Провадження № 2/127/5907/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18.09.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Овсюк Є.
М.,

при секретарі Подоляк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи на
стороні позивача без самостійних вимог
Служби у справах дітей Вінницької
міської ради про надання дозволу на
виїзд дитини за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулась з
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи
на стороні позивача без самостійних
вимог Служби у справах дітей
Вінницької міської ради про надання
дозволу на виїзд дитини за межі
України.

Позовну заяву мотивовано тим, що з
відповідачем по даній справі позивач
зареєструвала шлюб 21 вересня 1996 року у
Капустянській сільраді Тростянецького
району Вінницької області, і прийняла
прізвище чоловіка «ОСОБА_1». В цьому
шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку
ОСОБА_4, батьком якої являється
відповідач по справі, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2, виданим
відділом РАГС Вінницької міської ради
Вінницької області на підставі
актового запису № 41 від 09.01.2008 року.
Спільне життя у них з відповідачем не
склалось, в 2000 році вони припинили
подружні відносини, і відповідач пішов
із сім'ї. Рішенням Замостянського
районного суду м. Вінниці від 17 липня 2001
року їх з відповідачем шлюб був
розірваний. Припинення шлюбу було
зареєстроване у міському відділі РАГС
управління юстиції у Вінницькій
області 04.09.2001 року, актовий запис №
1152. При цьому позивачу було присвоєно
її дошлюбне прізвище «ОСОБА_1». Від
народження і до цього часу донька
проживає з позивачем і знаходиться на
її утриманні, що підтверджується
довідкою про склад сім'ї. Відповідач по
справі після припинення подружніх
відносин з дитиною не спілкувався,
подальша його доля не була їй відома до
2008 року. В 2008 році відповідач звернувся
в Замостянський районний суд м. Вінниці
з позовом до ОСОБА_1 про надання згоди
на виїзд на постійне місце проживання
за кордон. Під час слухання справи між
ними було досягнуто мирової угоди, яка
була затверджена ухвалою суду від
29.09.2008 року по справі № 2-2910-08. Згідно
умов даної мирової угоди відповідач
виплатив позивачу наперед обумовлену
ними суму грошей на утримання доньки
ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття,
натомість позивач надала відповідачу
нотаріально дозвіл на виїзд на
постійне місце проживання за межі
України. Таким чином, обидві сторони
виконали умови мирової угоди,
затвердженої ухвалою суду. Більше з
відповідачем вони ніколи не бачились, і
нічого про нього та його долю позивач
не чула. Під час слухання
вищезазначеної справи не йшлося, куди
саме за межі України мав виїхати
відповідач, не зазначено про це і в
ухвалі суду про затвердження мирової
угоди, і сам він позивачі та доньці про
це не повідомив. Більш того, позивачу
взагалі невідомо, чи здійснив
відповідач свій намір щодо виїзду з
України, чи відмовився від нього і
залишився в Україні. Таким чином,
жодних зв'язків з позивачем та донькою
вже багато років відповідач не
підтримує, місце його перебування з 2008
року їм невідоме. Наведене змусило
позивача звернутись до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
дала пояснення аналогічні до позовної
заяви, позовні вимоги уточнила та
просила суд позов задоволити та надати
дозвіл на тимчасовий виїзд за
державний кордон України до Польщі,
Туреччини, Болгарії та Єгипту
неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В
іншій частині позовні вимоги залишила
без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про
розгляд справи повідомлявся завчасно
та належним чином, про що свідчать
матеріали справи.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд ухвалив провести заочний розгляд
справи.

Представник служби у справах дітей
Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. в
судовому засіданні не заперечувала
проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, прийшов висновку , що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбу та згідно
рішення Замостянського районного суду
м.Вінниці від 17.07.2001 року шлюб між ними
було розірвано. Припинення шлюбу було
зареєстроване у міському відділі РАГС
управління юстиції у Вінницькій
області 04.09.2001 року, актовий запис № 1152
та позивачу було присвоєно її дошлюбне
прізвище «ОСОБА_1».

Згідно свідоцтва про народження
від 09.01.1998 року батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Після розірвання шлюбу дитина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилась
проживати з матір'ю ОСОБА_1.

В ході розгляду справи було
встановлено, що в 2008 році відповідач
звернувся в Замостянський районний суд
м. Вінниці з позовом до ОСОБА_1 про
надання йому згоди на виїзд на постійне
місце проживання. Під час слухання
справи між ними було досягнуто мирової
угоди, яка була затверджена ухвалою
суду від 29.09.2008 року по справі № 2-2910-08.
Згідно умов даної мирової угоди
відповідач виплатив позивачу наперед
обумовлену ними суму грошей на
утримання доньки ОСОБА_4 до досягнення
нею повноліття, натомість позивач
надала відповідачу нотаріально дозвіл
на виїзд на постійне місце проживання
за межі України. Таким чином, обидві
сторони виконали умови мирової угоди,
затвердженої ухвалою суду.

Згідно ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина за
кордон може бути дозволено на підставі
рішення суду.

Згідно ст. 154 Сімейного кодексу України
батьки мають право звернутися до суду
за захистом прав та інтересів дітей як
їх законні представники без
спеціальних на те повноважень, і тоді,
коли відповідно до закону вони самі
мають право звернутися за таким
захистом.

Законом України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» встановлено: проїзними
документами на право виїзду/в'їзду є
паспорт, проїзний документ дитини;
оформлення проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків; за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина за
кордон може бути дозволено на підставі
рішення суду; проїзний документ дитини
видається органами внутрішніх справ за
місцем проживання.

Згідно ч. 2 пункту 2-2 Правил перетинання
державного кордону для виїзду за межі
України, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 57 від 1995
року із змінами, внесеними постановою
Кабінету Міністрів України № 932 від 11
липня 2007 року, виїзд за межі України
громадян України, які не досягли
16-річного віку, у супроводі одного з
батьків або у супроводі осіб, які
уповноважені одним із батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється у разі пред'явлення
оригіналу або нотаріально посвідченої
копії рішення суду про надання дозволу
на виїзд за межі України громадянина,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за
державний кордон України до Польщі,
Туреччини, Болгарії та Єгипту
неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, без
згоди та супроводу її батька ОСОБА_2, до
досягнення нею повноліття, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Надати дозвіл на виготовлення проїзних
документів для тимчасового виїзду за
кордон України неповнолітній ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, без згоди її батька ОСОБА_2.

Рішення суду в частині дозволу на
оформлення проїзних документів на
виїзд за кордон неповнолітній ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 допустити до негайного
виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення набуває законної сили, якщо
протягом 10 днів з дня його проголошення
не була подана апеляційна скарга.

СУДДЯ: