Справа № 378/696/14 Головуючий у І
інстанції Гуртовенко Р.В.Провадження №
22-ц/780/4949/14 Доповідач у 2
інстанції ДаценкоКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

02 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Ставищенського районного суду
Київської області від 22 липня 2014 року
про відмову у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Центральної військово - лікарської
комісії Міністерства оборони України
про визначення причини захворювання,

встановила:

У липні 2014 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом до
відповідача, в якому просив визнати
протиправними дії Центральної
військово-лікарської комісії
Міністерства оборони України щодо
відмови у визнанні захворювання,
отриманого ним під час виконання
військових обовязків, а саме:
«захворювання таке, що не пов'язане з
виконанням обов'язків військової
служби (службових обов'язків) або
захворювання травматичного
походження».

Зобов»язати Центральну
військово-лікарську комісію
Міністерства оборони України надати
йому заключення про те, що захворювання
отримане під час виконання військових
(службових) обов'язків або
травматичного походження при несенні
війської служби у період з 21.09.1967 року
по 29.04.1968 року.

Ухвалою Ставищенського районного суду
Київської області від 22 липня 2014 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі, з підстав передбачених п. 1 ч. 2
ст. 122 ЦПК України.

На зазначену ухвалу ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить її
скасувати і задовольнити позов,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суддя обґрунтовував свої
висновки тим, що дана заява не підлягає
розгляду в судах у порядку цивільного
судочинства.

Однак, такі висновки суду не
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
судочинства.

За правилами ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства. Законом
може бути передбачено розгляд інших
справ за правилами цивільного
судочинства. Суди розглядають справи,
визначені у частині першій цієї статті,
в порядку позовного, наказного та
окремого провадження.

Як убачається з мотивувальної частини
оскаржуваної ухвали, відмовляючи у
відкритті провадження у справі, суддя
обґрунтовував свої висновки тим, що не
можуть розглядатися судами в тому
числі заяви про встановлення факту
одержання поранень і контузій при
виконанні обов'язків військової
служби. При цьому посилався на
роз'яснення п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 15 «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення», не звернувши
уваги на те, що позивач просить визнати
протиправними діі Центральної
військово-лікарської комісії щодо
відмови у визнанні захворювання,
отриманого ним під час виконання
обов'язків військової служби, та
зобов'язати відповідача надати йому
заключення про те, що захворювання
отримане під час виконання військових
(службових) обов'язків або
травматичного походження при несенні
війської служби у період з 21.09.1967 року
по 29.04.1968 року.

Тобто, суддя не звернув уваги на те, що
позивач звернувся в суд не із заявою
про встановлення факту, що має юридичне
значення, в порядку окремого
провадження, а з позовною заявою про
захист його порушених прав щодо
відмови у визнанні захворювання,
отриманого ним під час виконання
обов'язків військової служби, яка
розглядається в порядку позовного
провадження.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суддя дійшов
поспішного висновку про відмову у
відкритті провадження у справі, не
перевіривши належним чином чи підлягає
дана позовна заява розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду про відмову
у відкритті провадження у справі,
ухвала суду постановлена з порушенням
норм процесуального права і підлягає
скасуванню з підстав, передбачених ст.
312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Ставищенського районного суду
Київської області від 22 липня 2014 року
про відмову у відкритті провадження
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді