Справа № 357/5070/14-ц
Головуючий у І інстанції Шовкопляс
О.П.Провадження № 22-ц/780/4963/14
Доповідач у 2 інстанції
Мережко М.В,Категорія 58
РІШЕННЯ

Іменем України

08 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Данілова О.М.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного Фонду України у м. Білій
Церкві Київської області на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 21
травня 2014 року по справі за позовом
Управління Пенсійного Фонду України у
м. Білій Церкві Київської
області до Першої Білоцерківської
міської державної нотаріальної
контори про скасування
правовстановлюючого документа
(свідоцтва про право на спадщину за
законом).

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів ,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач звернувся в
суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24
січня 2014 року державним нотаріусом
Першої Білоцерківської міської
державної нотаріальної контори
Кравець А.В. видано свідоцтво про право
на спадщину за законом ОСОБА_3 на
грошові кошти (доплати до пенсії), після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Позивач вважає, що дії нотаріуса по
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом суперечать чинному
законодавству.

Так, позивач зазначає, що підставою
видачі свідоцтва є довідка Управління
ПФУ у м. Білій Церкві Київської області
№ 1596209 від 23 липня 2013 року, видана на
підставі постанови Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 липня 2011 року у справі за
№ 2А -708322011), якою зобов`язано УПФУ у м.
Білій Церкві провести перерахунок та
виплату ОСОБА_4 пенсії по другій групі
інвалідності відповідно до ч.4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», встановивши її на рівні 8
(восьми) мінімальних пенсій за віком, та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров`ю, відповідно до ч.1 ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
встановивши її на рівні 75% від
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування «на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, передбаченого в
Законах про Державний бюджет на
відповідний рік, починаючи з 07 грудня
2010 року з врахуванням виплаченої
пенсії.

Зобов`язано УПФУ у м. Білій Церкві
провести перерахунок і виплачувати
доплату до пенсії ОСОБА_4 згідно із ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за проживання на території
радіоактивного забруднення,
встановивши її на рівні мінімальної
заробітної плати в розмірах,
визначених в Законах про Державний
бюджет України на відповідний рік,
починаючи із 07 грудня 2010 року щомісячно
з врахуванням виплачених сум доплати.

Постанова Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 липня 2011 року набула законної
сили після її перегляду Київським
апеляційним адміністративним cудом 09
жовтня 2013 року.

Перерахунок пенсії було проведено,
доплату нараховано в сумі 47 230,50 грн за
період із 07 грудня 2010 року по 22 липня 2011
року.

Порядок виплати недоотриманої пенсії у
зв`язку із смертю пенсіонера
визначений ст. 52 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
страхування».

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов`язаних із
реалізацією цього Закону здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету.
Крім того, цим Законом не передбачено
проведення недоодержаних в зв`язку зі
смертю особи виплат.

Позивач вважає, що виплата сум
нарахованої ОСОБА_4, за рішенням суду,
можлива лише після надходження
цільових коштів, призначених для
такого фінансування.

Крім того, позивач вважає, що права на
пенсійні виплати не могли увійти до
складу спадщини, оскільки відповідно
до ст. 1219 ЦК України, права та обов`язки,
що нерозривно пов`язані з особою
спадкодавця, зокрема немайнові права
та права на пенсійну допомогу або інші
виплати, встановлені законом, не
входять до складу спадщини.

Враховуючи, що цивільна правоздатність
фізичної особи припиняється у момент
її смерті, і на час смерті ОСОБА_4
рішення суду не набрало законної сили,
а відтак доплати до пенсії не увійшли
до складу спадщини, тому свідоцтво про
право на спадщину за законом видане з
порушенням вимог законодавства
підлягає скасуванню. Позивач просив
задовольнити позов, скасувати
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане 24 січня 2014 року ОСОБА_3
після померлого ОСОБА_4

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 21 травня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
постановити нове рішенням, яким
задовольнити позов. В апеляційній
скарзі посилався на неповне з`ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, апеляційну скаргу
обґрунтовував обставинами, які
викладені позивачем в позові.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову про
скасування свідоцтва про право на
спадщину за законом, суд першої
інстанції виходив із того, що свідоцтво
про право на спадщину видано з
дотриманням норм ст. 1227 ЦК України, і
ОСОБА_3 є належним спадкоємцем.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» N 7,
від 30 травня 2008 року відповідно до
статті 1301 ЦК України свідоцтво про
право на спадщину може бути визнано
недійсним не лише тоді, коли особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, але й за інших підстав,
установлених законом. Іншими
підставами можуть бути: визнання
заповіту недійсним, визнання відмови
від спадщини недійсною, визнання шлюбу
недійсним, порушення у зв'язку з
видачею свідоцтва про право на
спадщину прав інших осіб тощо.

Законом прямо не встановлюються
підстави визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину. Буквально
відповідно до ст. 1301 ЦК України
підставою визнання свідоцтва про право
на спадщину недійсним є відсутність у
особи, якій воно видане, права на
спадкування.

При оформлені права на спадщину
нотаріус зобов'язаний вчинити ряд
нотаріально-процесуальних дій,
відповідно до порядку встановленого
п.п. 205-238 Інструкції „Про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України". Нотаріус зобов'язаний:
встановити факт смерті спадкодавця,
час та місце відкриття спадщини,
наявність підстав для закликання до
спадкоємства за законом або за
заповітом осіб, які подали заяву про
видачу свідоцтва, склад спадкового
майна, на яке видається свідоцтво про
право на спадщину та приналежність
цього майна спадкодавцю, претензії
кредиторів, заяви відказоодержувачів
про відмову від заповідального відказу
та здійснює інші дії з нотаріального
провадження, щодо видачі свідоцтва про
право на спадщину. На підтвердження цих
обставин від спадкоємців обов'язково
вимагаються відповідні документи. В
результаті аналізу всіх поданих
документів при наявності достатніх
підстав нотаріус видає свідоцтво про
право на спадщину.

Як видно з тексту Свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого на ім`я
ОСОБА_3, доплати до пенсії в сумі,
нараховані Управлінням Пенсійного
Фонду України у м. Білій Церкві
Київської області (по рішенню
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 18 липня 2011 року) в
сумі 47 230,50 грн за період із 07 грудня 2010
року по 22 липня 2011 року належали
померлому ОСОБА_4 на підставі довідки
Управління Пенсійного Фонду України у
м. Білій Церкві Київської області №
1596209 від 23 липня 2013 року.

Разом із видачею свідоцтва про право на
спадщину, у спадкоємців виникають
права та обов`язки відносно спадкового
майна. Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом, спадкоємцем є
ОСОБА_3

Суд може визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину тільки у разі,
якщо буде встановлено, що особа, якій
видане свідоцтво не мала права на
спадкування або у разі порушення у
зв'язку з видачею свідоцтва про право
на спадщину прав інших осіб.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

За змістом процесуальних норм (ст.ст. 3,
15 ЦПК України ) об`єктом захисту є
порушене, невизнане або оспорюване
право чи цивільний інтерес і саме вони
є підставою для звернення особи за
захистом із застосуванням
відповідного способу захисту.
Аналогічні роз`яснення містить п.11
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»,
оскільки правом на звернення до суду за
захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів, а
також у разі звернення до суду органів
та осіб, яким надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб
або державні та суспільні інтереси
(частини перша та друга статті 3 ЦПК
України), то суд повинен встановити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, а
якщо були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд не
роз`яснив сторонам наслідків вчинення
або невчинення процесуальних дій
передбачених ст. 33 ЦПК України, не
визначився з колом осіб, правовими
підставами скасування свідоцтва про
право на спадщину, і прийшов до
передчасного висновку про відмову у
задоволенні позову.

Суд першої інстанції при ухвалені
рішення не з"ясував обставин, що мають
значення для вирішення спору, не
залучив до участі у справі всіх осіб,
інтересів яких безпосередньо
стосується спірне питання, чи є
залучений відповідач відповідальним
за порушення права позивача, а тому
рішення суду не можна вважати законним
та обґрунтованим, воно підлягає
скасуванню з ухвалою нового рішення
про відмову у задоволенні позову,
оскільки встановлені порушення
процесуального права перешкоджають
суду апеляційної інстанції дослідити
нові докази, чи обставини які не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Керуючись ст. ст, 303, 307, 309, 313 -316, 319 ЦПК
України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України у м. Білій
Церкві Київської області -
задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 21 травня 2014 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Управління
Пенсійного Фонду України у м. Білій
Церкві Київської області до Першої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори про скасування
правовстановлюючого документа
(свідоцтва про право на спадщину за
законом) - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене протягом двадцяти
днів у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: