АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

09 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Панченка М.М.,
Вербової І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за апеляційною
скаргою представника Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни на заочне рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 15 серпня 2014 року,-

встановила:

07 квітня 2014 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний Банк
«ПриватБанк» ( далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
вказаним позовом, в якому просило
стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за
кредитним договором №DNH4KP88460156 від 16
жовтня 2006 року в сумі 11747,34 грн. та
судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що
відповідно до умов укладеного
договору №DNH4KP88460156 від 16 жовтня 2006 року
ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5946,18
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 %
на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на
те, що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним і банком
договір, про що свідчить його підпис
у заяві.

Відповідач не виконав свої
зобов'язання за договором належним
чином, станом на 20 лютого 2014 року
утворилась заборгованість в сумі
17773,47 грн., яка складається з сум: 4037,82
грн. - заборгованість за кредитом; 6722,59
грн. - по процентам за користування
кредитом; 7013,06 грн. - пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором.

З урахуванням того, що судовим
наказом Деснянського районного суду
м. Києва від 22 квітня 2009 р. з
відповідача на користь банку
стягнуто 7061,72 грн., різниця становить
10711,75 грн. Відповідно до пункту 5.3 умов
та правил надання банківських послуг
штрафи становлять : 500 грн. (фіксована
частина); 535,59 грн. (процентна складова).

Оскільки відповідач продовжує
ухилятись від виконання своїх
зобов'язань, заборгованість не
погашає, просило позов задовольнити.

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м.Києва від 15 серпня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» - Шуліка А.В. просить
скасувати заочне рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 15 серпня
2014 року та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що
сторони у письмовій формі домовились
про збільшення строку позовної
давності стосовно виконання умов
договору до 5 років, 22 квітня 2009 року
було видано судовий наказ про
стягнення заборгованості, а тому
позивачем подано позовну заяву в
межах строку позовної давності. Суд
не дослідив належним чином розрахунок
заборгованості, не надав йому належної
правової оцінки та не звернув уваги
на переривання строку позовної
давності внаслідок сплати
заборгованості по кредиту. Порушення
судом норм матеріального права та
неповне з'ясування обставин справи
призвели до ухвалення незаконного
рішення.

В судовому засіданні представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» - Хитрова  Л.В.
підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з`явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про необхідність часткового
задоволення апеляційної скарги з
таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (банк), правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
(позичальник) укладено договір, що
складається з заяви позичальника
№DNH4KP88460156 від 16 листопада 2006 року та
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам.

Відповідно до умов договору банк
надає позичальнику строковий кредит у
сумі 6025,50 грн. на строк 36 місяців по
16.10.2009 р. включно, з умовами сплати
відсотків за його користування у
розмірі 2,09% у місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту в обмін на
зобов'язання позичальника по
поверненню кредиту, сплати процентів,
в обумовлених у Заяві та Умовах про
надання споживчого кредиту фізичним
особам строки, а також комісії, яка
зазначена в Умовах. Погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати , за який приймається період з 21
по 28 число кожного місяця ,
позичальник повинен надавати банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 240,94 грн. для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інші витрати згідно Умов.

Відповідно до судового наказу
Деснянського районного суду м. Києва
від 22 квітня 2009 року, у зв'язку з
невиконанням зобов'язань за
вищевказаним договором, з ОСОБА_2 на
користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто
заборгованість по кредиту в сумі 7061,72
грн. (а.с.4).

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилався на те, що
відповідач продовжує не виконувати
свої зобов'язання, внаслідок чого
заборгованість останнього станом на
20.02.2014 р., з урахуванням сум, стягнутих
за судовим наказом, становить 17 773,47
грн., з яких: 4037,82 грн. - заборгованість
за кредитом; 6722,59 грн. - по процентам
за користування кредитом; 7013,06 грн. -
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
відсутності доказів на обґрунтування
розміру заявленої суми
заборгованості з урахуванням тієї
суми, що була стягнута судовим
наказом Деснянського районного суду
м. Києва від 22 квітня 2009 року, та
відсутності розрахунків щодо
складової частини заборгованості.

З огляду на те, що розрахунок позивача
містить загальний борг з зазначенням
сум, які були стягнуті за судовим
рішенням, а самостійно встановити
складові заборгованості, які
підлягають стягненню з відповідача,
не можливо, суд першої інстанції
дійшов висновку про безпідставність
заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не може повністю
погодитись з таким вирішенням спору.

Так, у порушення вимог ст. 212-214 ЦПК
України суд не дав правової оцінки
доводам позивача щодо наявності у
відповідача заборгованості за
кредитним договором, у відповідності
до ст.10 ЦПК України не сприяв
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, не попередив сторони
про наслідки вчинення або не
вчинення процесуальних дій та дійшов
передчасного висновку про відмову в
позові.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції позивачем
надано розрахунок заборгованості
відповідача без урахування сум, які
були стягнуті відповідно до судового
наказу Деснянського районного суду м.
Києва від 22 квітня 2009 року.

Відповідно до вказаного розрахунку,
заборгованість відповідача за
період з 21.03.2009 р. по 20.02.2014 р.
складається з заборгованості за
відсотками в сумі 4961,45 грн. та
заборгованості по пені в сумі 6 557,04
грн., в тому числі 649,41 грн. за період з
07.04.2013 р. по 20.02.2014 р.

Згідно зі ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення в
якому одна сторона зобов'язана вчинити
на користь другої сторони певну дію, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані
позикодавцем) у строк та в порядок, що
встановлений договором.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

З огляду на те, що заява позичальника
не містить погоджень щодо повернення
кредиту на умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам (
«Розстрочка») («Стандарт»), а
включає посилання на технологію
кредитування Просто Кредит,
передбачену Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(а.с. 36-39), колегія суддів дійшла
висновку про необхідність часткового
задоволення позову в частині
стягнення заборгованості по сплаті
пені в сумі 649,41 грн., в межах строку
спеціальної позовної давності.

При цьому колегія враховує правову
позицію, висловлену Верховним Судом
України в постанові від 03 вересня 2014
року (справа №6-100 цс 14), яка в силу
ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів, відповідно до якої за
правилами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
період, за який нараховується пеня за
прострочення виконання зобов'язання,
не може перевищувати один рік. Виходячи
з правової природи пені, яка
нараховується за кожен день
прострочення, право на позов про
стягнення пені за кожен окремий день
виникає щодня на відповідну суму, а
позовна давність за позовом про
стягнення пені відповідно до статті 253
ЦК України обчислюється по кожному дню,
за який нараховується пеня, окремо,
починаючи з дня, коли кредитор дізнався
або повинен був дізнатися про
порушення права.

З огляду на те, що відповідно до Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам позичальник зобов'язався
здійснити повну сплату відсотків за
користування кредитом не пізніше
дати фактичного погашення кредиту,
про застосування наслідків спливу
позовної давності до вказаних вимог
по справі не заявлено, позовні вимоги
про стягнення заборгованості по
процентам за користування кредитом
підлягають задоволенню в сумі 4961,45
грн.

Враховуючи, що судом першої інстанції
було відмовлено в задоволенні позову
з підстав його недоведеності, з
наданих суду апеляційної інстанції
матеріалів кредитної справи
вбачається, що кредитний договір
укладено на Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам,
доказів досягнення згоди на
збільшення строку позовної давності
суду не надано, доводи апеляційної
скарги про звернення до суду з
позовом в межах строку позовної
давності є необґрунтованими та
підлягають відхиленню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в сумі
365 грн. 40 коп. ( 243,60 грн. + 121,80 грн.).

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» - задовольнити
частково.

Заочне рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 15 серпня 2014 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1). на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» (, МФО
305299, рахунок № 3111) заборгованість
за кредитним договором № DNH4KP88460156 від 16
жовтня 2006 року в сумі 5610 грн. 86 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»( , МФО 305299, рахунок № 0001)
витрати по сплаті судового збору в
сумі 365 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :

Судді:

Справа №22-ц/796/11867/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Зотько  Т.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.