АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5883/14 р.
Справа № 639/4004/14-ц
Головуючий 1 інстанції
Доповідач: Сащенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Коваленко І.П.,
Довгаль А.П.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 10 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з
позовною заявою до ОСОБА_3, в якій
просив розірвати шлюб між ним та
відповідачкою.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що сімейне життя не склалося,
з різних питань постійно виникають
розбіжності. Шлюб існує лише формально,
примирення між сторонами та збереження
сім'ї неможливе. Від шлюбу сторони
неповнолітніх дітей не мають.

У судове засідання сторони не
з'явилися.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 10 липня 2014 року позов
задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, зареєстрований 21 червня 2003 року
у Міському відділі реєстрації актів
громадянського стану Харківського
обласного управління юстиції, запис
№788. Прізвище відповідачки залишено
без змін - «ОСОБА_3».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду змінити в частині
встановлених фактів та повернути
дошлюбне прізвище «ОСОБА_3».
Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що своєї згоди на розгляд
справи без її участі вона не давала.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того,
подальше сімейне життя подружжя і
збереження сім'ї є неможливим, оскільки
це може зашкодити інтересам сторін.

Судова колегія не може в повній мірі
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції в зв'язку з наступним.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має
для суду наперед встановленого
значення. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
уклали шлюб, який був зареєстрований 21
червня 2003 року у Міському відділі
реєстрації актів громадянського стану
Харківського обласного управління
юстиції, актовий запис №788, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1 ( а.с.4 ).

Подружжя від шлюбу неповнолітніх дітей
не мають.

Відповідно до вимог ст. ст. 110,112 СК
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судовою колегією апеляційного суду
надавався час для примирення, проте
після його спливу сторони наполягають
на розірванні шлюбу.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що рішення суду в частині
розірвання шлюбу є законним і
обґрунтованим.

Однак судова колегія не
погоджується з рішенням суду в частині
визначення прізвища відповідачки,
після розірвання шлюбу.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_3 пояснила, що вона має
бажання відновити своє дошлюбне
прізвище - «ОСОБА_3».

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, 309,
313,314,316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3-
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 10 липня 2014 року -
змінити.

Після розірвання шлюбу відновити
дошлюбне прізвище ОСОБА_3 - «ОСОБА_3».

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді