Справа № 126/1832/14-ц Провадження №
22-ц/772/2778/2014Головуючий в суді першої
інстанції Рудь О. Г.Категорія 55
Доповідач Медяний В. М.
Апеляційного суду
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :
Головуючого: Медяного В.М.,
Суддів :Пащенко Л.В., Матківської М.В.,
при секретарі : Агєєвій Г.В.,
за участю сторін у справі: представника
позивача Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення -
Сніцаренка А.А., відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення до ОСОБА_4 про повернення
за апеляційною скаргою Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення на рішення Бершадського
районного суду Вінницької області від
08 серпня 2014 року, -
У травні 2014 року Концерн радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_4 про
повернення грошових коштів.
Посилається на те, що 26.01.2012 року ОСОБА_4
було звільнено за скороченням штату по
ч.1 ст.40 КЗпП України з посади інженера
засобів радіо та телебачення ІІ
категорії цеху №3 Вінницької філії
Концерну радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення відповідно до наказу
№1/к від 26.01.2012 року, у зв'язку з чим йому
були здійснені належні за
законодавством виплати, в тому числі на
підставі ст.44 КЗпП України було
виплачено вихідну допомогу у сумі 5 137,28
В подальшому, на виконання рішення
Бершадського районного суду
Вінницької області від 06.11.2012 р. наказом
директора ВФ Концерну РРТ №13/К від
22.02.2013 року ОСОБА_4 було поновлено на
роботі та виплачено 61 157,67 грн.
У квітні 2013 року з повідомлення
Бершадського районного центру
зайнятості Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення стало
відомо, що за період перебування на
обліку у центрі зайнятості з 27.02.2012 року
по 20.02.2013 року ОСОБА_4 було виплачено
допомогу по безробіттю у сумі 24 136,02
грн., яку відповідно до наказу
Бершадського РЦЗ №16 від 25.03.2013 року
було стягнуто з Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
25 квітня 2013 року ОСОБА_4 було вдруге
звільнено за скороченням штату по ч.1
ст.40 КЗпП України з посади інженера
засобів радіо та телебачення ІІ
категорії цеху №3 Вінницької філії
Концерну радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення відповідно до наказу
№29/к від 24.04.2013 року. У зв'язку з чим, при
звільнені йому були здійснені належні
за законодавством виплати в тому числі
на підставі 44 КЗпП України було
виплачено вихідну допомогу в сумі 2 866,91
Таким чином, Концерн радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення,
посилаючись на вимоги ст.1212 ЦК України,
ч.3 ст.36 «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» вважає, що Концерн
РРТ має право на повернення від ОСОБА_4
грошових коштів у розмірі виплаченої
останньому вихідної допомоги у сумі 5
137, 28 грн. та у сумі 2 866,91 грн., а також
грошових коштів у сумі 24 136,02 грн. у
розмірі отриманої ним від Бершадського
районного центру зайнятості допомоги
по безробіттю, так як підстави для
таких виплат відпали після поновлення
Рішенням Бершадського районного суду
Вінницької області від 08 серпня 2014 року
в задоволенні позову Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення відмовлено (а.с.58-60).

В апеляційній скарзі скаржник позивач
у справі Концерн радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення просить
рішення суду першої інстанції від 08
серпня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог в повному обсязі. Зазначає, що
рішення суду є незаконним і
необґрунтованим через порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, висновки суду щодо
обставин справи не відповідають
дійсності (а.с.64-68).

В суді апеляційної інстанції
представник скаржника позивача у
справі Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення -
Сніцаренко А.А. апеляційну скаргу
повністю підтримав та просив її
задовольнити, посилаючись на викладені
в ній доводи.

Відповідач ОСОБА_4 апеляційну скаргу не
визнав та заперечив проти її
задоволення, посилаючись на її
безпідставність та законність рішення
суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення сторін у
справі, що з'явилися до суду, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції скасуванню з
ухваленням нового рішення у справі,
виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України,
при ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; наявності інших
фактичних даних, які мають значення для
вирішення справи; правовідносин,
зумовлених встановленими фактами. У
рішенні суду обов'язково повинні бути
зазначені встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України
суд вирішує цивільно-правовий спір на
засадах змагальності, кожна сторона
зобов'язана доказами довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що мають
значення для справи.

Проте, зазначені вимоги закону
залишилися поза увагою суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції встановив
та виходив з того, що Наказом №1/к від
26.01.2012 року ОСОБА_4 було звільнено з
посади інженера засобів радіо та
телебачення ІІ категорії цеху №3
Вінницької філії Концерну РРТ на
підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України
(скорочення чисельності або штату
працівників).

При звільнені ОСОБА_4 було виплачено
вихідну допомогу за рахунок коштів
підприємства в сумі 5 137,28 грн.

Після поновлення за рішенням суду
ОСОБА_4 на посаді 25.04.2013 року його знову
було звільнено з посади інженера
засобів радіо та телебачення ІІ
категорії цеху №3 Вінницької філії
Концерну РРТ. В день звільнення з ним
було проведено розрахунки та виплачено
вихідну допомогу за рахунок коштів
підприємства в сумі 2 866.91 грн. на
підставі ст.44 КЗпП України.

Також судом встановлено, що 03.02.2012 року
ОСОБА_4 звернувся до Бершадського РЦЗ
за сприянням в працевлаштуванні у
зв'язку із звільненням з посади
інженера цеху засобів радіо та
телебачення ІІ категорії цеху №3
Вінницької філії Концерну РРТ, та 10.02.2012
року йому було надано статус
безробітного та призначено допомогу по
безробіттю.

21.02.2013 року ОСОБА_4 надав до
Бершадського РЦЗ рішення Бершадського
районного суду від 06.11.2012 року про
поновлення його на роботі, у зв'язку з
чим 21.02.2012 року він був знятий з обліку у
Бершадському РЦЗ, як безробітний.

За період перебування на обліку у
Бершадському РЦЗ як безробітній,
ОСОБА_4 у період з 27.02.2012 року по 20.02.13
року виплачено допомогу по безробіттю
на суму 24 136,02 грн.

Бершадським РЦЗ було видано наказ №16
від 25.03.2013р. про стягнення з Концерну
РРТ виплаченого ОСОБА_4 забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг в
сумі 24 136,02 грн. На підставі зазначеного
наказу Концерн РРТ добровільно
повністю перерахував до Бершадського
РЦЗ кошти в сумі 24 136,02 грн., в якості
компенсації виплачених безробітному
ОСОБА_4 (платіжне доручення №287 від
15.04.2013 р.).

Окрім цього, Концерном РРТ на користь
ОСОБА_4 було виплачено кошти в сумі 55452,43
грн. та 7 167,68 грн. на підставі рішень
Бершадського районного суду від 06.11.2012
року і від 28.10.2013 року відповідно.

Суд першої інстанції виходив з того, що
даний спір випливає з трудових
правовідносин, оскільки пов'язаний із
стягненням виплат вихідної допомоги та
допомоги по безробіттю, які були
виплачені відповідачу у зв'язку з
порушенням його трудових прав, а не зі
ст.1212 ЦК України, на яку посилався
позивач як на підставу позовних вимог,
а тому дійшов висновку, що доводи
представника позивача про
необхідність застосування в даному
спорі норми ст.1212 ЦК України є
неспроможними, так як законодавцем
чітко визначено перелік безпідставно
набутого майна, яке не може бути
повернено.

Таким чином, суд першої інстанції
враховуючи вимоги ст.44 КЗпП України,
ст.35 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне страхування на випадок
безробіття», ст.ст. 1212, 1215 ЦК України,
прийшов до висновку, що в задоволенні
позову Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення слід
відмовити у зв'язку з відсутністю
достатнього обґрунтування позовних
вимог.

Проте, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що такий висновок суду не
можна визнати обґрунтованим та
законним.

Так, згідно п.1 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, не сприяв
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених ЦПК України.

Розглядаючи даний спір, суд першої
інстанції, як того вимагає ч.4 ст.10 ЦПК
України, не достатньо сприяв
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: не достатньо роз'яснив
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, не попередив про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій та не сприяв
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених ЦПК України.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз'яснено, що відповідно до
статей 55, 124 Конституції України та
статті 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Судом встановлено, що 26.01.2012 року
відповідно до наказу керівника
Вінницької філії Концерну РРТ за №1/к
від 26 січня 2012 року 26.01.212 року ОСОБА_4
було звільнено за скороченням штату по
ч.1 ст.40 КЗпП України з посади інженера
засобів радіо та телебачення ІІ
категорії, внаслідок чого йому була
нарахована та виплачена вихідна
допомога в розмірі середнього
місячного заробітку в розмірі 5137,28 грн.

Рішенням Бершадського районного суду
Вінницької області від 06.11.2012 року
ОСОБА_4 поновлено на посаді інженера
засобів радіо та телебачення ІІ
категорії цеху №3 Вінницької філії
Концерну радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення та стягнуто з Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення на користь ОСОБА_4 55 425,43
грн. втраченого заробітку за час
вимушеного прогулу за період з 26.01.2012
року по 06.11.2012 року.

На виконання вказаного рішення суду
від 06.11.2012 року та на підставі постанови
державного виконавця від 30.05.2013 року
Концерном радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення державній виконавчій
службі Шевченківського РУЮ м. Києва
перераховано 61 157 грн. 67 коп.

Відповідно до платіжного доручення №287
від 15 квітня 2013 року Концерном
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення на користь Бершадського
районного центру зайнятості було
перераховано суму виплаченого
забезпечення та вартість наданих
соціальних послуг, яку ОСОБА_4 отримав
за час перебування на обліку в центрі
зайнятості з 27.02.2012 року по 20.02.2013 року в
розмірі 24 136,02.

Згідно наказу керівника Вінницької
філії Концерну РРТ за №29/К від 25 квітня
2013 року, ОСОБА_4 було вдруге звільнено
за скороченням штату по ч.1 ст.40 КЗпП
України з посади інженера засобів
радіо та телебачення ІІ категорії, у
зв'язку з чим, йому було нараховано та
фактично виплачено вихідну допомогу у
розмірі середнього місячного
заробітку в розмірі 2 866,91 грн.

Рішенням Бершадського районного суду
Вінницької області від 28 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 02 грудня 2013 року, ОСОБА_4 поновлено
на посаді інженера засобів радіо та
телебачення ІІ категорії цеху №3
Вінницької філії Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення з 25.04.2013 року та стягнуто з
Концерну радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення на користь ОСОБА_4 7 167,68
грн. втраченого заробітку за час
вимушеного прогулу за період з 25.04.2013
року по 28.10.2013 року.

З пояснень наданих представником
позивача та відповідачем в ході
розгляду справи вбачається, що
утримання з ОСОБА_4 грошових коштів,
перерахованих Бершадському районному
центру зайнятості, а також виплачених
коштів при звільнені в якості вихідної
допомоги після поновлення відповідача
на посаді, Концерном РРТ не
проводилось.

Згідно ст.44 КЗпП України при припиненні
трудового договору з підстав
зазначених у пункті 6 статті 36 та
пунктах 1,2,6 статті цього Кодексу,
працівникові виплачується вихідна
допомога у розмірі не менше середнього
місячного заробітку.

Відповідно до п.20 Постанови Кабінету
Міністрів України від 14 лютого 2007, №219
«Про затвердження Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних» громадяни, зареєстровані
як такі, що шукають роботу, та
безробітні, знімаються з обліку з дня
поновлення безробітного на роботі за
рішенням суду, що набрало законної
сили. Повернення виплачених
безробітному коштів здійснюється
відповідно до частини четвертої статті
35 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Частиною 4 статті 35 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» визначено, що у разі
поновлення особи на роботі за рішенням
суду з роботодавця утримується сума
виплаченого безробітному забезпечення
та вартість наданих соціальних послуг.

Згідно положення ст.36 цього Закону
застраховані особи, зареєстровані у
встановленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення на
надання соціальних послуг. Не
допускається зловживання з боку
застрахованої особи, а сума
виплаченого забезпечення стягується з
цієї особи відповідно до законодавства
України з моменту виникнення обставин,
що впливають на умови виплати їй
забезпечення.

Згідно п.32 Постанови №9 від 06 листопада
1992 року «Про практику розгляду судами
трудових спорів» ( з подальшими
змінами) Пленум Верховного Суду
України роз'яснив, що при присудженні
оплати за час вимушеного прогулу
зараховується заробіток за місцем
нової роботи (одержана допомога за
тимчасовою непрацездатністю, вихідна
допомога, середній заробіток на період
працевлаштування, допомога по
безробіттю), який працівник мав в цей
час.

Таким чином, після відшкодування
роботодавцем на користь центра
зайнятості суми допомоги по
безробіттю, виплаченої поновленому на
роботі працівнику, за умови
відшкодування цьому працівнику
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, у роботодавця виникає право
вимагати від працівника повернення
йому суми допомоги по безробіттю,
підстави для виплати якої після
поновлення на роботі відпали.

Враховуючи вищевикладене, колегія
судів вважає, що ОСОБА_4 на час
отримання допомоги по безробіттю та
вихідної допомоги при звільнені мав на
них право, однак враховуючи зазначене,
підстава для їх отримання відпала.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
потерпілого без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Враховуючи, що обов'язок повернення
виплачених безробітному коштів
покладено згідно з Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» на роботодавця, між
сторонами виникли відносини щодо
повернення зазначених коштів, оскільки
правових підстав для одержання ним
зазначених коштів немає, тому суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, що отримані
ОСОБА_4 кошти внаслідок правовідносин,
регулюються КЗпП України та не є
безпідставно набутими.

При цьому слід звернути увагу на те, що
порушуючи принцип добросовісності,
відповідач під час розгляду судами
справ про поновлення його на роботі, не
повідомив суди про перебування його на
обліку у центрі зайнятості та
отримання ним допомоги по безробіттю,
про отримання вихідної допомоги при
звільнені тощо, а тому ці обставини з
об'єктивних підстав не були враховані
судами при розгляді цих справ і як
наслідком чого стало отримання ним як
допомоги по безробіттю, так і вихідної
допомоги. Тобто, на момент виплати
відповідачу вихідної допомоги та
допомоги по безробіттю підстави для їх
виплати існували, але згодом відпали, у
зв'язку з цим відповідач і зобов'язаний
повернути позивачеві зазначені
грошові кошти.

Таким чином, при вирішенні спору судом
першої інстанції допущено неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав доведеними, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин, рішення суду не
відповідає вимогам ст.213 ЦПК України
щодо його законності й
обґрунтованості, що призвело до
неправильного вирішення спору, тому
залишатись в силі не може та підлягає
скасуванню відповідно до вимог п.п.1, 2, 3,
4 ч.1 ст.309 ЦПК України з постановленням
нового рішення у справі про
задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.4, 88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення задовольнити.

Рішення Бершадського районного суду
Вінницької області від 08 серпня 2014 року
скасувати.

Позов Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення, місцезнаходження вул.
Дорогожицька, 10, м. Київ, 04112 грошові
кошти у загальній сумі 32 140 (тридцять
дві тисячі сто сорок) гривень 21 копійку,
з яких : - 5 137, 28 грн. вихідної допомоги,
виплаченої у зв'язку зі звільненням
відповідно до наказу №1/к від 26.01.2012
року; 2 866,91 грн. вихідної допомоги,
виплаченої у зв'язку зі звільненням
відповідно до наказу №29/к від 25.04.2013
року; - 24 136,02 грн. утриманої з Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення Бершадським районним
центром зайнятості.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення, місцезнаходження вул.
Дорогожицька, 10, м. Київ, 04112 судовий
збір в розмірі 482, 10 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
В.М. Медяний

Судді :
Л.В. Пащенко

М.В. Матківська

Згідно з оригіналом.

Суддя:
В.М. Медяний