Справа №487/3598/14-ц 18.09.2014 18.09.2014 18.09.2014
Провадження №22-ц/784/2594/14
Провадження № 22-ц/784/2594/14
Суддя у 1 інстанції - Корнешова Т.В.
Доповідач апеляційного суду - Шолох
Ухвала

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Данилової О.О., Коломієць
В.В.,

при секретарі судового засідання
- Романенко Ю.О.,

за участю представника боржника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 квітня 2014 року у
справі

за поданням

державного виконавця Центрального
відділу Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України,

встановила:

В квітні 2014 року державний
виконавець Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (далі - Центральний відділ ДВС)
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника ОСОБА_2

Державний виконавець зазначав, що
ОСОБА_2 є боржником у зведеному
виконавчому провадженні, станом на 27
березня 2014 року рішення судів не
виконано, у зв'язку з чим виникає
необхідність у тимчасовому обмеженні
останнього у праві виїзду за межі
України.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 квітня 2014 року подання
задоволено. ОСОБА_2 тимчасово
обмежено у праві виїзду за межі
України, без вилучення паспортного
документа, до виконання судових
рішень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність такої
ухвали, просив її скасувати та
постановити нову про відмову у
задоволення подання державного
виконавця.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника боржника,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішення судами питання обмеження у
виїзді за межі України можливе тільки у
порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК України
та за поданням державного виконавця
на підставі п. 18 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» у зв'язку з
ухиленням боржника від виконання
судового рішення чи рішення іншого
органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч.
1 ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України»).

Стаття 377-1 ЦПК України є
спеціальною нормою, яка застосовується
на стадії виконання судових рішень,
ухвалених незалежно від виду
судочинства та рішень інших органів
(посадових осіб), тобто за будь-якими
виконавчими документами,
передбаченими ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання яких здійснюється державною
виконавчою службою.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника -фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1
ЦПК України таке подання
розглядається судом негайно, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування факту ухилення боржника
від виконання своїх зобов'язань.

Отже, факт ухилення боржника від
виконання зобов'язання, покладеного на
нього судовим рішенням, має бути
доведеним та підтверджуватися
матеріалами виконавчого провадження.

Задовольняючи подання
Центрального відділу ДВС, суд першої
інстанції виходив з того, що боржник
має несплачену заборгованість за
судовими рішеннями, а саме:

- на загальну суму 160 469,91 грн. (158 519,91
грн. заборгованості та 1 950 грн. судових
витрат) на користь ПАТ «Приватбанк»
за виконавчим листом, виданим 18 січня
2011 року на підставі рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська;

- в загальній сумі 255 145,83 грн. на
користь ТОВ «Елемент Лізинг» за
судовим наказом, виданим господарським
судом Миколаївської області 2
листопада 2009 року.

Матеріали справи містять копії
виконавчих документів, постанов про
відкриття виконавчих проваджень: 20
грудня 2013 року ВП № 41275894, а також 21
січня 2013 року ВП № 36067926, копію паспорта
та закордонного паспорта боржника
ОСОБА_2

Інших доказів у справі немає, як і
доказів ухилення боржника від
виконання своїх зобов'язань.

За такого, розглянувши подання без
участі самого державного виконавця,
без дослідження матеріалів
виконавчого провадження, без належного
з'ясування факту ухилення боржника від
виконання свого обов'язку, суд першої
інстанції дійшов передчасного
висновку про задоволення такого
подання.

Крім того, в порушення вимог ст. 210 ЦПК
України, мотивувальна частина
оскаржуваної ухвали не містить
будь-яких обґрунтувань щодо такого
висновку та посилань на конкретні
докази. Резолютивна частина ухвали
також не відповідає вимогам закону,
оскільки не містить даних про
громадянство особи, яку обмежили у
праві виїзду, місце її реєстрації, в
ній конкретно не зазначено до повного
виконання саме якого рішення суду діє
обмеження, а рік народження боржника
зазначено невірно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 208 та ст. 209 ЦПК
України, ухвала є судовим рішенням, яке
ухвалюється іменем України. Однак, цим
вимогам ухвала також не відповідає.

Враховуючи вищевикладене та на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд до суду до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду
м. Миколаєва від 16 квітня 2014 року
скасувати, а питання про вирішення
подання державного виконавця передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий
Судді: