Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/9217/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі апеляційну
скаргу гаражного кооперативу
«Світанок» на рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 28 липня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
гаражного кооперативу «Світанок» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з даним позовом, в якому
зазначив, що з 16 квітня 2012 року працював
сторожем в гаражному кооперативі
«Світанок». Наказом від 13 травня 2014
року його було звільнено з роботи з 16
травня на підставі п. 3 ч.1 ст.40 КЗпП
України за систематичне невиконання
без поважних причин своїх трудових
обов'язків.

Вважає своє звільнення
незаконним, оскільки належним чином
виконував покладені на нього трудові
обов'язки, а припинення трудових
відносин з відповідачем обумовлене
упередженим ставленням до нього з боку
голови правління кооперативу, який
таким чином відреагував на його
критичні висловлювання щодо
організації роботи.

Враховуючи вищезазначене, просив
поновити його на роботі сторожа
гаражного кооперативу «Світанок»,
стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
відшкодувати моральну шкоду в розмірі
3000 грн.

Рішенням Богунського районного
суду м. Житомира від 28 липня 2014 року
позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді
охоронника гаражного кооперативу
«Світанок».

Стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_1 2918 грн. 18 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення в частині
задоволених позовних вимог, ухваливши
нове, яким повністю відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Апелянт, зокрема, зазначає, що при
звільненні позивача були дотримані всі
вимоги трудового законодавства.
Відсутність письмових пояснень
позивача при застосуванні до нього
стягнень у вигляді доган не свідчить
про порушення КЗпП України, оскільки
ст. 149 цього Кодексу містить правило про
те, що власник або уповноважений ним
орган повинен саме зажадати, а не
отримати письмові пояснення від
порушника трудової дисципліни. Окрім
того, на засіданнях правління
кооперативу позивач надавав усні
пояснення щодо вчинених ним порушень.

В судовому засіданні представники
гаражного кооперативу «Світанок»
підтримали доводи, викладені в
апеляційній скарзі, зауваживши, що
позивач протягом всього часу роботи
охоронцем зарекомендував себе з
негативної сторони, внаслідок чого всі
його колеги відмовляються працювати
разом з ним. ОСОБА_1 неодноразово в
грубій формі висловлювався на адресу
голови та членів правління
кооперативу, часто застосовуючи при
цьому фізичну силу.

Зокрема, отримавши повідомлення від
члена правління з приводу того, що в
одному з гаражів, розташованому на
території кооперативу, постійно горить
світло, ОСОБА_1 не вчинив жодних дій,
спрямованих на дотримання
протипожежних правил, а з брутальною
лайкою та бійкою накинувся на нього та
виштовхав зі службового приміщення.
Внаслідок таких дій позивача було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани, про
що свідчить протокол засідання
правління №33 від 5 лютого 2014 року.

Згідно з протоколом засідання
правління №35 від 15 квітня 2014 року
позивачеві оголошена догана за те, що
він у нетактовній та грубій формі
висловлювався на адресу голови
правління, втручаючись у його
діяльність.

При вирішенні спору суд першої
інстанції належним чином не дослідив
зміст зазначених протоколів, на
підставі яких був виданий наказ про
звільнення позивача. Окрім того,
висновок суду про те, що накази про
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді доган не видавалися, є
безпідставним. Такі накази були
належним чином оформлені, проте не
надані до суду першої інстанції,
оскільки факти притягнення ОСОБА_1 до
відповідальності за невиконання
трудових обов'язків підтверджуються
протоколами засідань правління, яке є
найвищим органом кооперативу.

Позивач в судовому засіданні зазначив,
що, на його думку, апеляційна скарга є
безпідставною, оскільки критика голови
та членів правління кооперативу не
свідчить про порушення ним трудових
обов'язків охоронця. На засідання
правління 5 лютого та 15 квітня 2014 року
він дійсно був присутній, надавав
пояснення щодо своєї нетактовної
поведінки та просив вибачення, проте
не вважає це підставою для звільнення
за систематичне невиконання трудових
обов'язків. З наказами про оголошення
догани він не був ознайомлений,
письмових пояснень не надавав.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір може бути розірвано в
разі систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо раніше до нього застосовувались
заходи дисциплінарного стягнення.

За правилами ч.1 ст. 149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

Частиною четвертою зазначеної норми
також передбачено, що стягнення
оголошується в наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

При оспоренні в судовому порядку
звільнення на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП
України суд зобов'язаний перевірити
всі накази про притягнення до
дисциплінарної відповідальності, які
увійшли в систему при вирішенні
питання про розірвання трудового
договору.

Судом встановлено, що наказом від 16
квітня 2012 року №95а позивача було
прийнято на роботу сторожем гаражного
кооперативу «Світанок».

В судовому засіданні досліджувались
протоколи засідань правління
кооперативу №33 від 5 лютого 2014 року та
№35 від 15 квітня 2014 року, зміст яких
свідчить про розгляд доповідних
записок члена правління
Добровольського А.С. та голови
правління Воронецького В.Ф. щодо
нецензурних висловів та нетактовної
поведінки ОСОБА_1 під час виконання ним
трудових обов'язків. За результатами
розгляду позивача 5 лютого та 15 квітня
2014 року було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді доган.

Наказом №175 від 13 травня 2014 року
позивача звільнено з посади сторожа
згідно з п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку з притягненням до
дисциплінарної відповідальності на
підставі протоколів засідань
правління №33 від 5 лютого 2014 року та №35
від 15 квітня 2014 року.

Заперечуючи проти позову,
відповідач не надав суду належних
доказів того, що при вирішенні питання
про притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності були
дотриманні вимоги трудового
законодавства щодо відібрання у нього
письмових пояснень та повідомлення
під розписку про вжиті заходи
дисциплінарного впливу.

Таким чином, суд першої інстанції,
врахувавши роз'яснення, які містяться у
п.23 постанови Пленуму Верховного Суду
України « Про практику застосування
судами трудових спорів» №9 від 6
листопада 1992 року, прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
відповідачем були допущені порушення
вимог трудового законодавства при
застосуванні до нього дисциплінарних
стягнень у вигляді доган, що є
підставою для поновлення позивача на
роботі. При цьому, суд у своєму рішенні
вірно послався на відсутність належних
чином оформлених наказів про
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності, які
вказували б на застосування заходів
дисциплінарного стягнення та
систематичність невиконання трудових
обов'язків.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу,
відповідач надав до апеляційного суду
копії наказів від 15 лютого 2014 року та 18
квітня 2014 року ( а. с. 83,85). Проте
відсутність номерів на зазначених
наказах, а також факт ненадання їх суду
першої інстанції ставить під сумнів
допустимість цих доказів. Окрім того, у
наказі про звільнення позивача
міститься вказівка виключно на
протоколи засідань правління від 5
лютого 2014 року та 15 квітня 2014 року.

Посилання представника апелянта на ту
обставину, що вищим органом управління
гаражним кооперативом є засідання
правління, у зв'язку з чим протоколи
засідань є достатніми та належними
доказами, які підтверджують факти
систематичного невиконання позивачем
трудових обов'язків, є безпідставним,
оскільки норми КЗпП України, які
встановлюють загальний порядок
застосування дисциплінарних стягнень
та розірвання трудового договору,
поширюються на всі підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, виду діяльності і
галузевої належності.

Проте, при вирішенні питання про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, суд першої
інстанції не витребував довідку про
заробітну плату позивача та взяв до
уваги щомісячний заробіток у розмірі
1218 грн., який визнано сторонами в
судовому засіданні.

Зазначене свідчить про недотримання
вимог ч.2 ст. 59 ЦПК України, яка
передбачає, що обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

З наданої відповідачем довідки
встановлено, що заробіток позивача
становив: у березні 2014 року - 1474 грн.76
коп., у квітні 2014 року - 1302 грн. 68 коп.
Отже, середньоденний заробіток
становитиме 67 грн.74 коп. ( 1474,76 грн. + 1302,68
грн.) : 41 роб. дн.). Тоді, враховуючи
тривалість вимушеного прогулу з 17
травня по 28 липня 2014 року ( 49 роб. дн.),
середній заробіток за час вимушеного
прогулу становитиме 3319 грн. 26 коп. (67,74
грн. х 49 роб. дн.). Оскільки справляння і
сплата податків є відповідно
обов'язком роботодавця і працівника,
суд визначає зазначену суму без
утримання податків та обов'язкових
платежів.

Окрім того, задовольняючи частково
позовні вимоги, суд першої інстанції не
зазначив дату, з якої ОСОБА_1 підлягає
поновленню на роботі, та не вирішив
питання про розподіл судових витрат
між сторонами.

В порушення вимог ст. 367 ЦПК України,
резолютивна частина рішення також не
містить вказівки про його негайне
виконання в частині поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку в межах заробітної плати за
один місяць.

Враховуючи вищезазначене, рішення
підлягає зміні шляхом збільшення суми
середнього заробітку, яка підлягає
стягненню на користь позивача, із 2918
грн. 18 коп. до 3319 грн. 26 коп., а також
доповнення абзацу другого
резолютивної частини словами: « з 17
травня 2014 року», а абзацу третього
реченнями: « Рішення в частині
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку в межах суми
місячного платежу в розмірі 1422 грн.54
коп. підлягає до негайного виконання.

Стягнути з гаражного кооперативу
«Світанок» на користь держави 243 грн. 60
коп. судового збору».

В решті рішення підлягає залишенню
без змін.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,309, 313,314, 309,
316,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу гаражного
кооперативу «Світанок» задовольнити
частково.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 28 липня 2014 року змінити,
збільшивши суму середнього заробітку,
яка підлягає стягненню на користь
позивача, із 2918 грн. 18 коп. до 3319 грн. 26
коп.

Доповнити абзац другий резолютивної
частини словами: « з 17 травня 2014 року», а
абзац третій реченнями: « Рішення в
частині поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку в межах
суми місячного платежу в розмірі 1422
грн.54 коп. підлягає до негайного
виконання.

Стягнути з гаражного кооперативу
«Світанок» на користь держави 243 грн. 60
коп. судового збору».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча
Судді