РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/5017/13-ц

провадження у справі № 2/0285/54/14

17 липня 2014 року
м.
Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області в складі:

головуючої судді…………….……Савицької
Л. Й.

при секретарі……………………....Дуяновій
Г. Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про відібрання і повернення малолітніх
дітей та відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом
та просить постановити рішення про
відібрання його дітей, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, від
відповідачки, ОСОБА_3, і повернення їх
за попереднім місцем проживання та
визнати їх постійним місцем
проживання: АДРЕСА_1; стягнути на його
користь моральну шкоду в розмірі 5000
грн., 114,70 грн. судових витрат та витрат
по консультації юриста в розмірі 50 грн.,
а також визначити постійне місце
проживання малолітніх дітей з ним.

В обґрунтування позову зазначає, що
перебував в цивільних відносинах з
ОСОБА_3 до жовтня 2009 року, після
припинення сімейних відносин їхні
неповнолітні діти, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за
спільною домовленістю проживали з ним
та в даний час навчаються в
загальноосвітній школі м. Первомайськ.
Відповідач в період часу з листопада 2009
року по липень 2013 року, знаходилась за
кордоном та разом з дітьми не проживала
і в подальшому 19.07.2013 року самовільно
без його згоди викрала дітей, та
пояснила, що поїхала з ними на
відпочинок. Починаючи з 19.07.2013 року йому
не відомо фактичне місце перебування
дітей. Незаконними діями відповідачки
йому була завдана моральна шкода, яку
він оцінює в 5000 грн., яка полягає у
душевних стражданнях, яких він зазнав у
зв`язку з її протиправною поведінкою.

Ухвалою Новоград-Волинського
міськрайонного суду від 17.07.2014 року
закрито провадження в частині позовних
вимог про визначення місця проживання
малолітніх дітей.

Сторони в судове засідання не
прибули.

До суду надіслали письмові заяви, в
яких просили справу розглянути у їх
відсутності, позивач позовні вимоги
підтримав, просив задовольнити, проти
чого відповідачка заперечила.

Дослідивши надані докази по справі, суд
дійшов до наступного висновку.

Позивач ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_3
є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.7,8/.

Відповідно до рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду Житомирської області від 09.01.2014
року, яке рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 13.02.2014 року
залишено без змін в частині позовних
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця
проживання дітей. Визначено місце
проживання малолітніх дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
матір'ю ОСОБА_3 і залишено їх на
вихованні матері(а. с. 55-57, 58-60).

Статтею 162 Сімейного кодексу України
передбачено, що якщо один з батьків або
інша особа самочинно, без згоди другого
з батьків чи інших осіб, з якими на
підставі закону або рішення суду
проживала малолітня дитина, або
дитячого закладу (установи), в якому за
рішенням органу опіки та піклування
або суду проживала дитина, змінить її
місце проживання, у тому числі способом
її викрадення, суд за позовом
заінтересованої особи має право
негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання.

Положеннями статті 162 СК України
встановлені правові наслідки
протиправної поведінки одного з
батьків або іншої особи при визначенні
місця проживання малолітньої дитини,
якими є відібрання дитини і повернення
її за попереднім місцем проживання.
Відповідно при застосуванні вимог ст.
162 СК України доказуванню підлягає
факт визначення місця проживання
дитини та протиправність дій одного з
батьків .

Системний аналіз правових норм глави
13 «Особисті немайнові права і
обов'язки батьків та дітей» та ч.1 ст.162
СК України, свідчить про те, що право
одного із батьків на відібрання
малолітньої дитини та повернення її за
попереднім місцем проживання виникає
лише у випадку протиправної поведінки
другого із батьків при зміні місця
проживання малолітньої дитини без
згоди іншого з батьків, з яким
проживала дитина, в тому числі
способом викрадання.

Матеріали справи не містять доказів, що
відповідачка вчинила протиправні дії
щодо малолітніх дітей, доньки ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 та змінила їх місце проживання
всупереч судовому рішенню або рішенню
органу опіки та піклування.

За таких обставин, суд вважає позов
ОСОБА_4 про відібрання дітей та їх
повернення безпідставним.

Також, суд не вбачає підстав для
задоволення позову в частині стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
оскільки на підтвердження даних
обставин позивачем, на вимогу ст.60 ЦПК
України, не надано належних та
допустимих доказів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215
Цивільно-процесуального кодексу
України, ст. 162 Сімейного кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відібрання і повернення малолітніх
дітей: - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та відшкодування
матеріальної і моральної шкоди
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Житомирської
області через Новоград-Волинський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Головуюча: Л. Й.
Савицька