Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2626/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

іменем України

07.10.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

при секретареві: Пітель Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 11 вересня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, -

встановила:

У серпні 2014 року ОСОБА_3
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення аліментів, мотивуючи
позовні вимоги тим, що вона з
відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Посилаючись на те, що відповідач
матеріальної допомоги не надає,
просила стягнути з нього аліменти на
утримання доньки в розмірі ? частини
усіх видів заробітку щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
моменту звернення до суду і до
повноліття дитини, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Кіровського районного
суду від 11 вересня 2014 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким зменшити
розмір аліментів з 1/4 частини до 1/6
частини усіх видів заробітку. Вказав,
що суд не врахував того факту, що він
має ще одну дитину, на яку стягнуто
судом ? частину усіх видів заробітку
(доходу), таким чином з його доходів
утримуватиметься 50%, що є порушенням
протоколу №1 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод.

Заслухавши доповідача, позивача,
представників сторін, дослідивши
письмові докази по справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач як батько дитини,
зобов'язаний утримувати її до
досягнення повноліття, а також з того,
що при вирішенні питання про розмір
аліментів за наявності у відповідача
кількох дітей, необхідно виходити із
рівності прав кожної дитини.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком, оскільки він є
обґрунтованим і відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який рішенням Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 16 вересня 2011
року було розірвано. Від шлюбу мають
неповнолітню доньку, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4), яка проживає разом
із позивачкою і перебуває на її
утриманні (а.с. 9). Відповідач працює та
має стабільний дохід від своєї роботи.

Згідно зі ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття.

Статтею 182 СУ України передбачено,
що при визначенні розміру аліментів
суд враховує: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина, інші обставини, що
мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 03 вересня 2014 року з
відповідача стягнуто аліменти на
користь ОСОБА_5 на утримання своєї
другої дитини, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі ? частини доходу, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку (а.с.17).

Позивач у судовому засіданні пояснила,
що у відповідача з ОСОБА_5 шлюб не
розірвано, вони продовжують проживати
однією сім'єю. Вважає, що ОСОБА_5
звернулася в суд про стягнення
аліментів на свою користь на утримання
дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зразу після
того, як вона 14.08.2014 року звернулася в
суд з цим позовом, задля того, аби на
утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, суд
зменшив розмір аліментів.

Як роз'яснив Верховний Суд України у
п.п.3 п.17 постанови Пленуму від 15 травня
2006 року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
суд, вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, повинен ураховувати стан
здоров'я, матеріальне становище дитини
і платника аліментів, наявність в
останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, повнолітніх дочки, сина, інші
обставини, що мають істотне значення.
При цьому за наявності кількох дітей у
відповідача суд повинен виходити із
рівності прав кожної дитини на належне
матеріальне утримання з тим, щоб одна
дитина не перебувала в гіршому
становищі порівняно з іншою.

Як передбачено ст.18 Конвенції про права
дитини, ратифіковану в Україні
постановою Верховної Ради України
27.02.1991 року N 789-XII, держави-учасниці
докладають всіх можливих зусиль до
того, щоб забезпечити визнання
принципу загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки або
у відповідних випадках законні опікуни
несуть основну відповідальність за
виховання і розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування. Відповідно до
ст.27 Конвенції держави-учасниці
визнають право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батько
(-ки) або інші особи, які виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що відповідач має можливість
сплачувати аліменти на користь
позивачки до досягнення дитиною
повноліття в розмірі ? частини свого
заробітку(доходу). Наведені в
апеляційній скарзі доводи не
спростовують правильного по суті і
справедливого рішення. Відповідач не
надав доказів, які б підтверджували
його неспроможність сплачувати
аліменти у визначеному судом розмірі, а
обставини, на які посилався, не можуть
бути достатнього підставою для
зменшення цього розміру.

Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Тому відповідач не позбавлений
можливості звернутись до суду з
позовною заявою про зменшення розміру
аліментів, за наявності вказаних
обставин.

З урахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з додержанням вимог
закону та відповідає матеріалам справи
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 11 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з
наступного дня.

Головуючий:

Судді: