкове майно складається із:
земельної ділянки АДРЕСА_4, та 1/2
частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом нормативна грошова
оцінка Ѕ частини вказаної земельної
ділянки становить 683 грн. 50 коп.

Таким чином, враховуючи, що основною
частиною нерухомого майна є 1/2 частина
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що
територіально відноситься до
Дніпровського району м. Києва, колегія
суддів вважає необґрунтованим
висновок суду першої інстанції про
повернення позовної заяви позивачу,
оскільки він зроблений з порушенням
вимог ст. 114 ЦПК України.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала постановлена з
порушенням норм процесуального права,
а тому ухвалу судді Дніпровського
районного суду м. Києва від 23.07.2014 року
необхідно скасувати, а питання щодо
відкриття провадження у справі
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу судді Дніпровського районного
суду м. Києва від 23 липня 2014 року -
скасувати, питання щодо відкриття
провадження передати на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий : Судді: