Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого: судді
Товянської О.В.

суддів: Микитюк
О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі:
Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя та стягнення грошових
коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Богунського районного суду
м. Житомира Житомирської області від 25
липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2013р. ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом, та, враховуючи уточнені
позовні вимоги, просила визнати
зобов'язання по погашенню боргу в
розмірі 208000грн., яке виникло згідно
розписок від 20.11.2008р. та від 02.12.2008р.
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, поділити між
сторонами зобов'язання по погашенню
вказаного боргу в сумі 208 000 грн.,
стягнути з відповідача на її користь
104000грн. та понесені судові витрати.
Зазначала, що під час перебування
сторін у шлюбі позивач позичила в
інтересах сім'ї у своєї матері 208000грн.
на купівлю автобуса А-09202 «Богдан», який
використовувався для отримання
сімейного доходу. Після розлучення
позивач продала автобус за 133000грн.
Рішенням Житомирського райсуду від
17.04.2013р. за ОСОБА_2 визнано право
власності на 1/2 автобуса та стягнуто з
позивача на користь відповідача
компенсацію вартості 1/2 частки у
спільній сумісній власності (автобус),
що складає 71407 грн. Крім того, рішенням
Житомирського райсуду від 20.12.2012р. з
ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_3
заборгованість по розписках в сумі
75000грн. Вказував, що, оскільки
транспортний засіб, що
використовувався в інтересах сім'ї, був
визнаний спільним майном подружжя, а з
позивача стягнута грошова компенсація
1/2 вартості автобуса, то і боргові
зобов'язання подружжя підлягають
розподілу

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира Житомирської області від 25
липня 2014 року позов задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 борг в сумі 104000грн., 1040грн.
судового збору. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в позові. Зазначає,
що зі змісту розписки, написаної
ОСОБА_1, не вбачається, що кошти були
позичені в інтересах сім'ї на придбання
транспортного засобу. Кошти, які
просить поділити позивачка, були
отримані від продажу автомобіля, який є
об'єктом спільної сумісної власності,
проте продаж відбувся без його участі.
Вважає, що кошти, які є предметом спору,
можуть бути об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, проте не можуть
бути предметом поділу на даний час.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Задовольнивши позов, суд виходив із
того, що позичені кошти є боргом сім'ї.

Проте такий висновок не відповідає
матеріалам справи.

Як видно із матеріалів справи, сторони
перебували у шлюбі із 18.07.2008р. по 11.10.2010р.
(а.с.5).

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 20 грудня 2012р.
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про стягнення боргу із ОСОБА_1 стягнуто
на користь ОСОБА_3 борг в сумі 75тис.грн.
В судовому засіданні у грудні 2012р.
ОСОБА_1 не посилалась на те, що це
боргові зобов'язання сім'ї, а тому
повертати гроші повинна не тільки вона,
а і колишній чоловік, клопотання про
притягнення його в якості
співвідповідача не заявляла. Вказаним
судовим рішенням від 20 грудня 2012р.
встановлено, що саме ОСОБА_1 позичила у
ОСОБА_3 208тис.грн. Питання про визнання
цього боргу спільною власністю
подружжя не ставилось, суд при
ухваленні рішення керувався
ст.ст.526,625,1046,1050,1051 ЦК України. Рішення
сторонами не оскаржувалось, набуло
законної сили. (а.с.9).

Крім того, судовим рішенням
Житомирського райсуду від 17 квітня 2013р.
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про захист порушених прав і зустрічним
позовом про стягнення моральної шкоди
встановлено, що ОСОБА_1 не довела, що
позичені 208тис.грн. використані на
придбання автобуса. Судове рішення в
цій частині також є чинним і набуло
законної сили (а.с.11-14).

Відповідно до ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами.. у справі,
не підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі..., що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Згідно з ч.1 ст.61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Під майном ч.1 ст.190 ЦК України має на
увазі окрему річ, сукупність речей, а
також майнові права та обов'язки.

Колегія суддів вважає, що позивачка не
надала належних і допустимих доказів
того, що кошти, отримані за договором
позики, використані на потреби сім'ї, а
тому цей договір не створює обов'язки
для відповідача.

На підставі наведеного, колегія суддів
скасовує рішення суду першої інстанції
та ухвалює нове рішення про відмову у
задоволенні позову за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира Житомирської області від 25
липня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення. Відмовити ОСОБА_1 у позові
до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та
стягнення грошових коштів за
безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: