Справа №587/1413/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Дашутін І.В.Номер
провадження 22-ц/788/1820/14 Суддя-доповідач -
Білецький Олександр. Михайлович.
УХВАЛА

09 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Білецького О. М.,

суддів - Семеній Л. І. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника позивача - ОСОБА_3

на ухвалу Сумського районного суду
Сумської області від 15 вересня 2014 року
про відмову у забезпеченні позову

у справі за позовом законного
представника малолітньої ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, відділу Державної
виконавчої служби Сумського районного
управління юстиції, треті особи: служба
у справах дітей Сумської районної
державної адміністрації, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, про скасування акта про
передачу нерухомого майна та визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житловий будинок і
земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

17 червня 2014 року законний представник
малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернулася
до суду з вказаним позовом.

У поданій 12 вересня 2014 року заяві
представник позивача за довіреністю -
ОСОБА_3 просив суд забезпечити цей
позов шляхом накладення арешту на
спірний житловий будинок з надвірними
побутовими будівлями, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку
для будівництва і обслуговування цього
жилого будинку і господарських
будівель та ведення особистого
підсобного господарства загальною
площею 0,26 га, кадастрові номери
:05:005:0586, :05:005:0587.

Ухвалою судді Сумського районного суду
Сумської області від 15 вересня 2014 року
в задоволенні заяви про забезпечення
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права,
просить скасувати вказану ухвалу суду
першої інстанції, і постановити нову
ухвалу про задоволення заяви про
забезпечення позову.

Вважає, що накладення арешту на
вищезазначене спірне нерухоме майно є
вкрай необхідною дією, оскільки на
даний час майно зареєстроване на праві
власності за ОСОБА_6, який може вчинити
дії спрямовані на його відчуження, що
значно ускладнить або унеможливить
виконання рішення суду по даній справі.
Звертає увагу, що ухвалою Сумського
районного суду Сумської області від 03
вересня 2014 року по іншій справі за
зверненням ОСОБА_6 зобов'язано
посадових осіб відділу ДВС Сумського
РУЮ зняти (скасувати) заборону на
відчуження нерухомого майна, що
дозволить відповідачу в майбутньому
реалізувати це майно.

Представник також вказує, що суд
проігнорував його бажання прийняти
участь при розгляді заяви про
забезпечення позову.

Заслухавши пояснення представника
позивача і заперечення ОСОБА_6,
дослідивши матеріали і перевіривши
ухвалу суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог позову і
заяви про забезпечення позову, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
належний йому відповідно до свідоцтва
від 10 січня 2001 року про право власності
житловий будинок з надвірними та
побутовими будівлями по АДРЕСА_1,
ОСОБА_7 передав в іпотеку ПАТ
Укрсиббанк» за договором іпотеки від 29
листопада 2006 року №34143.

Рішенням Сумського районного суду від
25 жовтня 2010 року (справа №2-784/10) в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_9 29 листопада 2006
року №0, звернуто стягнення на
вказаний предмет іпотеки.

У відділі ДВС Сумського РУЮ перебуває
на виконанні зведене виконавче
провадження № 29561737 від 21 вересня 2011 про
стягнення з ОСОБА_7 боргів на користь
ряду стягувачів у загальному розмірі
1607416 грн. 20 коп.

Оскільки при виконанні судового
рішення реалізація предмету іпотеки не
відбулася, а банк відмовився прийняти
цю нерухомість в рахунок зарахування
боргу, на підставі Акту державного
виконавця від 16 січня 2013 року ОСОБА_6
видано посвідчене приватним
нотаріусом Сумського районного
нотаріального округу ОСОБА_10 та
зареєстроване в Державному реєстрі
прав на нерухоме майно свідоцтво від 06
лютого 2013 року про право власності на
житловий будинок з надвірними
побутовими будівлями, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну
ділянку для будівництва і
обслуговування цього жилого будинку і
господарських будівель та для ведення
особистого підсобного господарства
загальною площею 0,26 га, кадастрові
номери :05:005:0586, :05:005:0587.

Згідно зі ст.ст.151, 152 ЦПК України за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
суд може вжити заходи забезпечення
позову, до яких, зокрема, відноситься
арешт майна. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття цих
заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України у п.4
постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства про забезпечення
позову», роз'яснив, що суддя повинен з
урахуванням доказів наданих позивачем,
пересвідчитися чи існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
можливого виконання рішення суду.

Тобто, вжиття заходів забезпечення
позову має гарантувати реалізацію
позовних вимог у випадку задоволення
позову (бути необхідним і достатнім) і
може застосовуватись лише до позовів
про визнання та про присудження.

Однак, усупереч вказаних вимог, в
адресованій місцевому суду заяві про
забезпечення позову (а.с.138),
представник позивача взагалі не вказав
і не надав жодних доказів такої загрози
невиконання чи можливого утруднення
виконання рішення суду.

Факт звернення ОСОБА_6 до Сумського
районного суду зі скаргою щодо
зобов'язання посадових осіб відділу
ДВС Сумського РУЮ зняти (скасувати)
заборону на відчуження нерухомого
майна, про який йдеться в апеляційній
скарзі, не є доказом про його наміри
щодо відчуження майна, а лише обраним
вказаною особою законним способом
захисту своїх прав.

Позовні вимоги полягають у скасуванні,
з підстав порушення прав малолітньої
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає у
вказаному будинку, цього Акту
державного виконавця про передачу
майна ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу
при примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження №29561737 від 21
вересня 2011 про стягнення з ОСОБА_7
боргів на користь стягувачів у
загальному розмірі 1607416 грн. 20 коп. та
про визнання недійсним вищевказаного
свідоцтва на ім'я ОСОБА_6 про право
власності на це спірне нерухоме майно.

Таким чином, позовні вимоги зводяться
лише до оспорювання акту державного
виконавця та визнання недійсним
вчиненого на їх підставі договору
оренди.

Отже, навіть у випадку можливого
задоволення позову рішення суду не
підлягатиме примусовому виконанню.

За таких обставин місцевий суд
обґрунтовано не вбачав законних
підстав для задоволення заяви про
забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі. Тому
доводи апеляційної скарги про
ігнорування судом бажання
представника брати участь у розгляді
даної заяви є безпідставними.

Таким чином, ухвала суду першої
інстанції є законною і обґрунтованою,
постановлена з дотриманням норм
процесуального права, а тому підстав
для її зміни чи скасування не
вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312,
ст.ст.314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Сумського районного суду
Сумської області від 15 вересня 2014 року
про забезпечення позову в даній справі
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -