22-ц/775/1414/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Мельник І.Г.
Доповідач Попова С.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Сорока
Г.П., Гаврилової Г.Л.,

при секретарі
Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«ПриватБанк» на рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
14 серпня 2014 року по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду із даним позовом до
ОСОБА_1, посилаючись на наступне. За
кредитним договором б/н від 26.07.2006р.
відповідач отримав кредит в сумі 2400грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Позичальник зобов'язання за вказаним
кредитним договором не виконав, у
зв'язку з чим станом на 31.01.2014р.
утворилась заборгованість у сумі
43424,39грн., з яких: заборгованість за
кредитом - 9739,46грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом -
31140,91грн., штраф (фіксована частина) -
500грн., штраф (процентна складова) -
2044,02грн., яку банк просив стягнути з
позичальника та компенсувати за
рахунок відповідача понесені витрати з
оплати судового збору.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 14 серпня 2014 року
в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позов в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши справу відповідно до ч. 2
ст. 305 ЦПК України у відсутність
повідомлених належним чином про дату і
час розгляду справи представника
позивача, відповідача і його
представника, які просили розглянути
справу у їх відсутність, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджено
матеріалами справи, 26.07.2006р. сторони
уклали кредитний договір б/н,
відповідно до якого ОСОБА_1 отримав
кредит з відкриттям карткового рахунку
на платіжну картку зі встановленням
кредитного ліміту у розмірі 2400грн. на
умовах сплати процентів за
користування коштами у розмірі 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки - по липень 2009 року.

Відповідачем зобов'язання за кредитним
договором у повному обсязі не виконані,
внаслідок чого станом на 31.01.2014р.
утворилась заборгованість в розмірі
43424,39грн., з яких 9739,46грн. -
заборгованість за кредитом, 31140,91грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом, 500грн. - штраф
(фіксована частина) і 2044,02грн. - штраф
(процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що ПАТ
КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з
вимогою про стягнення заборгованості
за кредитним договором з пропуском
строку позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною
відповідача (а.с. 73-74, 85).

З такими висновками не можна не
погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені між ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 5.4 Правил користування
платіжною карткою, що відображено і в
підписаній позичальником заяві, строк
погашення процентів за кредитом
визначено щомісячними платежами, а
строк погашення кредиту в повному
обсязі визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (липень 2009р.).

Кредитну карту було видано відповідачу
строком на 36 місяців.

З вересня 2006 року боржник почав
порушувати умови кредитного договору,
а з березня 2009 року, після останнього
платежу 16.03.2009р. в сумі 200грн., коли
непогашена заборгованість за
кредитним договором на цей період
становила 1099,88грн. (а.с. 10), - припинив
сплачувати заборгованість за кредитом.
В подальшому ніяких операцій по
погашенню кредитної заборгованості
позичальник не проводив.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а згідно із ч. 1
ст. 261 ЦК України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

За змістом наведених норм початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення. Позовна давність у таких
випадках обчислюється окремо по
кожному простроченому платежу.
Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Указана правова позиція висловлена у
постанові Верховного Суду України від
06 листопада 2013 року справа № 6-116цс13.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відповідачем ОСОБА_1 до ухвалення
рішення по суті спору було подано заяву
про застосування наслідків спливу
строку позовної давності відповідно до
вимог ст. 267 ЦК України (а.с. 73-74), що
підтримано в судовому засіданні його
представником (а.с. 85).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання.

Термін дії кредитної картки, як
кінцевий термін погашення кредиту
згідно Заяви ОСОБА_1 спливає 31 липня 2009
року, як вірно врахував суд, що і є
початком перебігу позовної давності,
тобто моментом виникнення у банку
права на позов.

Втім, банк звернувся до суду з позовом
про стягнення з відповідача
заборгованості, зведеної на 31.01.2014р., - у
лютому 2014 року (а.с. 2), а первісно - у
травні 2013 року (а.с. 6), тобто поза межами
трирічного строку позовної давності,
оскільки сторонами не було обумовлено
збільшений строк позовної давності,
аніж загальний трирічний строк,
передбачений законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
врахував зазначені положення, що
порядок погашення заборгованості
відповідача визначений частинами
(щомісячними платежами), у зв'язку з чим
позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Із врахуванням наведеного, висновки
суду про сплив трьохрічного строку
позовної давності щодо вимог банку, за
відсутності даних щодо його
переривання в порядку ст. 264 ЦК України -
є такими, що відповідають вимогам
закону та підтверджені матеріалами
справи, а доводи апеляційної скарги про
непропущення цього строку з мотивів
дії кредитного договору до повного
виконання зобов"язань - неспроможними.

Наведені фактичні обставини, з
урахуванням відповідної заяви сторони
відповідача про застосування положень
ст. 267 ЦК України, є підставою для
відмови у позові, як правильно
визначився суд.

Посилання в апеляційній скарзі
позивача на автоматичне, в сенсі п. 9.12
Умов та правил надання банківських
послуг, продовження строку дії
договору у зв"язку з незаявленням
позичальником про припинення його дії,
не впливає на правильність
застосування судом наслідків спливу
трирічного строку позовної давності за
заявою сторони, з огляду на виникнення
моменту вимоги кредитора. Це
відповідає положенням ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України і узгоджується з
проаналізованою судом практикою
вирішення аналогічних спорів з
подібними відносинами судами вищої
ланки.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньому обсязі
встановив обставини справи, правильно
застосував матеріальний закон,
врахував роз'яснення, що містяться в
постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства
при вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», норми
процесуального права і дійшов
обґрунтованого висновку, що оскільки
позивач звернувся до суду із позовом
після спливу строку позовної давності,
то у задоволенні вимог має бути
відмовлено за пропуском цього строку.

За таких обставин, на підставі ст. 308 ЦПК
України апеляційна скарга ПАТ "КБ
"ПриватБанк" підлягає відхиленню, а
рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 14 серпня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді