УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

Наумчука М.І.,
Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення коштів, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від
імені ОСОБА_4, на рішення Рожищенського
районного суду Волинської області від
09 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 22 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що 27
вересня 2009 року з метою придбання
житлового будинку АДРЕСА_1 він уклав
усну угоду з ОСОБА_4 на виконання якої
передав відповідачу 12 000 грн, про що
остання надала розписку. Посилаючись
на те, що договір купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1 укладено не
було та відповідач не повернула кошти,
позивач просив стягнути з ОСОБА_4
безпідставно набуті кошти в розмірі 12
000 грн та моральну шкоду в розмірі 1000
грн.

Рішенням Рожищенського районного суду
Волинської області від 09 вересня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 22 листопада 2013 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 12 000 грн. У решті
позову відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє
від імені ОСОБА_4, просить скасувати
вказані судові рішення в частині
задоволення позову та направити справу
в цій частині на новий судовий розгляд
до суду першої інстанції, посилаючись
на невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Судові рішення у частині відмови в
позові не оскаржуються, тому
відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України в
цій частині не переглядаються.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що відповідач не повернула
позивачу кошти в розмірі 12 000 грн,
передані в рахунок укладення в
подальшому договору купівлі-продажу
житлового будинку. Відповідач набула
та зберігає кошти позивача без
достатніх правових підстав, тому ці
кошти підлягають стягненню з останньої
на підставі ст. 1212 ЦК України.

Судами встановлено, що 27 вересня 2009
року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 домовились про
укладення в подальшому договору
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1, на підтвердження чого ОСОБА_3
передав ОСОБА_4 12 000 грн., що
підтверджується відповідною
розпискою. (а. с. 5).

Договір купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1 між сторонами укладено
не було, оскільки у ОСОБА_4 були
відсутні правовстановлюючі документи
на будинок.

У 2011 році ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 з
вимогою повернути 12 000 грн, однак
зазначена вимога залишена без
задоволення.

Рішенням Рожищенського районного суду
Волинської області від 26 червня 2013 року
зобов'язано ОСОБА_3 звільнити житловий
будинок АДРЕСА_1, належний на праві
власності ОСОБА_4

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про: повернення
виконаного за недійсним правочином;
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст.
509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогiєю
породжують цивiльнi права та обов'язки.
До підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, належать
договори та iншi правочини.
Зобов'язанням є правовiдношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися вiд
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися
належним чином вiдповiдно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
aктiв цивільного законодавства, а за
вiдсутноcтi таких умов та вимог цього
Кодексу, інших aктiв цивільного
законодавства - вiдповiдно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами
цивільних прав є, зокрема, речі, у тому
числі гроші.

Із системного аналізу положень ч. 1, п. 1
ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, частин 1, 2
ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1ст. 1212 ЦК України
випливає, що чинний договір чи інший
правочин є достатньою та належною
правовою підставою набуття майна
(отримання грошей).

Таким чином за умовами ст. 1212 ЦК України
у разі виконання однією із стороною
зобов'язання його умов та невиконання
умов зобов'язання іншою стороною є
підставою для повернення отриманого
майна (коштів) як безпiдставно набутого.

За таких обставин суди дійшли
обґрунтованого висновку, що сплачені
позивачем кошти в рахунок виконання
умов попереднього договору
купівлі-продажу житлового будинку є
безпідставно набутим майном.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами норм матеріального та
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків судів та не
дають підстав для скасування
оскаржуваних судових рішень.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від
імені ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Рожищенського районного суду
Волинської області від 09 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 22 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

В.П. Гончар

Судді:
В.І. Амелін

С.О. Карпенко

М.І. Наумчук

В.О. Савченко