Справа № 214/6661/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 вересня 2014 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ковтун Н.Г.

при секретареві -
Троценко О.М.

представника позивача -
ОСОБА_1

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа - ОСОБА_4 про визначення часток у
спільній сумісній власності та
визнання права власності на спадкове
майно, суд -

в с т а н о в и в :

28 липня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, до ОСОБА_3, третя особа
ОСОБА_4, про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на спадкове майно, в якому
вказує, що 29 листопада 1961 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено шлюб.
Від шлюбу вони мали двох дітей: ОСОБА_3
та ОСОБА_2. Згідно Довідки № 761 від 08.11.2010
року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були
зареєстровані у кв. АДРЕСА_1. Вказана
квартира належала п'ятьом власникам по
1/5 частині: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 на праві спільної
сумісної власності, підтвердженням
чого є свідоцтво про право власності
на житло НОМЕР_3 від 01.09.1994 року.
ІНФОРМАЦІЯ_4 батько позивача - ОСОБА_5
помер. Після смерті батька ОСОБА_5
відкрилась спадщина на належну йому 1/5
частину квартири АДРЕСА_1. Єдиними
спадкоємцями першої черги були його
дружина ОСОБА_6 та ОСОБА_2 У
встановлений шестимісячний строк до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини ніхто із вище перерахованих
спадкоємців не звертався. Мати
позивача ОСОБА_6 та сама позивач ОСОБА_2
на момент відкриття спадщини постійно
проживали разом із батьком та були
зареєстровані разом з ним, після смерті
батька продовжили проживати в
спадковій квартирі та користувалася
речами померлого батька. Таким чином
фактично набули права власності на
спадкове майно - по 1/10 частині
вищевказаної квартири кожна. Згодом
померла й мати позивача - ОСОБА_6 Після
смерті матері відкрилась спадщина на
належну їй вже 3/10 частину квартири
АДРЕСА_1. Після смерті батька й до
фактичної смерті матері - ОСОБА_6,
позивач ОСОБА_2 увесь цей час проживала
разом з матір'ю у спадковій квартирі як
до так і після її смерті, у зв'язку з чим,
фактично прийняла спадщину.

Представник позивача в судовому
засіданні уточнив позовні вимоги,
просив визначити за ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 частку у розмірі
1/5 частина у спільній сумісній
власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1; визнати право власності за
ОСОБА_2 на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1,
в порядку спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5; визнати
право власності за ОСОБА_2 на 3/10 частини
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6; позов
підтримав в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві.

Відповідач до судового засідання
з'явився, на адресу суду надав заяву в
якій просить розглядати справу без
його участі, заперечень проти позову не
надав.

Третя особа надав суду заяву в якій
просив справу розглядати без його
присутності, проти позову заперечень
не надав.

Суд, оцінюючі, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо досліджені наявні у
справі докази, вважає, що у судовому
засіданні на підставі належних,
допустимих, достовірних,
взаємопов'язаних між собою у
сукупності доказів, встановлені
наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що згідно копії
свідоцтва про право власності НОМЕР_3
від 01 вересня 1994 року, посвідченоїї
органом приватизації Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Криворізької
міської Ради народних депутатів згідно
розпорядження від 19 липня 1994 року № 3411,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної спільної сумісної власності
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4.

Згідно розпорядження Управління
благоустрою та житлової політики
виконкому Криворізької міської ради
від 02 квітня 2012 року № 189 "Про
виправлення помилки в тексті свідоцтва
про право власності на житло зі
збереженням номеру розпорядження та
дати видачі" виконано виправлення у
тексті даного свідоцтва, а саме -
нписано ОСОБА_6, а необхідно ОСОБА_6.

Таким чином, встановленим у судовому
засіданні фактам та обставинам
відповідають правовідносини, які
регулюються нормами Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.370 ЦК України, у
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду. Виділ частки
із майна, що є у спільній сумісній
власності, здійснюється у порядку,
встановленому ст.364 ЦК України.

У зв'язку з тим, що відповідач визнав
пред'явлені позовні вимоги та судом не
встановлено ніякої домовленості між
співвласниками про інший розмір часток
у спільній сумісній власності у
вигляді вказаної вище квартири, суд
приходить до висновку, що частки
кожного із співвласників у спільній
сумісній власності є рівними та
складають 1/5 частину щодо кожного
співвласника.

Судом встановлено також, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копією свідоцтва
серії НОМЕР_1, актовий запис за № 1335 від
12.08.1996 року, виданого відділом
реєстрації актів громадянського стану
виконкому Саксаганської районної ради
народних депутатів м. Кривого Рогу.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина у вигляді частки у розмірі 1/5
частини у праві спільної власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_2 є донькою померлих
ОСОБА_5 та померлої ОСОБА_6, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження ОСОБА_3 від 22 травня 1962 року;
копією свідоцтва про укладення шлюбу
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 01 вересня 1979 року,
згідно якого позивачці присвоєне
прізвище ОСОБА_3; копією свідоцтва про
розірвання шлюбу, укладеного між
позивачкою та ОСОБА_4 від 21 березня 1988
року, згідно якого позивачці залишене
прізвище ОСОБА_3; копією свідоцтва про
укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_13
від 19 лютого 1993 року, згідно якого
позивачці присвоєне прізвище ОСОБА_2.

ОСОБА_6 є дружиною померлого ОСОБА_5, що
підтвержується копією свідоцтва про
шлюб від 29 листопада 1961 року. Окрім
того, від шлюбу ОСОБА_6 з ОСОБА_5 вони
мали двох дітей - позивача ОСОБА_2 та
відповідача ОСОБА_3

Отже у відповідності до ст. 529 ЦК УРСР в
редакції 1963 року позивачка ОСОБА_2,
померла ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_3
відноситься до першої черги
спадкоємців за законом

Позивачка ОСОБА_2 та померла ОСОБА_6 на
момент смерті ОСОБА_5 проживали разом з
ним в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, в
якій були зареєстровані, що
підтверджується копією довідки КП
"ЖЕО-35" від 08 листопада 2010 року.

Як встановлено у судовому засіданні
ОСОБА_2 та ОСОБА_6, враховуючи положення
ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року,
прийняли спадщину у вигляді частки у
праві спільної сумісної власності на
квартиру, яка належала ОСОБА_5, оскільки
вступили у володіння та управління
спадковим майном - квартирою за
адресою: АДРЕСА_1. Як і позивачка, ОСОБА_6
за життя не отримала свідоцтво про
право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивачки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується копією свідоцтва
серії НОМЕР_2, актовий запис за № 390 від
03.03.2003 року, виданого Саксаганським
районним управлінням юстиції м.
Кривого Рогу.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина у вигляді частки у праві
спільної сумісної власності у розмірі
3/10 на квартиру АДРЕСА_1, з них - 1/5
частина - частка у спільній власності
згідно свідоцтва про право власності;
1/10 частина - частка щодо майна,
успадкованого за померлим ОСОБА_5

Отже у відповідності до ст. 529 ЦК УРСР в
редакції 1963 року позивачка ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_3 відноситься до
першої черги спадкоємців за законом

Позивачка ОСОБА_2 на момент смерті
ОСОБА_6. проживала разом з нею в
квартирі, в якій була зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
копією довідки КП "ЖЕО-35" від 08
листопада 2010 року.

Як встановлено у судовому засіданні
ОСОБА_2 враховуючи положення ст. 549 ЦК
УРСР в редакції 1963 року, прийняла
спадщину у вигляді частки у розмірі 3/10
частини у праві спільної власності на
квартиру, яка належала ОСОБА_6, оскільки
вступили у володіння та управління
спадковим майном - квартирою за
адресою: АДРЕСА_1, однак не отримала
свідоцтво про право на спадщину.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії № 594 від 29 квітня 2014
року відмовлено позивачці ОСОБА_2 у
видачі свідоцтв про право на спадщину
за законом після смерті її батьків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки частки
спадкодавців та іншим співвласникам не
визначені.

Згідно копії матеріалів спадкової
справи щодо ОСОБА_5 № 266/2013, копії
матеріалів спадкової справи щодо
ОСОБА_6 № 267/2013 від відповідача ОСОБА_3
заяви про прийняття спадщини не
надходили.

Спадкові відносини, які виникли до
набрання чинності ЦК України,
регулюються ЦК УРСР в редакції 1963 року,
оскільки відповідно до п. 5 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК України 2003
року правила Книги шостої ЦК України
застосовуються до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ні ким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом. У разі відкриття спадщини
до 01 січня 2004 року застосовуються
чинний та той час Закон, зокрема
відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у
тому числі щодо прийняття спадщини,
кола спадкоємців за законом та інше.
При вирішенні спорів про спадкування,
спадщина по яких відкрилась і була
прийнята до 01 січня 2004, не допускається
застосування судами норм ЦК України 2003
року, а застосуванню підлягають норми
законодавства, чинного на час
відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР 1963
року. Такі роз'яснення містяться
зокрема в Постанові Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову
практику у справах про спадкування» та
в Узагальненні судової практики
розгляду судами цивільних справ про
спадкування від 16 травня 2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УСРС в редакції 1963
року при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном; 2) якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні
бути вчинені протягом шести місяців з
дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 560 ЦК УСРС в редакції
1963 року спадкоємці, закликані до
спадкоємства, можуть одержати в
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини свідоцтво
про право на спадщину. Таким чином,
одержання свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно визначалось
як право спадкоємця, а не обов"язок.

В судовому засіданні встановлено, що
зазначену спадщину позивач прийняла
шляхом фактичного вступу в управління
та володіння майном померлих ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, а саме - 1/10 та 3/10 частини
квартири АДРЕСА_1, постійно проживала
зі спадкодавцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
продовжує проживати у вказаній
квартирі після їх смерті, є єдиною
спадкоємицею першої черги, зверталась
до нотаріуса для прийняття належної їй
спадщини, суд доходить до висновку про
необхідність задоволення позову в
повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 529, 549, 560 ЦК України в редакції 1963
року, ст. ст. 364, 368, 370 ЦК України, ст. ст. 7,
8, 10, 11, 15, 60, 212- 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Уточнений позов ОСОБА_2 - задовольнити
в повному обсязі.

Визначити за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 частку у розмірі 1/5
частина у спільній сумісній власності
на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/10
частину квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 57,7 кв.м., житловою 44,90 кв.м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на 3/10
частини квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з
моменту виготовлення повного тексту
судового рішення до
Дніпропетровського апеляційного суду
через Саксаганський районний суд м.
Кривого Рогу, а учасникам судового
розгляду, які не були присутні в
судовому засіданні в той час з моменту
отримання копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Н.Г.Ковтун