Справа № 307/995/14-ц
Провадження № 2/307/689/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року Тячівський районний
суд Закарпатської області в особі
головуючого

судді

Гримут В.І.

при секретарі
Тиводар
В.І.

з участю відповідачки
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Тячів
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
та зустрічний позов ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» та публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
про визнання дій незаконними та
повернення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Посилається на те, що 12.07.2011 р. між АКБ СР
«Укрсоцбанк», правонаступником якого є
ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був
укладений договір відновлюваної
кредитної лінії № 302/37/1-08, згідно якого
їй було надано кредит у межах
максимального ліміту заборгованості у
сумі 9825 грв., з встановленою процентною
ставкою у розмірі 24 % річних строком до
17.07.2015 р. Відповідачка зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконала. Станом на 20.11.2013 р. за нею
рахується заборгованість у сумі 8637.43
грв., яка складається із заборгованості
за кредитом у сумі 5650.99 грв.,
заборгованості по процентах за
користування кредитом у сумі 2666.41 грв.,
пені за несвоєчасність повернення
відсотків у сумі 284.04 грв., інфляційних
витрат за кредитом у сумі 28.25 грв. та
інфляційні витрати за відсотками у
сумі 7.73 грв. Просить суд стягнути з
відповідачки заборгованість у сумі
8637.43 грв. та судовий збір у сумі 243.6 грв.

Відповідачка ОСОБА_1 12.05.2014 р. подала
зустрічну позовну заяву до ПАТ
«Укрсоцбанк» та ПАТ «СК «Українська
страхова група» про визнання дій
незаконними та повернення коштів.
Посилається на те, що 17.07.2008 р. між нею та
ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено
кредитний договір № 302/37-08 на 17880
доларів США для придбання автомобіля, а
також в цей же день було укладено
договір відновлювальної кредитної
лінії на здійснення страхових платежів
за договором добровільного
страхування транспортного засобу
шляхом перерахування траншів кредиту
на поточний рахунок страховика в
розмірах і строки, що передбачені
договором страхування. 08.07.2010 р. між нею
та відповідачем ПАТ «СК «Українська
страхова група» було укладено договір
добровільного страхування
транспортного засобу - автомобіля
марки Хюндай Туксон, н/з НОМЕР_1,
придбаного за рахунок кредиту,
отриманого у відповідача ПАТ
«Укрсоцбанк». Страхування
транспортного засобу здійснювалося на
період з 09.07.2011 р. по 10.07.2015 р., із
щорічною сплатою страхових платежів.
Перший страховий платіж з 09.07.2011 р. по
09.07.2012 р. було сплачено, тобто виконано
умови договору страхування та
кредитного договору про обов'язковість
страхування транспортного засобу. За
умови кредитного договору, так і
договору страхування вигодонабувачем,
у разі страхового випадку був ПАТ
«Укрсоцбанк». 26.02.2012 р. через ожеледицю
сталося ДТП по вул. Центральній в с.
Дулово. Розмір шкоди та витрат,
необхідних для проведення
відновлюваного ремонту складає 62019 грв.
У травні 2012 р. страхова компанія
відмовила у виплаті страхового
відшкодування, через що автомобіль
залишився до цього часу не
відремонтований. Наступний платіж,
який мав бути сплачений за договором
страхування не сплачувався, через
невиплату страхового відшкодування та
перебування автомобіля у непридатному
до використання за призначенням стані.
Тобто потреби страхувати розбитий, не
придатний до використання автомобіль
не було. Проте керуючий Тячівським
відділенням ПАТ «Укрсоцбанк» наполіг
на необхідності оплати страховки, і
тому кошти в сумі 5650.99 грв., листопаді 2012
року, були банком перераховані у ПАТ
«СК «Українська страхова група», хоч
правових наслідків ця оплата не мала,
бо страхових випадків, передбачених
договором страхування і які могли б
відшкодовуватися, в принципі не могло
бути через несправний стан
застрахованого автомобіля. Вважає, що
перерахування коштів відповідачем ПАТ
«Укрсоцбанк» ПАТ «СК «Українська
страхова група» на оплату страховки є
незаконним, оскільки банк достовірно
знав про стан автомобіля та
відсутність необхідності у
страхуванні, самовільно сплатив
страховий платіж, тобто оплатив
послугу, яку страховик не мав
можливості надати та реально
забезпечити.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. Надіслав заяву в
якій просить розглядати справу в його
відсутності. Позовні вимоги підтримує,
зустрічний позов не визнає.

Представник ПАТ «СК «Українська
страхова група» надіслала до суду
заперечення на зустрічний позов.
Посилається на те, що 10.07.2011 р. між
страховою компанією та ОСОБА_1 був
укладений договір добровільного
страхування наземних транспортних
засобі № 25-0703-0005, предметом якого є
страхування автомобіля «Хюндай», н/з
НОМЕР_1. Договір страхування укладався
на підставі ліцензії серії АВ № 500320 від
13.01.2010 р., відповідно до Закону України
«Про страхування» та Правил
добровільного страхування наземних
транспортних засобів від 16.08.2005 р. та
був підписаний позивачем та
уповноваженим представником ПАТ
«Страхова компанія «Українська
страхова група». Відповідно до ст. 638 ЦК
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Відповідно до п. 3.9 договору сторонами
було визначено періоди страхування,
страхові суми, страхові тарифи,
страхові платежі та строки страхових
платежів. Однак, страховик не отримував
від позивачки страховий платіж в
розмірі 5650.99 грв., про який у своїй
позовній заяві вона зазначає. Крім
того, позивачкою не надано жодного
доказу про внесення вказаних коштів на
розрахунковий рахунок страховика чи в
його касу. Тому її вимоги з приводу
повернення вказаних коштів є
незаконними та необґрунтованими. Крім
того, о 24-й год. 10.07.2012 р. вказаний
договір припинив свою дію, оскільки
закінчився період дії, за який було
внесено попередній страховий платіж і
черговий страховий платіж, за
наступний період дії договору не
вносився.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку що і позов ПАТ
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, і зустрічний позов
ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «СК
«Українська страхова група» про
визнання дій незаконними та повернення
коштів задоволенню не підлягають
виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 15
ЦК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. За ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом. Статтею 11 цього ж кодексу
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. У статті 27 ЦПК, поряд з
іншими правами та обов'язками осіб, які
беруть участь у справі вказано і право
брати участь у судових засіданнях,
подавати докази, брати участь у
дослідженні доказів. Згідно ст.ст. 57-59
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Суд не бере до уваги
докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Відповідно до ст.ст. 60, 61
ЦПК кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. У статті
64 ЦПК вказано, що письмовими доказами є
будь-які документи, акти, довідки,
листування службового або особистого
характеру або витяги з них, що містять
відомості про обставини, які мають
значення для справи. Письмові докази,
як правило, подаються в оригіналі. Якщо
подано копію письмового доказу, суд за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, має право вимагати подання
оригіналу.

Згідно статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору. За правилами
ст.ст. 1046, 1047 цього ж кодексу, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до статуту ПАТ «Укрсоцбанк»
є правонаступником всіх прав та
зобов'язань АКБ СР «Укрсоцбанк». 17.07.2008
року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1
було укладено договір відновлюваної
кредитної лінії № 302/37/1-08, в який у
подальшому було внесено зміни, згідно
якого відповідачці було надано кредит
у межах максимального ліміту
заборгованості у сумі 9825 грв. на строк
до 16.07.2015 р., для оплати страхових
платежів по договору добровільного
страхування наземних транспортних
засобів № 25-0703-0005 укладеного з ПАТ
«Страхова компанія «Українська
страхова група». Згідно розрахунку
заборгованості, наданого позивачем,
заборгованість ОСОБА_1 перед банком,
яка складається із заборгованості за
кредитом у сумі 5650.99 грв.,
заборгованості по процентах за
користування кредитом у сумі 2666.41 грв.,
пені за несвоєчасність повернення
відсотків у сумі 284.04 грв., інфляційних
витрат за кредитом у сумі 28.25 грв. та
інфляційні витрати за відсотками у
сумі 7.73 грв., складає 8637.43 грв. Банк
стверджує, що у відповідності до
кредитного договору перерахував ПАТ
«Страхова компанія «Українська
страхова група» 5650.99 грв. для оплати
страхових платежів. Однак, всупереч
вище викладених норм ЦПК позивач не
надав суду жодного доказу, який би
підтверджував факт перерахування
грошей. Більше того, представник ПАТ
«Страхова компанія «Українська
страхова група» у своєму запереченні
на зустрічний позов ОСОБА_1 ствердив, що
кошти на черговий платіж по страховому
договору укладеному з Бенца у компанію
не надходили.

Враховуючи відсутність
документального підтвердження
виконання позивачем умов договору, а
саме фактичного перерахування
визначеної договором грошової суми
(5650.99 грв.) на рахунок ПАТ «СК
«Українська страхова група», суд
вважає, що банк не набув права вимагати
від ОСОБА_1 5650.99 грв., проценти за
користування ними та інші суми, що
випливають із договору відновлюваної
кредитної лінії № 302/37/1-08, так як не
виконав взяті на себе цим же договором
зобов'язання перерахувати кошти
страховій компанії.

З огляду на викладене, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги
позивача не ґрунтуються на законі та
договорі і не підлягають задоволенню.
Так само відсутні підстави для
зобов'язання ПАТ «Страхова компанія
«Українська страхова група» повернути
кошти на рахунок банку.

У зв'язку з відмовою у задоволенні
первісного та зустрічного позовів,
судові витрати стягненню не
підлягають.

Тому, керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 57-61, 64, 209,
213-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1046, 1047, 1054 ЦК
України суд,

Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати покласти на кожну з
сторін у межах сплаченого ними
судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуючий:

Гримут В.І.