Провадження № 2/127/3928/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2014 року

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Борисюк І. Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є. Д.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача -
ОСОБА_4, який проживав в квартирі
АДРЕСА_1. Вище зазначена квартира
належить ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на підставі договорів міни,
посвідчених Першою вінницькою
державною нотаріальною конторою 17.11.1995
року за реєстровим № 1-2596 та реєстровим
№ 2-3843 на праві спільної сумісної
власності, без визначення часток
кожного співвласника. Після смерті
батька позивач являється єдиною
спадкоємицею на отримання свідоцтва
про право на спадщину за законом на
частку квартири АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_4. Позивач звернулась до Першої
вінницької державної нотаріальної
контори для отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом на частку
вище зазначеної квартири, однак
державним нотаріусом було винесено
постанову про відмову у видачі
свідоцтва.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із вимогою про
визнання за ОСОБА_1 права власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлому батьку позивача - ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, аргументуючи
мотивами, викладеними в позовній заяві
та просила суд вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав в повному обсязі, не заперечував
щодо їх задоволення.

Співвідповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилась, хоча про час та
місце розгляду справи була повідомлена
завчасно та належним чином. ОСОБА_3 суду
надала заяву про розгляд справи у її
відсутність із зазначенням про
визнання позовних вимог в повному
обсязі.

По справі встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_3, виданого 19.08.1982 року виконкомом
Пилипо-Борівської сільської ради
Томашпільського району Вінницької
області, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
записані ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу,
виданого 11.06.1978 року виконкомом
Пилипо-Борівської сільської ради
Томашпільського району Вінницької
області, шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований
11.06.1978 року, запис № 5 (прізвище дружини
після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1), який
20.01.1987 року розірвано відділом ЗАГС
виконкому Замостянської районної ради
народних депутатів м. Вінниці. (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу
серії НОМЕР_4, виданого 12.11.1994 року
Михайлівською сільською радою
Шаргородського району Вінницької
області, шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований
12.11.1994 року, запис № 14. Прізвище дружини
після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1. (а.с. 10).

В судовому засіданні оглянуто і
досліджено матеріали
інвентаризаційної справи № 404430 на
об'єкт нерухомого майна, розташований
за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на підставі договорів міни,
посвідчених 17.11.1995 року завідуючою
Першою вінницькою державною
нотаріальною конторою Курбатовою С.П.
за реєстровим № 1-2596 та заступником
завідуючої Четвертою вінницькою
державною нотаріальною конторою
Демчуковою К.М. за реєстровим № 2-3843.
(а.с. 4-5)

З матеріалів вище вказаної
інвентаризаційної справи вбачається,
що раніше вул. 50-річчя Перемоги, де
розташовано спірне нерухоме майно,
мала назву - вул. Червоного козацтва.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_5, виданого відділом РАГС
Вінницької міської ради Вінницької
області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.
Вінниці, про що 31.07.2000 року зроблено
відповідний актовий запис № 2172. (а.с. 6)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина, зокрема на його частку в
квартирі АДРЕСА_1.

Першою вінницькою державною
нотаріальною конторою позивачу було
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії, а саме: видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом на частку
квартири АДРЕСА_1, оскільки не можливо
визначити склад спадкового майна, а
саме: на яку частку необхідно видати
свідоцтво. (а.с. 7)

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Оскільки нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

В судовому засіданні оглянуто і
досліджено матеріали спадкової справи
№ 47/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_4. Згідно матеріалів даної
спадкової справи вбачається, що до
Першої вінницької державної
нотаріальної контори звернулась
ОСОБА_1 (дочка) із заявою про прийняття
спадщини. (а.с. 64-78)

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України майно,
що є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України
спільна власність двох або більше
осіб без визначення часток кожного з
них у праві власності є спільною
сумісною власністю.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві
спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Суб'єкт права спільної сумісної
власності має право заповідати свою
частку у праві спільної сумісної
власності до її визначення та виділу в
натурі.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 372 ЦК України
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом. За
рішенням суду частка співвласника може
бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, які мають
істотне значення. У разі поділу майна
між співвласниками право спільної
сумісної власності на нього
припиняється.

Судом встановлено, що згоди щодо поділу
майна, що є спільною сумісною власністю
між співвласниками досягнуто не було.

За змістом ст. 357 ЦК України вбачається,
що під терміном «визначення часток»
законодавець розуміє визначення
(встановлення) розміру частки
співвласника у спільному сумісному
майні.

Отже, враховуючи вище зазначене, суд
приходить до висновку, що частки
сіпввласників квартири АДРЕСА_1 є
рівними. Частка померлого ОСОБА_4
становила ?, ОСОБА_1, відповідно - ?,
ОСОБА_2 - ? та ОСОБА_3 - ?.

Нормами ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України
визначено, що спадкування здійснюється
за заповітом або за законом. До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті. У
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 -1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України
часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Судом встановлено, що померлим ОСОБА_4
заповіт не складався, що
підтверджується матеріалами спадкової
справи.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за
законом одержують право на
спадкування почергово. Кожна наступна
черга спадкоємців за законом одержує
право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Оскільки позивач є донькою
спадкодавця, тому відповідно до ст. 1261
ЦК України, має право на спадкування за
законом у першу чергу.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1296 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. Спадкоємець, який прийняв
спадщину, може одержати свідоцтво про
право на спадщину. Відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину. Але, це положення закону
треба сприймати у контексті статусу
спадкоємця у певні проміжки часу,
оскільки редакція даної норми має
широкий зміст. Якщо особи не можуть
довести свої права на спадщину, то
відповідні факти, з якими пов'язується
виникнення права на спадкування,
встановлюються судом.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

У відповідності до вимог Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання» місце
перебування -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше шести місяців
на рік; місце проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік; реєстрація - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з
особою може вестися офіційне
листування або вручення офіційної
кореспонденції.

Згідно довідки № 5764, виданої ЖЕК № 5
29.10.2013 року, померлий ОСОБА_4 на день
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1 з 24.11.1995 року. (а.с. 65)

З паспорту позивача вбачається, що на
час відкриття спадщини вона була
зареєстрована з 24.11.1995 року за адресою:
АДРЕСА_1. (а.с. 36)

Враховуючи вище зазначене, суд
приходить до висновку, що позивач на
час відкриття спадщини проживала із
спадкодавцем, а тому вважається такою,
що прийняла спадщину, оскільки
протягом строку, встановленого ст. 1270
ЦПК України, не заявила про відмову від
неї.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що
одним із способів захисту судом
цивільних прав та інтересів особи є
визнання права.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог та на
підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Заслухавши пояснення сторін по
справі, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, приймаючи до
уваги визнання відповідачами позовних
вимог в повному обсязі, суд прийшов до
переконання в тому, що позов підлягає
задоволенню.

Враховуючи вище викладене, а також ст. 16
ЦК України, згідно якої суд може
захистити цивільне право або інтерес у
спосіб, що встановлений договором або
законом, суд приходить до висновку, що в
даному випадку існують підстави та
необхідність для захисту прав позивача
шляхом визнання за ОСОБА_1 права
власності в порядку спадкування за
законом після смерті батька - ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Вінниці, на ?
частку квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, з відповідачів на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір в сумі 1 215, 55 гривень в рівних
частках.

Відповідно до наведеного вище та
керуючись Конституцією України, ст.ст.
15, 16, 319, 321, 328, ч. 1 - ч. 2 ст. 355, ст. 357, ч. 1 ст.
368, ч. 1 - ч. 3 ст. 372, ст.ст. 1217, 1218, ч. 2 ст. 1220,
ч. 1 ст. 1222, ст.ст. 1223, 1226, 1258, 1259, 1261, 1268, 1296
ЦК України, ст. 67 Закону України «Про
нотаріат», ч. 1 ст. 3, ст.ст. 10, 11, 57-61, 179, 209,
212-216, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті батька - ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Вінниці, на ? частку
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний № НОМЕР_1, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний №
НОМЕР_2, зареєстрованих за адресою:
АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір
в сумі 1 215, 55 гривень в рівних частках.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: