Справа № 544/557/13-ц
пров. №2/544/2/2014
РІШЕННЯ

іменем України

05 вересня 2014 року
м.
Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської
області

у складі головуючого - судді Сайко О.О.,

за участі секретаря - Костенко Т.В.,

представника позивача адвоката
ОСОБА_1 (фізичної особи),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду на вул. Леніна, 41
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю « Державна
продовольчо-зернова корпорація
України- МТС» про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 у квітні 2013 року звернувся
до суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю ( далі - ТОВ)
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України- МТС» про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, в якому просить стягнути на
свою користь матеріальну шкоду в
розмірі 146 268 грн, витрати на оцінку
заподіяного збитку у сумі 1340 грн та
понесені судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що 05
вересня 2012 року близько 20-30 год. на 146 км
автошляху Київ-Харків з вини водія
ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна
пригода, який керуючи автомобілем
КАМАЗ-451143, державний номер НОМЕР_1, з
причепом НЕФАЗ д.н.р НОМЕР_2, який
належить ТОВ «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України- МТС», допустив виїзд
керованого ним автомобіля на полосу
зустрічної смугу руху та вчинив
зіткнення з автомобілем DAF 95ХF 430 д.н.з
НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4,
який рухався по своїй смузі руху в
напрямку м. Харкова. Внаслідок
зіткнення автомобіль DAF виїхав на
праве узбіччя відносно свого руху, де
здійснив наїзд на автомобіль ЗАЗ ФОРЗА
д.н.з НОМЕР_4, що там стояв, що призвело
до технічного пошкодження
транспортних засобів, а водій
автомобіля КАМАЗ ОСОБА_3 отримав
тілесні ушкодження.

Як зазначено в позові, заподіяний
позивачу в результаті пошкодження його
автомобіля матеріальний збиток згідно
звіту про його оцінку становить 196267
грн, з яких 50 000 грн позивачу
відшкодовано страховою компанією
НАСК «Провідна».

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримав,
вказав, що працівник ТОВ « Державна
продовольчо-зернова корпорація
України- МТС» ОСОБА_3 під час виконання
трудових обов'язків скоїв
дорожньо-транспортну пригоду,
внаслідок якої позивачу були
спричинені матеріальні збитки на
загальну суму 196267 грн. Вина третьої
особи у скоєнні ДТП повністю доведена
висновками судових авто-технічних
експертиз, які були призначені за
клопотанням відповідача. Просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача матеріальну шкоду у розмірі
146268 грн, витрати за проведення
експертного дослідження оцінки
матеріальної шкоди у розмірі 1340 грн та
судові витрати.

Представник відповідача ТОВ «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України- МТС» у судове засідання
повторно не з'явився, про час та місце
його проведення повідомлений належним
чином, причини неявки суду не
повідомив, заяв про відкладення
слухання справи від нього до суду не
надійшло.

При викладених обставинах суд вважає
за можливе розглянути справу у
відсутності відповідача, так як надані
матеріали є повними і достатніми для
розгляду справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 10, 11 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 05 вересня 2012
року близько 20-30 год. на 146 км автошляху
Київ-Харків сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
водія ОСОБА_3, який керуючи автомобілем
КАМАЗ-451143, державний номер НОМЕР_1, з
причепом НЕФАЗ д.н.р НОМЕР_2, що належить
ТОВ «Державна продовольчо-зернова
корпорація України- МТС», допустив
виїзд керованого ним автомобіля на
полосу зустрічної смугу руху та вчинив
зіткнення з автомобілем DAF 95Х F 430 д.н.з
НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4,
який рухався по своїй смузі руху в
напрямку м. Харкова. Внаслідок
зіткнення автомобіль DAF виїхав на
праве узбіччя відносно свого руху, де
здійснив наїзд на автомобіль ЗАЗ ФОРЗА
д.н.з НОМЕР_4, що там стояв, що призвело
до технічного пошкодження
транспортних засобів. В результаті ДТП
водій автомобіля КАМАЗ ОСОБА_3 отримав
тілесні ушкодження.

Постановою судді Срібнянського
районного суду Чернігівської області
від 19 листопада 2012 року провадження у
справі про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП ОСОБА_3 закрите у зв'язку із
закінченням на момент розгляду справи
строків притягнення до
адміністративної відповідальності
(а.с.7 т. 1).

Відсутність своєї вини у зобов'язаннях
з приводу відшкодування шкоди
відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК
України має доводити заподіювач шкоди.
У випадку встановлення вини особи у ДТП
постановою про притягнення до
адміністративної відповідальності, ця
особа не позбавлена права доводити
протиправність дій інших учасників ДТП
і причинний зв'язок цієї
протиправності із завданою шкодою.
Вину таких осіб може бути підтверджено
чи спростовано належними і допустимими
доказами, передбаченими ЦПК України,
зокрема висновком судової
автотехнічної експертизи.

За клопотанням відповідача суд
призначив автотехнічну експертизу за
висновком якої в даній
дорожньо-транспортній ситуації водій
автомобіля КАМАЗ ОСОБА_3 повинен був
діяти згідно вимог п.10.1 Правил
дорожнього руху України та мав
технічну можливість уникнути
зіткнення шляхом виконання вимог
даного пункту, для чого у нього не було
будь-яких перешкод технічного
характеру. Дії водія ОСОБА_3 не
відповідали вимогам п.10.1 ПДР України і
знаходилися з технічної точки зору в
причинному зв'язку з виникненням
дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.179-183
т.1). Висновки даної експертизи
повністю відповідають висновкам
додаткової судової автотехнічної
експертизи №1757 від 27 червня 2014 року
(а.с.2-8 т.2). Крім того, за висновком
додаткової автотехнічної експертизи в
даній дорожньо-транспортній ситуації
водій автомобіля DAF 95ХF 430 д.н.з НОМЕР_3
ОСОБА_6 не мав технічної можливості
уникнути зіткнення транспортних
засобів шляхом виконання ним вимог
п.12.3 Правил дорожнього руху України. В
діях водія ОСОБА_6 не вбачається
невідповідностей вимогам ПДР, які б
знаходилися з технічної точки зору, в
причинному зв'язку з виникненням
даної ДТП.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу
(далі- ЦК) України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права має право на їх
відшкодовування. Збитками є втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також втрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України,
шкода яка завдана майну фізичної або
юридичної особи відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Статтею 1172 ЦК України визначено,
що юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. 15 Постанови №4 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду кримінальних і цивільних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Транспортний засіб КАМАЗ-451143,
державний номер НОМЕР_1, з причепом
НЕФАЗ д.н.р НОМЕР_2 на час скоєння ДТП
перебував у володінні та користуванні
ТОВ «Державна продовольчо-зернова
корпорація України- МТС» відповідно до
договору фінансового лізингу №1-06 від 30
червня 2011 року (а.с.121-141 т.1). На момент
дорожньо-транспортної пригоди водій
ОСОБА_3 перебував з цим товариством у
трудових відносинах (а.с.83,85-97).

З огляду на викладене, саме
відповідачем повинна бути
відшкодована шкода, завдана
пошкодженням транспортного засобу, що
належить позивачу (а.с.5).

За приписами ч.1 ст.1192 ЦК України
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначаються відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до п. 15 Постанови №4 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду кримінальних і цивільних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», якщо
пошкоджений транспортний засіб не може
бути відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.

Судом встановлено, що в результаті
пошкодження автомобіля DAF 95Х F 430 д.н.з
НОМЕР_3 у дорожньо-транспортній пригоді
позивачу спричинені матеріальні
збитки у розмірі 196 267 грн, що
підтверджується матеріалами справи
(а.с.11-42). Відповідно до звіту №252/12 від
15 січня 2013 року, виконаним ФОП ОСОБА_7,
ринкова вартість автомобіля на момент
пошкодження становить 196 267 грн;
вартість відновлювального ремонту
становить 1 102 831,57 грн. Таким чином,
відновлення автомобіля є економічно
недоцільним, тому вартість збитків
визначена на рівні ринкової вартості
транспортного засобу. Із загальної
суми завданої шкоди, позивачу
відшкодовано 50 000 грн страховою
компанією НАСК «Провідна» (а.с.119), тому
сума збитків, що залишилися
невідшкодованими складає 146268 грн.
Відповідач добровільно завдані
позивачу збитки не відшкодував.

Також встановлено, що позивач поніс
витрати, які пов'язані із проведення
експертного дослідження оцінки
матеріальної шкоди у сумі 1340 грн
(а.с.8-10), які підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача
підлягають до стягнення також
понесені та підтверджені судові
витрати по сплаті судового збору в
сумі 1462 грн та 1000 грн оплати за надану
правову допомогу.

На підставі ст. ст. 22, 1166, 1172, ч.1 ст. 1188,
ч. 1 ст.1192 ЦК України, та керуючись ст.
ст. 10,60, 84, 88, 212,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України- МТС» (юридична адреса: 01033, м.
Київ, вул. Саксаганського,143, , ІПН 53) на користь ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_5) у
відшкодування матеріальної шкоди 146 268
(сто сорок шість тисяч двісті шістдесят
вісім) грн., 1340 ( одну тисячу триста
сорок) грн витрат на проведення оцінки
завданих збитків, у повернення
сплаченого судового збору 1462 ( одну
тисячу чотириста шістдесят дві ) грн та
1000 (одну тисячу) грн витрат по оплаті
правової допомоги, а всього стягти 150
070 (сто п'ятдесят тисяч сімдесят) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Пирятинський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набуває законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий -

Повний текст рішення виготовлений
10.09.2014