/2014Головуючий у суді першої інстанції:
Грицюк Н.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Мішкіній А.В.

за участю: представника позивача
ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 08 липня 2014
року

У справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
треті особи Товариство з обмеженою
відповідальністю «Діагностичний центр
«Медекс», ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
забезпечення виконання зобов'язання за
договором та визнання учасником у
товаристві,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 08 липня 2014 року заяву про
забезпечення позову задоволено,
накладено арешт на 25% від статутного
капіталу ТОВ «Діагностичний центр
«Медекс» у розмірі 750000, 00 грн.,
заборонено проводити загальні збори
товариства щодо долі 25% від статутного
капіталу. /а.с. 23/

Не погоджуючись з вказаною ухвалою,
апелянт подав апеляційну скаргу,
посилаючись на її незаконність та
необґрунтованість. Вважає, що судом
першої інстанції при постановленні
оскаржуваної ухвали не повно з'ясовані
обставини справи, зокрема, не з'ясовано
співмірності позовних вимог та вжитих
заходів забезпечення позову, відсутні
також дані щодо реальності загрози
невиконання рішення суду, тому просив
ухвалу суду скасувати.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, які з'явились у
судове засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а ухвала
скасуванню, на підставі наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, судом першої інстанції
зазначено, що позивачем наведено
достатньо обґрунтовані підстави щодо
необхідності забезпечення позову у
спосіб накладення арешту на грошові
кошти, зокрема, існує реальна загроза
уникнення від обов'язку виконання
рішення суду у випадку задоволення
позовних вимог.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України,
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії. Види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам, крім того, при
встановленні зазначеної відповідності
слід враховувати, що вжиті заходи не
повинні перешкоджати господарській
діяльності юридичної особи або
фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно
до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що
постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції не навів підстав, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду у майбутньому,
не буде перешкоджати господарській
діяльності ТОВ «Діагностичний центр
«Медекс». Крім того, не була також
врахована співмірність заявлених
вимог з обсягом забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд змінює або скасовує
ухвалу і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Враховуючи викладене, колегія суду
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, ухвала суду скасуванню з
постановленням ухвали про відмову у
задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 08 липня 2014 року - скасувати,
постановивши нову ухвалу, якою у
задоволенні заяви про забезпечення
позову відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: