Справа № 459/2758/14
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/6090/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Крайник Н.П.

суддів: Курій Н.М.,
Мельничук О.Я.

за секретаря
Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
на рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 06 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 06 серпня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_2 -
11000 (одинадцять тисяч) грн. на
відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду оскаржило
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Червонограді Львівської області.
Вважає, що рішення прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
позивачем не було долучено жодного
медичного висновку про наявність факту
спричинення йому моральної шкоди у
зв»язку з професійним захворюванням.
Просить рішення суду скасувати та
постановити нове, яким в позові ОСОБА_2
відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скаргу слід відхилити з
таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам відповідає.

З трудової книжки на ім'я ОСОБА_2 від
29.08.1978 року, акту розслідування
професійного захворювання (отруєння)
від 21.01.2004 року вбачається що стаж
роботи позивача в умовах впливу
шкідливих факторів становить 23 роки 10
місяців.

Згідно довідки МОЗ Обласної МСЕК № 3
серії ЛВА-2 № 007849 від 16.04.2003 року
позивачу було вперше встановлено ІІІ
групу інвалідності та 50 % втрати
працездатності по професійному
захворюванню від 04.02.2003 року.

Відповідно до довідки МОЗ Обласної
МСЕК № 3 серії ЛВА-2 № 008445 від 31.03.2004 року
позивачу було встановлено ІІІ групу
інвалідності та 50 % втрати професійної
працездатності. З довідки № 020219 від
27.02.2007 року виданої Міжрайонною
спеціалізованою профілактичною МСЕК
позивачу було встановлено ІІІ групу
інвалідності та 55 % втрати професійної
працездатності з яких: 30 %
попереково-крижова радикулопатія, 25 %
хронічний бронхіт (а.с. 9).

У зв'язку з наявністю вищевказаного
професійного захворювання позивач
неодноразово перебував на
стаціонарному та амбулаторному
лікуванні, що стверджується наявними в
матеріалах справи виписоками з
історії хвороби.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», в
редакції, яка діяла на момент
встановлення позивачу втрати
працездатності, у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов»язаний виплатити у
встановленому законодавством порядку,
зокрема, грошову суму за моральну
шкоду за наявності факту заподіяння
цієї шкоди потерпілому.

Враховуючи наведене, районний суд
прийшов до обгрунтованого висновку,
що обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди повинен бути
покладений на Фонд, який у
відповідності до ст. 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
несе обов'язок по відшкодуванню
позивачу моральної шкоди на час
встановлення позивачу втрати
професійної працездатності.

Відповідно до п.2 наказу МОЗ України №
420 від 05.06.2012 року Про затвердження
порядку та критеріїв встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня стійкої втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров»я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.08.2012 року визнано
таким, що втратив чинність наказ МОЗ
України від 22.11.1995 року, яким
затверджено Порядок встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров»я, пов»язане з
виконання трудових обов'язків, у п. 3.8
якого передбачалося, що на МСЕК
покладено обов'язок встановлення
факту спричинення моральної шкоди.

Виходячи з положень ст. 23 ЦК України,
при вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди суду необхідно
встановити характер завданої
моральної шкоди, глибину і тривалість
моральних та фізичних страждань
потерпілого, настання негативних змін
у його житті, можливість відновлення
стану, який мав потерпілий до
нещасного випадку чи професійного
захворювання.

Задовольняючи позов частково,
районний суд визначив розмір
відшкодування моральної шкоди з
урахуванням тяжкості завданої
позивачу моральної шкоди, глибини,
тривалості та характеру моральних та
фізичних страждань позивача, стану
його здоров»я, тяжкості професійного
захворювання, настання у зв'язку з цим
негативних змін у його житті,
необхідності лікування, втрати у
зв'язку з цим життєвих зв'язків,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, що вимагає від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя, та виходячи з
засад розумності та виваженості.
Вищенаведене відповідає п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року №4 „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди".

Висновки суду достатньо
мотивовані і підтверджені доказами,
наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам
процесуального та матеріального
права, обставинам справи, доводи
скарги висновків суду не спростовують,
тому колегія суддів підстав для
скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315,
ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 06 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Крайник Н.П..

Судді:
Курій Н.М.

Мельничук О.Я.