Справа № 740/2792/14 Провадження №
22-ц/795/2108/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Гордієць Л. В. Доповідач - Зінченко С. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗінченко
С.П.,суддів:Кузюри Л.В., Мамонової О.Є.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.,за
участю:позивача ОСОБА_5, відповідача
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення
Ніжинського міськрайонного суду від 18
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина, інваліда з дитинства,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного
суду від 18 вересня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, а також доказів, просить
скасувати дане рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
її позовних вимог. Апелянт посилається
на те, що вона не в змозі сама
утримувати сина, який є інвалідом з
дитинства. Вказує також, що починаючи з
2010 року судом неодноразово
ухвалювались рішення про стягнення
аліментів з відповідача.

В письмових запереченнях ОСОБА_6
просить відхилити апеляційну скаргу та
залишити рішення суду без змін,
вважаючи його законним та
обґрунтованим.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5
просила апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду скасувати
та задовольнити її позовні вимоги, при
цьому посилалась на доводи апеляційної
скарги.

Відповідач ОСОБА_6 просив рішення суду
залишити без змін, оскільки він не може
таку матеріальну допомогу надавати на
утримання повнолітнього сина інваліда,
так як його доходи не відповідають
прожитковому мінімуму, встановленому
законом. Вважає, що суд вірно врахував,
що він є інвалідом 2 групи, за станом
здоров' не може працювати, потребує
постійного лікування, має на утриманні
доньку ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач за матеріальним
станом та станом здоров'я не може таку
матеріальну допомогу надавати на
утримання повнолітнього сина інваліда.

З зазначеним висновком апеляційний суд
погоджується, оскільки судом першої
інстанції обставини справи з'ясовані в
обсягу, необхідному для правильного
вирішення спору, правильно визначено
суть і характер правовідносин сторін
та норми матеріального права, що їх
регулюють.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
своїх повнолітніх непрацездатних
дочку, сина, які потребують
матеріальної допомоги, якщо вони
можуть таку матеріальну допомогу
надавати.

Встановлено, що сторони мають
повнолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьки розлучені і син
знаходиться на утриманні матері ОСОБА_5
з 2003 року.

Згідно довідки МСЕК ОСОБА_7 встановлена
2 група інвалідності з дитинства на
строк до 01 липня 2016 року (а.с.9). За
станом здоров»я потребує постійного
підтримуючого лікування.

Статтею 200 СК України встановлено, що
суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні
розміру аліментів суд враховує стан
здоров'я та матеріальний стан дитини та
того з батьків, з якого вони будуть
стягуватися, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
членів сім"ї, яких він зобов'язаний
утримувати, а також інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи
(а.с.40), особою, яка втратила
працездатність. Розмір його пенсії за
травень 2014 року (з врахуванням суми
аліментів) становить 1039 грн. 25 коп., що в
незначному розмірі перевищує розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність в розрахунку
на місяць у 2014 році, який становить 949
грн. (Закон України „Про Державний
бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 року
№ 719-VII).

Судом встановлено, що на утриманні
ОСОБА_6 також перебуває дочка ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.35).

Матеріалами справи також підтверджено,
що ОСОБА_6 знаходиться на обліку в
невролога та дільничного терапевта, за
станом здоров'я потребує постійного
підтримуючого лікування (а.с.38).

ОСОБА_7 отримує державну соціальну
допомогу інваліду з дитинства 2 групи в
розмірі 949 грн. щомісячно (а.с.17).
Позивачка теж отримує пенсію по
інвалідності, їй встановлена третя
група інвалідності внаслідок
загального захворювання (а.с.65).

Отже, досліджуючи докази про доходи
сторін, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про те, що відповідач
не може надавати таку матеріальну
допомогу своєму повнолітньому сину.

Доводи апелянта щодо законності її
позовних вимог про те, що попередніми
судовими рішеннями з відповідача
стягувались аліменти на утримання
сина, не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки відповідно до приписів ст. 198
СК України батьки зобов'язані
утримувати свої повнолітніх дітей, за
умови якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Таким чином, судом було достовірно
встановлено, що розмір доходу
відповідача, стан його здоров'я,
перебування на його утриманні іншої
дитини, не може бути підставою
покладення на нього обов'язку надавати
матеріальну допомогу його
повнолітньому непрацездатному сину -
ОСОБА_7

За даних обставин відсутні підстави
для скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного
суду від 18 вересня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: