У х в а л а

іменем україни

18 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної
О.О., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - ОСОБА_5, про
звернення стягнення кредитної
заборгованості на предмет іпотеки, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Крижопільського районного суду
Вінницької області від 28 травня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Вінницької області від 08 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з указаним позовом,
обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 06
вересня 2007 року між цим
банком та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір, згідно з умовами
якого останній отримав кредит у
розмірі 15 тис.
доларів США зі сплатою проуентів за
користування кредитом у розмірі 11,04 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення - 04 вересня 2017 року. На
порушення умов договору позичальник
взятих за кредитним договором
зобов'язань не виконував належним
чином, у зв'язку з чим станом на 06 грудня
2012 року виникла заборгованість у
розмірі 24 360,06 доларів США, що
еквівалентно 194 636 грн 90 коп., з яких: 12
921,21 доларів США - заборгованість за
кредитом; 5 257,21 доларів США -
заборгованість за процентами за
користування кредитом; 930 доларів США -
заборгованість із комісії за
користуванням кредитом; 4061,84 доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до договору: 31,29
доларів США - штраф (фіксована частина);
1 158,51 доларів США - штраф (процентна
складова). На забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором того ж дня між тими ж
сторонами укладено договір іпотеки,
згідно з яким відповідач передала в
іпотеку належний їй на праві власності
будинок загальною площею 69,90 кв. м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Обумовлена сторонами договору ціна
предмета іпотеки становить 95 950 грн.
Ураховуючи, що взяті за договором
зобов'язання позичальником не
виконуються, тому позивач просив у
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернути
стягнення на предмет іпотеки та
виселити відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
вищевказаному житловому будинку зі
зняттям їх з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України.

Рішенням Крижопільського районного
суду Вінницької області від
28 травня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 08 липня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано, в задоволенні позову
відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої й
апеляційної інстанцій, справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні указаного
позову, апеляційний суд, дослідивши
докази у справі і надавши їм належну
оцінку в силу вимог ст. ст. 10,
60, 212, 303, 304 ЦПК України, а також,
врахувавши обставини справи,
обґрунтовано виходив з недоведеності
та безпідставності зазначених
позовних вимог, оскільки позивачем не
надано доказів на підтвердження
обставини про те, що іпотекодавець
отримала повідомлення від 31 жовтня 2012
року про усунення порушення
зобов'язання за кредитним договором та
попередження про намір звернути
стягнення на предмет іпотеки, крім
того, суд правильно встановив, що
будь-яких доказів на підтвердження
того, що мешканцями будинку була
отримана вимога банку про добровільне
звільнення приміщення та невиконання
цієї вимоги у 30-денний строк з дня її
отримання позивачем не надано.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази і надав
їм належну оцінку, правильно встановив
обставини справи, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів, отже, рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права.

Вимога касаційної скарги про
скасування рішення суду першої
інстанції є некоректною, ураховуючи, що
це рішення правильно скасовано судом
апеляційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 08 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

С.П. Штелик