УХВАЛА

іменем України

17 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Горелкіної
Н.А., Євграфової Є.П.,

Євтушенко
О.І., Журавель В.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Первомайського
міжрайонного прокурора Харківської
області в інтересах Первомайської
міської ради Харківської області до
ОСОБА_3, треті особи: ініціативна група
по захисту житлових та інших прав
громадян - ОСОБА_4, ОСОБА_5, Комунальне
підприємство «Первомайське бюро
технічної інвентаризації»,
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Харківській області, Реєстраційна
служба Первомайського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області, про витребування з чужого
незаконного володіння гуртожитку та
передачу його до комунальної
власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Харківської області від 29 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Первомайський міжрайонний прокурор
Харківської області звернувся до суду
з позовом в інтересах Первомайської
міської ради Харківської області до
ОСОБА_3, треті особи: ініціативна група
по захисту житлових та інших прав
громадян - ОСОБА_4, ОСОБА_5, Комунальне
підприємство «Первомайське бюро
технічної інвентаризації»,
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Харківській області, Реєстраційна
служба Первомайського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області, про витребування з чужого
незаконного володіння 970/1000 гуртожитку
АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання
відповідача звільнити 97/1000 гуртожитку
та передати його до комунальної
власності Первомайської міської ради
Харківської області.

На обґрунтування позовних вимог
зазначав, що відповідач всупереч
вимогам чинного законодавства,
порушуючи права та інтереси держави і
мешканців гуртожитку набула право
власності на гуртожиток АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Первомайського
міськрайонного суду Харківської
області від 18 березня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 29 квітня 2014
року зазначене судове рішення
скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено.

Витребувано із чужого незаконного
володіння ОСОБА_3 970/1000 частки
гуртожитку АДРЕСА_1, шляхом
зобов'язання ОСОБА_3 звільнити 970/1000
частки гуртожитку АДРЕСА_1 та передати
його до комунальної власності
Первомайської міської ради.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судами встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 06 листопада 2004
року між підприємством-банкрутом ВАТ
«Первомайський завод будівельних
виробів» в особі ліквідатора Чобота O.A.
та СПД ФО ОСОБА_7 і ОСОБА_8 був укладений
договір купівлі-продажу 919/1000 частки
житлового будинку АДРЕСА_1.

31 травня 2006 року Первомайська
міжрайонна прокуратура звернулась до
господарського суду Харківської
області з позовом про визнання
вказаного договору купівлі-продажу
недійсним.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 26 липня 2007 року
визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 06 листопада 2004 року
919/1000 частки житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, укладений між
ВАТ «Первомайський завод будівельних
виробів» та СПД ФО ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Указане рішення суду набрало законної
сили.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 17 травня 2006 року
уклали договір купівлі-продажу
гуртожитку АДРЕСА_1 з ОСОБА_3.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Харківської
області від 19 жовтня 2011 року в справі №
2-11/2011 залишено без задоволення позов
Первомайського міжрайонного
прокурора, поданий в інтересах держави
в особі Первомайської міської ради
Харківської області, до СПД ФО ОСОБА_7
та ОСОБА_8, ОСОБА_3, треті особи:
ініціативна група по захисту житлових
та інших прав громадян ОСОБА_5, ОСОБА_9,
про визнання недійсною угоди
купівлі-продажу частки
будинку-гуртожитку, укладеної 17 травня
2006 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив з того, що
Первомайська міська рада, в інтересах
якої заявлено позов, не була власником
предмета спору, тому її права не були
порушені.

Такі висновки суду є законними і
обґрунтованими.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та задовольняючи
позов, виходив із того, що 06 листопада
2004 року між підприємством-банкрутом
ВАТ «Первомайський завод будівельних
виробів» в особі ліквідатора Чобота
О.А. та СПД ФО ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був
укладений договір купівлі-продажу 919/1000
частки житлового будинку АДРЕСА_1, та
дійшов висновку про те, що на порушення
вимог Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» ліквідаційна
комісія включила до ліквідаційної маси
гуртожиток, який на момент укладення
договору купівлі-продажу був заселений
мешканцями.

Оскільки рішенням господарського суду
Харківської області від 26 липня 2007 року
визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 06 листопада 2004 року
919/1000 частки житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, укладений між
ВАТ «Первомайський завод будівельних
виробів» та СПД ФО ОСОБА_7 та ОСОБА_8
апеляційний суд також дійшов висновку,
що відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України
гуртожиток повинен бути витребуваний з
чужого незаконного володіння, при
цьому фактичним власником спірного
гуртожитку повинна бути територіальна
громада в особі Первомайської міської
ради Харківської області.

З огляду на наведене та посилаюсь також
на положення ст. 8 ЦК України щодо
застосування аналогії права,
апеляційний суд вважав за необхідне
задовольнити позовні вимоги
Первомайського міжрайонного прокурора
Харківської області в інтересах
Первомайської міської ради
Харківської області та витребувати з
чужого незаконного володіння ОСОБА_3
970/1000 частки гуртожитку АДРЕСА_1 та
передати його до комунальної власності
Первомайської міської ради.

Проте з висновком апеляційного суду
погодитися не можна з таких підстав.

Позов про витребування майна
прокурором заявлено з підстав,
визначених п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, за
змістом якої випадки витребування
майна власником від добросовісного
набувача можуть мати місце лише за
умови, що майно вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав
його у користування, не з їхньої волі.

Разом із тим апеляційний суд
наведеного в повній мірі не врахував;
задовольняючи позов прокурора,
заявлений в інтересах Первомайської
міської ради, не звернув уваги на те, що
право на віндикацію належить
власникові, який втратив володіння
річчю, а також особі, яка хоч і не є
власником, але володіє майном за
законом або договором (титульний
володілець).

Оскільки, як вірно встановлено судом
першої інстанції, Первомайська міська
рада власником спірного гуртожитку не
була, можливість застосування у
спірних правовідносинах механізму
віндикації виключається.

Помилковими є і посилання апеляційного
суду на порушення під час продажу в
листопаді 2004 року гуртожитку приписів
ст. 41 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», зокрема, щодо
необхідності передачі об'єктів
житлового фонду банкрута
територіальній громаді, оскільки
зазначена ст. 41 в редакції станом на
листопад 2004 року визначала загальні
положення особливостей банкрутства
окремих категорій суб'єктів, а не
питання ліквідаційної маси та передачі
об'єктів житлового фонду.

У той же час питання передачі об'єктів
житлового фонду були врегульовані ст. 26
зазначеного Закону, відповідно до якої
в разі банкрутства підприємства
об'єкти державного житлового фонду, в
тому числі гуртожитки, дитячі
дошкільні заклади та об'єкти
комунальної інфраструктури не
включались до ліквідаційної маси та в
порядку, встановленому законодавством,
передавались до комунальної власності
відповідних територіальних громад.

Між тим доказів належності спірного
гуртожитку до державного житлового
фонду станом на листопад 2004 року
матеріали справи не містять, а
звертаючись до суду, прокурор зазначав,
що ліквідованому ВАТ «Первомайський
завод будівельних виробів» гуртожиток
був переданий у складі цілісного
майнового комплексу в процесі
приватизації (до статутного фонду)
наказом Регіонального відділення ФДМ
по Харківській області 13 липня 1996 року.

Оскільки доказів незаконності
передачі гуртожитку в ході проведеної
в 1996 році приватизації матеріали
справи не містять, на існування таких
обставин сторони не посилались, у
апеляційного суд не було правових
підстав для задоволення заявленого
позову.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 29 квітня 2014 року скасувати,
заочне рішення Первомайського
міськрайонного суду Харківської
області від 18 березня 2014 року залишити
в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Н.А. Горелкіна

Є.П.
Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель