Провадження № 2/755/5413/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Савченко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1, звертаючись з
позовом до суду, просить стягнути з
відповідача ОСОБА_2 аліменти на її
користь на утримання неповнолітнього
сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3
частини з усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
від дня пред'явлення позову до суду і до
досягнення дитиною повноліття,
мотивуючи свої вимоги тим, що позивачка
проживала однією сім'єю із
відповідачем ОСОБА_2 у фактичних
шлюбних відносинах у період з 05 січня
2000 року по 26 травня 2012 року. Під час
проживання однією сією у позивачки та
відповідача народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з
відповідачем не склалось, тому з травня
2012 року сторони почали проживати
окремо. Після припинення шлюбних
відносин спільний з відповідачем син
залишився проживати разом із
позивачкою, знаходиться на повному її
матеріальному утриманні. Домовленості
щодо добровільного матеріального
утримання дитини між сторонами не
досягнуто. Крім того, того, на час
звернення з даним позовом до суду у
позивачки окрім сина ОСОБА_3, на
утриманні знаходиться спільний з
відповідачем син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьківство відносно якого відповідач
відмовляється визнавати. Позивачка
втратила роботу та вимушена самостійно
утримувати двоє неповнолітніх дітей,
що позбавляє будь-якої можливості
забезпечення їх нормального розвитку,
та є підставою звернення позивачки з
даним позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлена
належним чином, однак надала до суду
заяву, відповідно до якої позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
просить провести розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, про поважні причини
неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши зібрані по справі
докази у їх сукупності, суд приходить
до наступного.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу
України, мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №
3, за відсутності домовленості між
батьками про сплату аліментів на
дитину той із них, з ким вона
проживає, вправі звернутися до суду з
відповідним позовом.

Батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток. Батьки
зобов'язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя. Передача дитини на виховання
іншим особам не звільняє батьків від
обов'язку батьківського піклування
щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу
України).

Судом встановлено, що сторони мають
спільну неповнолітню дитину, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження, виданим
Відділом реєстрації актів
громадянського стану Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
від 11 травня 2001 року, актовий запис № 603,
та свідоцтвом про встановлення
батьківства, виданим Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві від 11 травня 2001 року,
актовий запис № 73. (а.с. 9, 10)

За даними довідки Форми № 3, виданої
Житловою ремонтно-експлуатаційною
організацією № 409 від 01.08.2014 року № 702,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані за адресою:
АДРЕСА_1. (а.с. 15)

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного
кодексу України за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Суд при визначенні розміру коштів, що
стягуються як аліменти, прагне не до
зрівняння матеріального становища
платника й одержувача аліментів, а до
того, щоб одержувач аліментів у разі їх
сплати перестав бути таким, що потребує
матеріальної допомоги. Окрім того,
розмір призначених аліментів має бути
виправданий дійсними потребами та з
урахуванням матеріального становища
сторін, має виходити з фактичних
обставин справи та мети зобов'язання
щодо утримання.

Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу
України аліменти присуджуються за
рішенням суду від дня подання позовної
заяви.

Судом встановлено, що на даний час
дитина проживає разом із матір'ю за
місцем її проживання, відповідач
відмовляється у добровільному порядку
надавати матеріальну допомогу на
утримання дитини, яка перебуває на
повному матеріальному утриманні
позивачки, що є підставою звернення
позивачки до суду з вимогами про
стягнення з відповідача аліментів на
утримання неповнолітнього сина.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в статті 57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. (ч.1 ст.64 Цивільного
процесуального кодексу України)

Аналізуючи наявні в матеріалах справи
докази, керуючись положеннями діючого
сімейного законодавства України, суд
дійшов висновку, що за обставин, що
склалися, позов ОСОБА_1, який поданий в
інтересах неповнолітньої дитини,
підлягає до часткового задоволення в
частині стягнення розміру аліментів на
утримання неповнолітнього сина та,
діючи в межах заявлених позовних вимог,
суд ураховує право позивачки
примусового стягнення аліментів в
судовому порядку, та присуджує
відповідачу до сплати аліменти на
користь позивачки на утримання
неповнолітнього сина у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з дня пред'явлення
позову до суду і до повноліття дитини,
при цьому суд бере до уваги, що
відповідач є особою працездатного
віку, має можливість офіційного
працевлаштування, матеріали справи не
містять доказів щодо наявності у
відповідача інших утриманців та
соціальних зобов'язань, які могли бути
враховані при визначенні розміру
аліментів.

Відповідно до частини третьої ст. 212
Цивільного процесуального кодексу
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів підлягає до
часткового задоволення та присуджує до
стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженця м. Києва, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, не працюючого,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3,
аліменти на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженки м. Києва,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку щомісячно, але не менше
30% прожиткового мінімуму доходів
громадян, починаючи з 31 липня 2014 року і
до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
допускає негайне виконання рішення
суду у справах про стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням задоволення позову, до
стягнення з відповідача на користь
держави підлягає судовий збір в
розмірі 243,60 гривень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 79, 141, 150, 180-184 Сімейного кодексу
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України «Про застосування судами
окремих норм сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 10, 57-60, 79, 88, 208-209,
212-215, 218, 367 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженця м. Києва, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, не працюючого,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3,
аліменти на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженки м. Києва,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку щомісячно, але не менше
30% прожиткового мінімуму доходів
громадян, починаючи з 31 липня 2014 року і
до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я: