АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
суді першої інстанції: Мірошниченко
О.В. Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику В.А.

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 17 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання грошових
коштів особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 17 липня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог у повному обсязі, вважаючи, що
судом порушено норм матеріального та
процесуального права

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що у квітні 2013 року
позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання грошових
коштів особистою приватною власністю,
посилаючись в обґрунтування своїх
вимог на те, що 1 червня 2007 року
укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
який 19 січня 2012 року розірвано на
підставі рішення Шевченківського
районного суду м. Києва. Під час шлюбу
ОСОБА_3 укладено ряд договорів,
спрямованих на придбання квартири за
адресою: АДРЕСА_2, однак, фактично
квартиру придбано не було. 03 листопада
2010 року ОСОБА_3 уклав з Іпотечним
центром в м. Києві та Київській області
Державної спеціалізованої установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» договір про
управління коштами для будівництва
(придбання) доступного житла за
державної підтримки. За п. 1.8 Договору
управління коштами, - з урахуванням
пунктів 1.4., 1.5 та 1.7. цього Договору:
державна підтримка надається у розмірі
233 587,00 гривень, частка грошових коштів
необхідних для будівництва (придбання),
доступного житла за державної
підтримки, становить 633 718, 00 гривень, а
також суми винагороди (відшкодування)
за обслуговування коштів, становить 0,7
відсотка вартості договору 6 071 гривень,
яка вноситься першочергово на власний
поточний рахунок згідно п. 1.9.

На підставі п. 1.9 договору управління
коштами будівництва ОСОБА_3 відкрито
власний поточний рахунок № НОМЕР_1 в
КМФ АБ «Полтава Банк», на який
позивачем перераховано грошові кошти у
розмірі 639 752 гривень. Також, на
виконання умов Договору управління
коштами, 16 листопада 2010 року ОСОБА_3
уклав з TOB «ТМО «Ліко-Холдінг» договір
відчуження майнових прав на об'єкт
незавершеного будівництва - квартиру в
будинку, розташованому за будівельною
адресою: АДРЕСА_3.

Зазначає, що даний договір укладено ним
у власних інтересах для придбання у
приватну власність майнових прав на
нерухоме майно - квартиру та подальшого
оформлення права власності, з метою її
продажу.

Враховуючи викладене, просив суд
визнати право особистої приватної
власності на грошові кошти у сумі 639 789
гривень, сплачені на придбання
майнових прав на квартиру АДРЕСА_2,
згідно умов договорів, укладених між
ОСОБА_3 та Іпотечним центром в м. Києві
та Київській області Державної
спеціалізованої установи «Державний
фонд сприяння молодіжному житловому
будівництву».

Як вбачається з матеріалів справи, 01
червня 2007 року укладено шлюб між ОСОБА_3
та ОСОБА_4, який зареєстровано у
Центральному відділі реєстрації
шлюбів м. Києві з Державним Центром
розвитку сім'ї, про що видано свідоцтво
про шлюб серії НОМЕР_2 від 01.06.2007 року та
зроблено актовий запис за № 981.

19 січня 2012 року даний шлюб розірвано на
підставі рішення Шевченківського
районного суду м. Києва.

З 15 серпня 2008 року родина ОСОБА_5 у
складі сім'ї з п'яти осіб: ОСОБА_5
(заявник), ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, перебувала на квартирному
обліку осіб, що потребують поліпшення
житлових умов, що підтверджується
даними довідки № 1570, виданої 02 вересня
2008 року Відділом обліку та розподілу
житлової площі Шевченківської
районної в м. Києві державної
адміністрації, що також
підтверджується листом ТОВ «ТМО
«JIIKO-Холдинг», яке є стороною за
договором № 17 відчуження майнових прав
на об'єкт незавершеного будівництва,
укладеним з позивачем 16 листопада 2010
року.

3 листопада 2010 року ОСОБА_3 уклав з
Іпотечним центром в м. Києві та
Київській області Державної
спеціалізованої установи «Державний
фонд сприяння молодіжному житловому
будівництву» договір про управління
коштами для будівництва (придбання)
доступного житла за державної
підтримки. П. 1.8 Договору управління
коштами передбачено, - з урахуванням
пунктів 1.4., 1.5 та 1.7. цього Договору:
державна підтримка надається у розмірі
233 587,00 гривень, частка грошових коштів
необхідних для будівництва (придбання),
доступного житла за державної
підтримки, становить 633 718, 00 гривень, а
також суми винагороди (відшкодування)
за обслуговування коштів, становить 0,7
відсотка вартості договору 6 071 гривень,
яка вноситься першочергово на власний
поточний рахунок згідно п. 1.9.

28 жовтня 2010 року між ОСОБА_3 та
Акціонерним Банком «Полтава Банк»
укладено договір банківського рахунку
фізичної особи, предметом якого було
відкриття банком ОСОБА_3 поточного
рахунку № НОМЕР_1, з метою виконання
Державної цільової
соціально-економічної програми
будівництва (придбання) доступного
житла на 2010-2017 роки (а.с. 23-24).

16 листопада 2010 року ОСОБА_3 уклав з TOB
«ТМО «Ліко-Холдінг» договір відчуження
майнових прав на об'єкт незавершеного
будівництва - квартиру в будинку,
розташованому за будівельною адресою:
АДРЕСА_3.

Як вбачається з роз'яснень TOB «ТМО
«Ліко-Холдінг» від 27 червня 2012 року,
відповідно до документів, які були
надані до Іпотечного центру, родина
ОСОБА_7 перебувала на квартирному
обліку та потребувала додаткової
житлової площі (додаткового житла), бо
разом з родиною ОСОБА_7 (три особи)
проживала родина ОСОБА_3 (три особи), за
адресою: АДРЕСА_1. Документи також
свідчать, що родина ОСОБА_7 разом із
родиною ОСОБА_3 брала участь у
державній програмі «Доступне житло 30%
на 70%» і таким чином ОСОБА_3 діяв в
інтересах сім'ї, що не заперечував і сам
ОСОБА_3, подаючи такі документи до
Іпотечного центру, укладаючи угоди,
беручи участь у зазначеній державній
програмі. Наведене свідчить про
відсутність будь-яких майнових чи
інших спорів у родині ОСОБА_3 та ОСОБА_7
щодо укладення угод з ТОВ «ТМО
«Ліко-Холдинг», а також свідчить про те,
що вони діяли спільно, обираючи
квартиру, та приймаючи вказане рішення.
При цьому, свідоцтво про право
власності на житло повинно
оформлюватись на всіх членів родини,
які брали участь у державній програмі,
у рівних частках (а.с. 124).

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 січня 2012 року,
постановленим у цивільній справі за
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики, позовні
вимоги ОСОБА_8 задоволено, стягнуто на
користь останнього з ОСОБА_3
заборгованість за договором позики у
розмірі 640 000 гривень, 3% річних у розмірі
1472,88 гривень, судовий збір у розмірі 2823
гривні, а всього - 644 295, 88 гривень.
Вказане вище судове рішення набрало
законної сили 15 лютого 2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя.

Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України, договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що гроші в розмірі 640000 грн.
бралися ОСОБА_3 і використані ним в
інтересах сім'ї - укладання договору з
TOB «ТМО «Ліко-Холдінг» про відчуження
майнових прав на об'єкт незавершеного
будівництва - квартиру в будинку,
розташованому за будівельною адресою:
АДРЕСА_3 за державною програмою
Доступне житло 30% на 70 %».

Колегія суддів не може погодитися з
доводами апеляційної скарги про те, що
родина ОСОБА_7 не потребує поліпшення
житлових умов, оскільки з 15 серпня 2008
року родина ОСОБА_7 у складі сім'ї з
п'яти осіб: ОСОБА_5 (заявник), ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, перебувала на
квартирному обліку осіб, що потребують
поліпшення житлових умов, що
підтверджується даними довідки № 1570,
виданої 02 вересня 2008 року Відділом
обліку та розподілу житлової площі
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації.

Посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції не взято до уваги, що у
вищезазначеному договорі право
власності на квартиру оформлювалося
виключно на ОСОБА_3, оскільки майно
набуте під час шлюбу є спільною
сумісною власністю подружжя на
підставі ст. 60 СК України, що
презюмується, крім того, ці доводи
спростовуються матеріалами справи.

Також колегія суддів не може
погодитися із доводами апелянта про те,
що родина ОСОБА_7 не приймала участь у
виборі квартири та не сплатили за неї
кошти, а квартира придбана за особисті
кошти позивача, отримані ним за
договором позики, оскільки позивачем
не доведено того, що договори
укладалися не в інтересах сім'ї. Як
встановлено судом першої інстанції,
родина ОСОБА_7 разом із родиною ОСОБА_3
брала участь у державній програмі
«Доступне житло 30% на 70%», що свідчить
про спільне обрання квартири та
прийняття рішення щодо укладання
договору.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
порушені норми матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
відповідають обставинам справи,
обґрунтовані, колегія суддів не вбачає
підстав для його зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 17 липня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді