Справа № 161/8829/13-ц
Провадження № 2/161/1127/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

10 жовтня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в
складі

головуючого судді Крупінської
С.С.

при секретарі Бакай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства "Златобанк" до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та звернення стягнення
та зустрічним позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Златобанк» про визнання договору
іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Златобанк» звернулося в суд з
позовом до відповідачів про стягнення
заборгованості та звернення стягнення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17
червня 2009 року між АТ «ЗЛАТОБАНК»
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Златобанк» та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
було укладено кредитний договір № 47/09/KL
, відповідно до умов якого банк
зобов'язався надати позичальникові
кредит в розмірі 1 500 000 грн. з терміном
повернення не пізніше 17.12.2009 року.

Протягом 2009 року по 04.05.2012 року
сторонами було укладено додаткові
угоди до кредитного договору,
відповідно до яких збільшився розмір
відкритої кредитної лінії та строк
повернення кредитних коштів.

Свої зобов'язання за кредитним
договором банк виконав належним чином,
що підтверджується меморіальними
ордерами про видачу кредиту.

Однак, відповідач ОСОБА_1 не належним
чином виконав взяті на себе
зобов'язання, не повернув кредитні
кошти та не сплатив відсотки за їх
користування в термін визначені
графіком погашення кредиту, внаслідок
чого виникла заборгованість.

Станом на 17.05.2013 року заборгованість
ОСОБА_1 за кредитним договором
складається : прострочена
заборгованість за основним боргом
(кредитом) - 2 223 000,00 грн.; заборгованість
за процентами (у т.ч. прострочені
проценти) - 361 256,00 грн.; пеня в розмірі 74
970,65 грн. Всього заборгованість за
кредитом становить 2 659 226,65 грн.

Для забезпечення виконання кредитного
договору АТ «Златобанк» та ОСОБА_2
уклали 17 червня 2009 року договір іпотеки
нерухомого майна - торгового
павільйону (літер Е-1) загальною площею
85,1 кв.м., що знаходиться за АДРЕСА_1,
заставна вартість якого погоджено
сторонами в розмірі 630 000,00 грн. та
земельної ділянки площею 0,0279 га, з
цільовим призначенням - для
комерційного використання, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :22:066:0082,
заставна вартість якої погоджено
сторонами в розмірі 141 601,00 грн..

Для забезпечення виконання кредитного
договору АТ «Златобанк» та ОСОБА_2
уклали 18 лютого 2011 року договір іпотеки
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2,
яка належить іпотекодавцю на підставі
Державного акта на право приватної
власності. Вартість предмета іпотеки
за домовленістю сторін становить 345 000,00
грн..

12.02.2013 року відповідачу ОСОБА_1
було направлено попередження-вимоги в
зв'язку з невиконанням умов кредитного
договору, які залишені без реагування.

На підставі наведеного, просить суд,
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованість у сумі 2 659 226, 65
грн. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на майно, що
передано банку в іпотеку ОСОБА_2

Під час розгляду справи ОСОБА_2
звернулась до суду із зустрічним
позовом до ПАТ «Златобанк» про
визнання недійсним договору іпотеки
від 18.02.2011 року, посилаючись на те, що
підпис на даному договорі виконано не
нею, тобто її волевиявлення на
укладення даного правочину не було.
Просила суд визнати даний договір
іпотеки недійсним.

15.09.2014 року позивач збільшив позовні
вимоги, просив суд стягнути
заборгованість по кредитному договору
станом на 04.09.2014 року в розмірі 3 770 172
грн. 65 коп. та в рахунок погашення
заборгованості звернути стягнення на
предмети іпотеки.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, а подав суду
заяву, в якій позов підтримав із
зазначених у заяві підстав та просив
розгляд справи проводити у його
відсутності, в задоволенні зустрічного
позову просив відмовити за
безпідставністю.

Відповідачі в судове засідання
не з'явилися по невідомих суду
причинах, хоча належним чином були
повідомлені про місце, день та час
розгляду справи, а тому суд вважає
можливим провести розгляд справи по
наявних доказах.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, а в
задоволенні зустрічного позову слід
відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що
17 червня 2009 року між АТ «ЗЛАТОБАНК»
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Златобанк» та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
було укладено кредитний договір № 47/09/KL
відповідно до умов якого банк
зобов'язався надати позичальникові
кредит в розмірі 1 500 000 грн. з терміном
повернення не пізніше 17.12.2009 року.

Протягом 2009 року по 04.05.2012 року
сторонами було укладено додаткові
угоди до кредитного договору,
відповідно до яких збільшився розмір
відкритої кредитної лінії та змінився
строк повернення кредитних коштів.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Свої зобов'язання за кредитним
договором банк виконав належним чином,
що підтверджується меморіальними
ордерами про видачу кредиту.

Однак, відповідач ОСОБА_1 не належним
чином виконав взяті на себе
зобов'язання, не повернув кредитні
кошти та не сплатив відсотки за їх
користування в термін визначені
графіком погашення кредиту, внаслідок
чого виникла заборгованість.

Станом на 04.09.2014 року заборгованість за
кредитом становить 3 770 172 грн. 65 коп.

З метою забезпечення виконання
кредитного договору фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 між АТ
«Златобанк» та ОСОБА_2 було укладено 17
червня 2009 року договір іпотеки
нерухомого майна - торгового
павільйону (літер Е-1) загальною площею
85,1 кв.м., що знаходиться за АДРЕСА_1,
заставна вартість якого погоджено
сторонами в розмірі 630 000,00 грн. та
земельної ділянки площею 0,0279 га, з
цільовим призначенням - для
комерційного використання, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :22:066:0082,
заставна вартість якої погоджено
сторонами в розмірі 141 601,00 грн.

Для забезпечення виконання кредитного
договору фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 між АТ «Златобанк» та ОСОБА_2
було укладено 18 лютого 2011 року договір
іпотеки нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_2, яка належить іпотекодавцю на
підставі Державного акта на право
приватної власності. Вартість предмета
іпотеки за домовленістю сторін
становить 345 000,00 грн..

Відповідно ст.ст. 36-40 Закону України
«Про іпотеку», позивач має право з
метою задоволення своїх вимог звернути
стягнення на предмет застави у випадку,
якщо в момент настання термінів
виконання зобов'язань, передбачених
кредитним договором, вони не будуть
виконані. Відповідно до ст. 589 ЦК
України, у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
(іпотеки).

Статтею 25 договору іпотеки та ст. 590 ЦК
України визначено, що звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється, зокрема, на підставі
рішення суду.

12.02.2013 року відповідачу ОСОБА_1 було
направлено попередження-вимоги в
зв'язку з невиконанням умов кредитного
договору, які залишені без реагування.

Відповідно вимог чинного
законодавства та умов договору
Кредитор/заставодержатель, якщо в
момент настання терміну виконання
боржником зобов'язання, воно не буде
виконане (виконано неналежно), має
право задовольнити свої вимоги шляхом:
звернення стягнення на предмет застави
(ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу»,
ч. 2 ст. 590 Цивільного Кодексу України);
стягнення заборгованості за кредитом
(ч. 2 ст. 625 ЦК України), у тому числі -
достроково (ч. 2 ст. 1050 Цивільного
Кодексу України).

З огляду на те, що вказані способи
захисту прямо встановлені законом,
керуючись ст. 16 ЦК України, суд може
захистити порушені права
вищевказаними способами.

Відповідно ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначається спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів або із застосуванням
однієї із процедур, передбачених ст. 38
цього Закону, яка передбачає і продаж
предмета іпотеки шляхом укладення
договору купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів,що
виникають з кредитних правовідносин»
право вибору способу судового захисту,
передбачено го законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відпо відних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий пору читель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
нале жні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3, 4 ЦПК).

Отже, відповідачами істотно порушено
вимоги ст.ст. 526, 527, 530, ч. 2 ст. 1054 ЦК
України, п.п. 4.1., 7.1 кредитного договору,
а тому позов слід задовольнити.

Що ж стосується зустрічного позову
ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки
від 18 18.02.2011 року недійсним, то суд
приходить до висновку, що в його
задоволенні слід відмовити з наступних
підстав.

Частина 3 ст. 215 ЦК України передбачає,
що якщо недійсність правочину прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до положень ч.1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Із змісту статті 203 ЦК України
вбачається , що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом.

Відповідно до ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Судом не встановлено, а ОСОБА_2 не
надано доказів того, що договір іпотеки
підписаний іншою особою та
волевиявлення ОСОБА_2 на укладення
даного договору не було.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що первинний позов підлягає
до задоволення, а в задоволенні
зустрічного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 10,57, 60, 88, 208, 209, 215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 526, 527, 530, ч. 2
ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 Цивільного Кодексу
України, ст.ст. 6, 38-39 Закону України
«Про іпотеку», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 в користь публічного
акціонерного товариства «Златобанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 47/09/KL від 17.06.2009 року в розмірі 3 770 172
(три мільйони сімсот сімдесят тисяч сто
сімдесят дві) грн. 65 коп.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 47/09/KL від 17.06.2009
року в розмірі 3 770 172 грн. 65 коп. звернути
стягнення предмет іпотеки за договором
іпотеки, посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 17.06.2009 року
і зареєстрований в реєстрі за № 1873, на
нерухоме майно: торговий павільйон
(літер Е-1) загальною площею 85,1 кв.м., що
знаходиться за АДРЕСА_1 та земельну
ділянка площею 0,0279 га, з цільовим
призначенням - для комерційного
використання, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:22:066:0082 та належать на праві
приватної власності ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_3

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 47/09/KL від 17.06.2009
року в розмірі 3 770 172 грн. 65 коп. звернути
стягнення предмет іпотеки за
договором іпотеки, посвідченим
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
18.02.2011 року і зареєстрований в реєстрі
за № 122, на нерухоме майно: квартиру
АДРЕСА_2, яка належить на праві
приватної власності ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_3) шляхом реалізації
нерухомого майна на прилюдних торгах, з
початковою ціною продажу нерухомого
майна, на яке звернено стягнення,
встановленої на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Стягнути з фізичної-особи-підприємця
ОСОБА_1, ОСОБА_2 в користь публічного
акціонерного товариства «Златобанк» 3
441 грн. судового збору по 1720 (одна тисяча
сімсот двадцять) грн. 05 коп. з кожного.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «Златобанк» про визнання
договору іпотеки недійсним - відмовити.
Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Волинської
області через Луцький міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
на рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги на рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

С.С.Крупінська