Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2014 Справа №607/5060/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.

з участю секретаря судового засідання
Грабської Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
банк «Київ», третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Диво» про
визнання договору поруки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із
позовом до відповідача ОСОБА_2, ПАТ
«Акціонерний комерційний банк «Київ»,
третя особа - ТОВ «Диво» про визнання
недійсним договору поруки від 12.03.2011 р.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 12.03.2011 р. на забезпечення
виконання зобов»язань за Договором про
надання не відновлювальної кредитної
лінії №005/11 від 12.03.2011 р. який укладений
між ТОВ «Диво» та ПАТ «Акціонерний
комерційний банк «Київ», укладено
договір поруки між ОСОБА_2 та
«Акціонерним комерційним банком
«Київ». Відповідач ОСОБА_2 є її
чоловіком, договір поруки був
укладений всупереч вимог чинного
законодавства без її згоди як другого
із подружжя. Про укладення
відповідачем ОСОБА_2 договору поруки
вона дізналася лише 30.03.2014 р. тому,
спірним договором поруки їй фактично
завдано шкоду, оскільки під час
підписання відповідачами договору
поруки їй не був наданий для узгодження
договір поруки, а тому їй не було відомо
про існування зазначеного спірного
договору поруки.

Позивач та його представник у судове
засідання не з»явилися, проте останній
подав заяву про підтримання позовних
вимог та розгляд справи у його та
позивача відсутності .

Представник відповідача ПАТ
«Акціонерний комерційний банк «Київ» у
судове засідання не з»явився, подав
заперечення на позовну заяву в
обґрунтування якого зазначив, що
позовні вимоги є надуманими та
незаконними. Твердження позивача про
те, що їй стало відомо про укладення її
чоловіком ОСОБА_2 договору поруки
тільки 30.03.2014 р. є неправдивим з огляду
на те, що 12.03.2011 р. був укладений договір
поруки між ОСОБА_2 та ПАТ «АКБ «Київ» та
одночасно був укладений договір поруки
між ПАТ «АКБ «Київ» та ОСОБА_1, а також
договір поруки між ПАТ «АКБ «Київ» та
ТОВ «Родина Тарашевських».Крім того,
основним підтвердженням того факту, що
позивачу було відомо про наявність
укладеного договору поруки між
відповідачем ОСОБА_2 та відповідачем
ПАТ «АКБ «Київ» є її особистий підпис
під заявою, якою вона надала згоду
своєму чоловікові на укладення
спірного правочину.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з»явився, з невідомої суду причини,
хоча про день та час розгляду справи
повідомлявся у встановленому законом
порядку.

Представник ТОВ «Диво» у судове
засідання не з»явився, з невідомої суду
причини, хоча про день та час розгляду
справи повідомлявся у встановленому
законом порядку.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають до задоволення виходячи із
наступних підстав.

12.03.2011 р. між ТОВ «Диво» та ПАТ
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
укладено Договір про надання
невідновлювальної кредитної лінії
№005/11, відповідно до умов якого банк
зобов»язався надавати ТОВ «Диво»
грошові кошти в межах максимального
ліміту заборгованості до 28000000 грн. на
поповнення обігових коштів, зі сплатою
18% річних та погашення всіх траншів
кредиту з кінцевим терміном погашення
не пізніше 11.09.2012 р. включно на умовах
зазначених договором .

Із зазначеного Договору про надання
невідновлювальної кредитної лінії
№005/11 від 12.03.2014р. вбачається, що з метою
забезпечення виконання зобов»язань за
Договором про надання
невідновлювальної кредитної лінії
№005/11 від 12.03.2011 р. банк з ВАТ «Овоч
торг» укладає договір іпотеки, а із ТОВ
«Родина Тарашевських», ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 договори поруки .

Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1
виданим 06.11.1997 р. відділом реєстрації
актів громадянського стану виконкому
Тернопільської міської ради, актовий
запис №288 стверджується, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 з 25.04.1980 р. перебувають у
зареєстрованому шлюбі.

Із договору поруки від 12.03.2011 р.
укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
вбачається, що ОСОБА_2, за наявності
згоди дружини ОСОБА_1, взяв на себе
зобов'язання перед банком відповідати
по зобов'язаннях ТОВ «Диво», що
виникають з умов Договору про надання
невідновлювальної кредитної лінії
№005/11 від 12.03.2014 р.

Відповідно до ст.553, Цивільного кодексу
України (надалі ЦК України), за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов"язку. У разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки,
відповідно до ст.554 ЦК України.

Твердження позивача про те, що лише
30.03.2014 р. їй стало відомо про укладення
її чоловіком ОСОБА_2 договору поруки
від 12.03.2011 р. в якості забезпечення
виконання зобов»язань за Договором про
надання невідновлювальної кредитної
лінії №005/11 від 12.03.2011 р. є таким, що не
відповідає дійсності, з огляду на те, що
безпосередньо у спірному договорі
поруки позивач власноручним підписом
підтвердила свою згоду на укладення її
чоловіком ОСОБА_2 зазначеного договору
поруки в якості забезпечення виконання
зобов»язань ТОВ «Диво» за договором
про надання невідновлювальної
кредитної лінії №005/11 від 12.03.2014 р.

Із п.25 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» вбачається,
що при оспорюванні кредитного договору
чи договору поруки, застави/іпотеки
іншим із подружжя суди мають виходити з
такого. Положення статті 65 Сімейного
кодексу України (далі - СК) щодо порядку
розпорядження майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, регулюють відносини, які
стосуються розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності подружжя,
і не стосуються права одного із
подружжя на отримання кредиту,
оскільки кредитний договір є
правочином щодо отримання у власність
грошових коштів. Порука є способом
забезпечення виконання зобов'язання
(стаття 553 ЦК), договір поруки не створює
обов'язків для будь-яких інших осіб,
крім сторін за договором.

Відповідно до ст.65 Сімейного кодексу
України, при укладенні договорів одним
із подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

За таких обставин, основним
підтвердженням того факту, що позивачу
було відомо про наявність укладеного
договору поруки між відповідачем
ОСОБА_2 та ПАТ «Акціонерний комерційний
банк «Київ» є її особистий підпис у
заяві, у оскаржуваному договорі поруки,
якою вона надала згоду своєму чоловіку
ОСОБА_2 на укладення спірного
правочину.

Зважаючи на викладенні обставини,
беручи до уваги той факт, що позивач,
будучи дружиною відповідача ОСОБА_2
надала згоду на укладення договору
поруки між ОСОБА_2 та ПАТ «Акціонерний
комерційний банк «Київ» тому суд
приходить до переконання, що у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Київ»,
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Диво» про визнання
договору поруки недійсним слід
відмовити.

Крім того, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд бере до уваги також
п.25 Постанови Пленуму вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 р.. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», відповідно
до якого порука є способом
забезпечення виконання зобов»язання
(ст.553 ЦК України), договір поруки не
створює обов»язків для будь-яких інших
осіб, крім сторін за договором, в тому
числі не створює таких обов»язків для
позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 3, 11,60, 61,213, 215, 223 ЦПК
України, ст.15, ст.16, ст.203 ч.3, ч.1 ст.598,
ст.553, ч.4 ст.559 ЦК України, ст.65 Сімейного
кодексу України, п.25 Постанови Пленуму
вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», суд ,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
банк «Київ», третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Диво» про
визнання недійсним договору поруки
укладеного 12.03.20114 р. між ОСОБА_2 та
Публічним акціонерним товариством
«Акціонерний комерційний банк «Київ» -
відмовити.

Копію рішення надіслати сторонам по
справі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий суддя

Дзюбич В.Л.