Справа № 401/2648/12
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді
Якименко Л.Г.

при секретарі
Грицай А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта», третя особа ОСОБА_3,
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідачів про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог в
останній редакції посилалася на те, що
19.06.2010 року на перехресті вулиць
Петрозаводської та Щитової у
м.Дніпропетровську сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
водія ОСОБА_3, який керував автомобілем
«RENAULT Premium», державний номер НОМЕР_1, з
напівпричепом «SAMRO SR-334 державний номер
НОМЕР_2, та перебував у трудових
відносинах з ОСОБА_2, та водія ОСОБА_1,
що керувала автомобілем «Lexus IS250»,
державний номер НОМЕР_3.

Постановою Кіровського районного
суду м.Кіровограда від 07.09.2010 року
ОСОБА_3 було визнано винним у ДТП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляду позбавлення права керування на
строк до шести місяців.

З метою визначення розміру
заподіяної шкоди судом було призначено
проведення автотоварознавчої
експертизи, відповідно до Висновку
судового експерта автотоварознавця по
визначенню матеріального збитку,
нанесеного власнику КТЗ, №243-14 від
04.02.2014 року, складеного судовим
експертом Дніпропетровського
науково-дослідницького інституту
судових експертиз Середою В.М.,
вартість матеріального збитку з
технічної точки зору, спричиненого
власнику автомобіля «Lexus IS250»,
становить 171 723 гривні 16 копійок.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована НАСК «Оранта»
згідно з Договором добровільного
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №0015402 від 15.04.2010
року, про що свідчать Поліс №1257064 від
16.04.2010 року (автомобіль «RENAULT Premium» д.н.
НОМЕР_1) та Поліс №1257065 від 16.04.2010 року
(напівпричеп «SAMRO SR-334 д.н. НОМЕР_2).

Оскільки до теперішнього часу
відповідачі не відшкодували позивачці
матеріальну та моральну шкоду, завдану
їй внаслідок скоєння ДТП, тому
позивачка просила суд стягнути на її
користь з НАСК «Оранта» 24 990 грн.
матеріальної шкоди, що передбачено
договором та полісом, та 2550 грн.
моральної шкоди, а з ОСОБА_2 - решту
збитків, що становить 146 733 гривні 16
копійок, в тому числі 510 грн. - франшиза
та 15 199,38 грн. - втрата товарної вартості,
а також 17 450,00 грн. моральної шкоди.
Окрім цього, просила стягнути з
відповідачів на її користь судові
витрати.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове
засіданні не з'явився, надав заяву, в
якій просив справу розглядати у його
відсутності та у відсутності позивачки
ОСОБА_1 (а.с.214).

Представник відповідача НАСК «Оранта»
у судове засідання не з'явився, надав
заяву, в якій просив розглянути справу
у його відсутності, визнав позовні
вимоги тільки в частині стягнення
страхового відшкодування в межах
ліміту відповідальності без
урахування франшизи (а.с.212).

Відповідач ОСОБА_2, який був судом також
допитаний в якості свідка на підставі
ст.184 ЦПК України, проти позову
заперечував посилаючись на те, що між
ним та ОСОБА_3 ніколи не існувало
трудових відносин та матеріали справи
не містять цьому жодних доказів.
Автомобіль «RENAULT Premium», д.н. НОМЕР_1, з
напівпричепом був ним переданий ОСОБА_3
в користування на підставі договору
оренди від 10.06.2010 року. Оскільки
вина водія ОСОБА_3 у скоєнні
дорожньо-транспортно пригоди 19.06.2010
року встановлена постановою
Кіровського райсуду м.Кіровограда від
07.09.2010 року, тому матеріальну шкоду поза
межами страхового відшкодування та
моральну шкоду повинна відшкодувати
винна особа ОСОБА_3.

Представник відповідача ОСОБА_6 просив
у позовних вимогах до ОСОБА_2 відмовити
через відсутність правових підстав для
стягнення з нього матеріального збитку
та моральної шкоди, оскільки судовим
рішенням встановлена винна у скоєнні
ДТП особа, яка і повинна відшкодувати
усі збитки.

Вислухавши пояснення відповідача та
його представника, дослідивши
матеріали справи, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 19.06.2010 року
на перехресті вулиць Петрозаводської
та Щитової у м.Дніпропетровську
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю водія ОСОБА_3, який керував
автомобілем «RENAULT Premium», державний
номер НОМЕР_1, з напівпричепом «SAMRO SR-334
державний номер НОМЕР_2, та водія
ОСОБА_1, що керувала автомобілем «Lexus
IS250», державний номер НОМЕР_3.

Постановою Кіровського районного
суду м.Кіровограда від 07.09.2010 року
ОСОБА_3 було визнано винним у ДТП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляду позбавлення права керування на
строк до шести місяців. З пояснень
самого ОСОБА_3, які містяться в
адміністративному матеріалі,
вбачається, що він керував автомобілем
на підставі дорожнього листа.

Допитаний в порядку ст.ст. 62, 184 ЦПК
України відповідач ОСОБА_2 надав
пояснення, з яких вбачається, що 10.06.2010
року між ним та ОСОБА_3 був укладений
договір оренди, ніколи між ними
будь-яких трудових відносин не
існувало та подорожній лист ним, як
фізичною особою-підприємцем, ним не
видавався.

Як вбачається з копії Договору
оренди автомобіля у фізичної особи від
10.06.2010 року, укладеного між ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 (а.с.100-101) та актом
прийому-передачі від 10.06.2010 року (а.с.102),
належний відповідачу автомобіль «RENAULT
Premium» д.н. НОМЕР_1 та напівпричеп «SAMRO SR-334
д.н. НОМЕР_2 були в цей же день передані в
користування ОСОБА_3.

Як вбачається з адміністративного
матеріалу, після скоєння ДТП водій
ОСОБА_3 надавав пояснення, згідно з
якими він керував автомобілем «RENAULT
Premium» на підставі дорожнього листа,
однак даних про його перебування будь з
якою особою у трудових відносинах, не
зазначено.

Відповідно до довідки Управління
державної автомобільної інспекції
УМВС України у Кіровоградській області
№10/9372 від 18.10.2010, автомобіль «RENAULT Premium»
д.н. НОМЕР_1 та напівпричеп «SAMRO SR-334 д.н.
НОМЕР_2 належать ОСОБА_2.

Таким чином, в судовому засіданні
не знайшов свого підтвердження факт
існування між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
трудових правовідносин, у зв'язку з чим
підстав для стягнення з нього
матеріальної та моральної шкоди на
підставі ст.1172 ЦК України, суд не
вбачає.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України
вирок по кримінальній справі, або
постанова суду по справі про
адміністративне правопорушення, які
вступили в законну силу, обов'язкові
для суду, який розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій осіб,
стосовно якого винесені вирок або
постанова суду, з питань, чи мали місце
ці дії і чи скоєні вони даною особою.

Відповідно до Висновку судового
експерта автотоварознавця по
визначенню матеріального збитку
нанесеного власнику КТЗ, №243-14 від
04.02.2014 року, складеного судовим
експертом Дніпропетровського
науково-дослідницького інституту
судових експертиз Середою В.М.,
вартість матеріального збитку з
технічної точки зору, спричиненого
власнику автомобіля «Lexus IS250»,
становить 171 723 гривні 16 копійок.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована НАСК «Оранта»
згідно з Договором добровільного
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №0015402 від 15.04.2010
року, про що свідчать Поліси №1257064 від
16.04.2010 року (автомобіль «RENAULT Premium» д.н.
НОМЕР_1) та Поліс №1257065 від 16.04.2010 року
(напівпричеп «SAMRO SR-334 д.н. НОМЕР_2).

Статтею 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страховим
випадком є подія, внаслідок якої
заподіяна шкода третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
права.

Оскільки цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2, як власника
транспортних засобів, була
застрахована в НАСК «Оранта» за
Договором добровільного страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №0015402 від 15.04.2010 року, суд
вважає неправомірною відмову у виплаті
страхового відшкодування матеріальної
шкоди, у зв'язку з чим з НАСК «Оранта»
на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 24
490,00 гривень матеріальної шкоди та 227,00
гривень витрат у справі.

В частині стягнення матеріальної та
моральної шкоди з власника автомобіля
ОСОБА_2 суд вважає відмовити через
відсутність для цього правових
підстав.

В той же час суд вважає за необхідне
роз'яснити позивачці її право на
звернення з відповідним позовом про
відшкодування їй матеріальної та
моральної шкоди з винної особи.

Керуючись ст.ст. 2,10, 11, 57-60, 61, 88, 212, 214, 215,
218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.23, 1166, 1187 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта», третя особа ОСОБА_3,
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -
задовольнити частково.

Стягнути з Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» на користь
ОСОБА_1 24 490,00 гривень матеріальної
шкоди та 227,00 гривень витрат у справі, а
всього 25 217 (двадцять п'ять тисяч двісті
сімнадцять) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. У разі якщо
рішення було постановлено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається з дня отримання копії
рішення.

Суддя: