Справа № 577/5010/14-ц
Провадження № 6/577/336/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р.

Конотопський міськрайонний суд
Сумської області у складі:

судді Лебедько М.М.,

при секретарі Тищенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Конотопі справу за
поданням державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Конотопського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1,

В С Т А Н
О В И В :

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Конотопського міськрайонного
управління юстиції Романчук Р.А.
звернувся до суду зі вказаним вище
поданням, погодженим з начальником
цього відділу.

Обгрунтовуючи вимоги тим, що на
виконанні знаходиться виконавчий лист
від 21.02.2003р. виданий 08.08.2005р. місцевим
Конотопським районним судом про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження аліментів в розмірі ?
частині від усіх видів
заробітку(доходу), але не менше ?
неоподатковуваного мінімуму щомісячно
до досягнення дитиною повноліття.
Оскільки боржник від сплати аліментів
ухиляється, то на підставі ст.11 Закону
України "Про виконавче провадження", ст.
6 Закону України "Про порядок виїзду з
України і в"їзду в Україну громадян
України" та п.8 Прав перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету міністрів від 27 січня 1995р. і
просить тимчасово обмежити його у
праві виїзду за межі країни.

У судовому засіданні державний
виконавець вимоги підтримав.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що подання задоволенню не
підллягає.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Випадки тимчасового обмеження
права громадян на виїзд з України
визначено в Законі України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (далі -
Закон).

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6
Закону громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи), - до виконання
зобов'язань.

Згідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право в
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України-до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відтак, суд має право встановити
щодо боржника тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України лише за
поданням державного виконавця,
обов'язково погодженим з начальником
відділу державної виконавчої служби,
за умови доведення та документального
підтвердження факту ухилення боржника,
який має паспорт для виїзду за кордон і
з цією метою має намір та реальну
можливість вибути за межі України, від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням суду чи іншого органу
(посадової особи). Таке обмеження може
бути встановлено лише строком до
виконання боржником своїх зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що
21.02.2003р. рішенням місцевого
Конотопського районного суду з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються
аліменти в розмірі ? частині від усіх
видів заробітку(доходу), але не менше ?
неоподатковуваного мінімуму щомісячно
до досягнення дитиною повноліття.

15.08.2005р. постановою державного
виконавця відділу ДВС Конотопського
міського управління юстиції на
підставі виконавчого листа №2-138/03
виданого 08.08.2005р. відкрите виконавче
провадження.

Згідно положень частин 1, 4 ст. 313 ЦК
України фізична особа має право на
свободу пересування і може бути
обмежена у здійсненні такого права
лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню.

Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод,
ратифікованої Законом України №475/97-ВР
від 17.07.1997р. передбачено, що кожен, хто
законно перебуває на території
будь-якої держави, має право вільно
пересуватися і вільно вибирати місце
проживання в межах цієї території.
Кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно зі своєю власною волею.
На здійснення цих прав не можуть бути
встановлені жодні обмеження, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб. Права,
викладені в пункті 1, також можуть у
певних місцевостях підлягати
обмеженням, що встановлені згідно із
законом і виправдані суспільними
інтересами в демократичному
суспільстві.

Застосування таких обмежень може
мати місце тільки у виключних випадках
і повинно використовуватися лише як
крайній захід після реалізації усіх
можливих та передбачених законом
засобів примусового виконання
судового рішення, оскільки стосується
гарантованого ст.33 Конституції України
та ст.313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

Державний виконавець не предоставив, а
суд не здобув будь-яких доказів, що
ОСОБА_1 ухиляється від виконання
зобов'язань і має намір виїхати за межі
України.

Саме по собі посилання на
заборгованість по виконавчому листі,
за відсутності відповідних доказів, не
свідчить про цілеспрямоване ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Державним виконавцем не надано доказів
того, що ним відповідно до ч.1 ст.11
Закону України "Про виконавче
провадження" було вичерпано весь
передбачений перелік заходів щодо
примусового виконання рішення суду
або всі вони виявилися
безрезультатними.

За таких обставин, суд і вважає, що
в задоволенні подання і необхідно
відмовити, оскільки наведені в ньому
обставини і додані до нього документи
не грунтуються на вимогах закону і не
можуть бути в даному випадку визнані
такими, що свідчать про умисне ухилення
боржника від виконання судового
рішення в контексті положень ст. 377-1 ЦПК
України, ст. 6 Закону та його намір
виїхати за межі України з метою
уникнення виконання судового рішення.

Керуючись ст. 33 Конституції
України, ст. 313 ЦК України, ст.ст.1, 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України",ст.ст.11, 31, 52, 68 Закону України
"Про виконавче провадження", ст.10,377-1 ЦПК
України,

У Х В А Л И
В:

В задоволенні подання відділу
державної виконавчої служби
Конотопського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Сумської області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Конотопського міськрайонного суду
протягом 5 днів з дня її проголошення, а
особами які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні,
протягом 5 днів з дня отримання її
копіїї.

СуддяМ. М. Лебедько