Справа № 1324-67/12
номер провадження №2/457/27/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської
області

у складі: головуючого - судді
Марчука В.І.

при секретарі -
Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Трускавці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Позивач зазначає, що з відповідачем
ОСОБА_2 уклала шлюб 02.10.1999 року. Сімейне
життя у них було нармальне, вони
спільно вирішували всі сімейні
питання. У матеріальному плані вони
жили в достатку так як двоє працювали.
Перебуваючи у шлюбі ними було нажито
майно, яке позивач вважає спільною
сумісною власністю, а саме: вантажний
автомобіль (фура) марки «РЕНО» д.н.
НОМЕР_1, вартістю 156 612 грн. який вони
купили разом хоча оформлений даний
автомобіль одноосібно на відповідача;
невідокремлювані елементи ремонту в
квартирі АДРЕСА_1, вартістю 175 320 грн.;
квартира АДРЕСА_2, вартістю 120 000 грн.,
меблева шафа купе (коридор Трускавець),
вартістю 2500.00 грн.; меблева шафа купе
(спальн), вартістю 1600.00 грн.; меблева
шафа купе (дитяча), вартістю 1000.00 грн.;
кухонна стінка (труск.) вартістю 1500.00
грн.; ліжко двоспальне вартістю 2200.00
грн.; телевізор плазмений «LG» вартістю
1450.00 грн.; телевізор плазмений «LG»
вартістю 1450.00 грн.; телевізор Шарп
вартістю 300.00 грн.; телевізор в дитячій
вартістю 300.00 грн.; холодильник вартістю
2000.00 грн.; пральна машинка вартістю 2000.00
грн.; зброя - рушниця та пістолет
вартістю 3000.00 грн.; м'який комплект
мебелі (диван, диван малютка, крісло
(Стебник) вартістю 1600.00 грн.; меблева
кухонна стінка (Стебник) вартістю 1000.00
грн.; пральна (Стебник) вартістю 1000.00
грн.; меблева стінка (Стебник) вартістю
1500.00 грн. Всього на загальну суму 476332.00
грн. Відповідач 25.01.2012 року продав
спірний автомобіль марки «Рено», який
був придбаний за спільні кошти, а
отриманими коштами розпорядився, як
власними. При розподілі
невідокремлюваних елементів ремонту
квартири АДРЕСА_1 при її вартості 440000
грн. з яких вартість невідокремленого
ремонту становить 175320 грн., яка є
спільною сумісною власністю подружжя,
позивач вважає, що їй належиь частина
квартири на суму 87660 грн., що становить
1/5 ідеальної частки, а решта квартири на
суму 352340 грн., що становить 4/5 ідеальної
частки, належить відповідачу ОСОБА_2

Позивач остаточно уточнивши позовні
вимоги просить суд виділити ОСОБА_1 та
визнати за нею право власності: на 1/5
ідеальної частки квартири АДРЕСА_1
вартістю 87660 грн.; на ? ідеальної частини
квартири АДРЕСА_2, вартістю 60 000.00 грн.;
меблева шафа купе (коридор з трьома
дзеркалами), вартістю 2500.00 грн.; меблева
шафа купе (спальня два дзеркала),
вартістю 1600.00 грн.; кухонна стінка
(труск.) вартістю 1500.00 грн.; ліжко
двохспальне вартістю 2200.00 грн.;
телевізор плазмений «LG» діагональ 42
вартістю 1450 грн.; телевізор Шарп
вартістю 300 грн; холодильник вартістю
2000 грн., пральна машинка вартістю 2000
грн. а всього на загальну суму 161210
гривень. ОСОБА_2, виділити наступне
майно та визнати за ним право
власності: вантажний автомобіль (фура)
марки «РЕНО» д.н. НОМЕР_1 , вартістю 156 612
грн.; 4/5 ідеальних частин квартири
АДРЕСА_1, куди входить вартість
невідокремленого ремонту квартири на
суму 87 660 грн.; ? ідеальної частини
квартири АДРЕСА_2, вартістю 60 000 грн.;
зброя, рушниця та пістолет вартістю 3000
грн.; м'який комплект мебелі (диван,
диван малютка, крісло (Стебник)
вартістю 1600.00 грн.; меблева кухонна
стінка (Стебник) вартістю 1000.00 грн.,
пральна (Стебник) вартістю 1000 грн.;
меблева стінка (Стебник) вартістю 1500.00
грн.; телевізор плазмений «LG» вартістю
1450 грн.; меблева шафа купе (дитяча, два
зеркала), вартістю 1000 грн.; телевізор в
дитячій вартістю 300 грн., а всього на
загальну суму 315122,00 гривень. Стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
різницю вартості майна в сумі 153 912.00
грн.

Відповідачем подано до суду
заперечення протии задоволення
позовних вимог, в задоволення позовної
вимоги про визнання за ОСОБА_1 права
власності на 1/5 ідеальної частки
квартири АДРЕСА_1 просить відмовити.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали,
просять позов задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
та його представник ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги визнали
частково, вважають, що автомобіль марки
«Рено» поділу не підлягає, а в
задоволенні позовної вимоги про
визнання за ОСОБА_1 права власності на
1/5 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1
просять відмовити

Суд, заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу
України дружина та чоловік мають рівні
права на володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно
до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі в період з 02.10.1999 року по 01.03.2012
року. Згідно рішення Трускавецького
міського суду від 01.03.2012 року шлюб між
сторонами розірвано.

Дослідженими в судовому засіданні
доказами встановлено, що під час шлюбу,
сторони набули: вантажний автомобіль
(фура) марки «РЕНО» д.н. НОМЕР_1, вартістю
156 612 грн. який вони купили разом хоча
оформлений даний автомобіль
одноосібно на відповідача; квартиру
АДРЕСА_2, вартістю 120 000 грн., меблеву
шафу купе (коридор Трускавець),
вартістю 2500.00 грн.; меблева шафа купе
(спальн), вартістю 1600.00 грн.; меблева
шафа купе (дитяча), вартістю 1000.00 грн.;
кухонна стінка (труск.) вартістю 1500.00
грн.; ліжко двоспальне вартістю 2200.00
грн.; телевізор плазмений «LG» вартістю
1450.00 грн.; телевізор плазмений «LG»
вартістю 1450.00 грн.; телевізор Шарп
вартістю 300.00 грн.; телевізор в дитячій
вартістю 300.00 грн.; холодильник вартістю
2000.00 грн.; пральна машинка вартістю 2000.00
грн.; зброя - рушниця та пістолет
вартістю 3000.00 грн.; м'який комплект
мебелі (диван, диван малютка, крісло
(Стебник) вартістю 1600.00 грн.; меблева
кухонна стінка (Стебник) вартістю 1000.00
грн.; пральна (Стебник) вартістю 1000.00
грн.; меблева стінка (Стебник) вартістю
1500.00 грн. Дане майно придбано під час
шлюбу і таке є спільною сумісною
власністю подружжя.

Також в судовому засіданні
встановлено, що сторони перебуваючи в
шлюбі проживали в квартирі АДРЕСА_1.
Дана квартира належить на праві
власності ОСОБА_2 на підставі договору
дарування частини квартири від 26.12.2008
року. З висновку судової
будівельно-технічної експертизи №2008
вбачається, що у приміщенні спірної
квартири був проведений ремонт.
Вартість відновлювальних
ремонтно-будівельних робіт, які були
проведені в приміщення квартири
АДРЕСА_1, станом на проведення
дослідження може становити 175320 грн.

Відповідач в судових засіданнях
заперечує той факт, що ремонт у
приміщеннях квартири проведено
позивачем з відповідачем, відповідач
зазначає, що ремонт проведено його
батьками за їхні кошти, та як доказ того
надає видаткові накладні на купівлю
будівльних матеріалів на ім'я ОСОБА_4
(мама відповідача).

Однак, суд не бере до уваги наведені
доводи відповідача, вважає, їх
непереконливими та такими, що не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні. Окрім цього, подані
видаткові накладні не є
підтвердженням, що зазначені
будівельні матеріали
використовувались у відновлювальних
ремонтно-будівельних роботах, які були
проведені в приміщення квартири
АДРЕСА_1. Суд вважає, що оскільки
відновлювальні ремонтно-будівельні
роботи, які були проведені в приміщенні
квартири АДРЕСА_1, були здійснені в
квартирі в якій сторонни проживали, в
період проживання сторін в шлюбі, тому
вартість відновлювальних
ремонтно-будівельних робіт, які були
проведені в приміщення квартири
АДРЕСА_1 слід віднести до спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідач ОСОБА_2 25.01.2012 року продав
спірний автомобіль марки «Renault Magnum»
свому батькові ОСОБА_5. Відповідач
визнає, що спірний автомобіль являвся
спільною сумісною власністю подружжя,
однак зазначає, що гроші отримані від
реалізації автомобіля були
використані в інтересах сім'ї, оскільки
шлюб між ними розірвано 01.03.2012 року.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст.55 Конституції
України кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності. Сторони мають
рівні права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не подано, а
судом не здобуто достовірних, належних
та допустимих доказів про те, що кошти
отримані від реалізації автомобіля
були використані в інтересах сім'ї.
Позивач до суду з заявою про розірвання
шлюбу звернулась 18.01.2012 року. В позовній
заяві зазначалось, що шлюбні відносини
міш сторонами припинені. Враховуючи те,
що автомобіль був проданий після
фактичниго припинення шлюбних
відносин, тому суд вважає, що
твердження позивача «що кошти отримані
від реалізації автомобіля були
використані в інтересах сім'ї»
спрямовані для вилучення данного майна
з розподілу спільної сумісної
власності.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що
перебуває на праві спільної сумісної
власності подружжя, належить кожному з
них незалежно від того, в який момент
здійснюється поділ: під час шлюбу або
після його розірвання. Поділ може бути
здійснений як за домовленістю
подружжя, так і за судовим рішенням. В
основу поділу покладається презумпція
рівності часток подружжя, яка може бути
спростована домовленістю подружжя або
судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного
Кодексу України у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Оскільки спільна сумісна власність не
передбачає визначення часток
учасників, а поширюється на усе майно,
при здійсненні поділу такого майна
слід виходити з презумпції рівності
часток. Принцип рівності часток
застосовується незалежно від того, чи
здійснюється поділ у судовому або у
позасудовому порядку.

Згідно з ч.2 ст.370 ЦК України у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Статтею 71 СК України встановлено, що
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними. Речі для професійних занять
присуджуються тому з подружжя, хто
Використовував їх у своїй професійній
діяльності. Вартість цих речей
враховується при присудженні іншого
майна другому з подружжя.

Сутність поділу полягає в тому, що
кожному з подружжя присуджуються в
особисту власність конкретні речі, а
також здійснюється розподіл майнових
прав та обов'язків. При здійсненні
поділу в судовому порядку суд має
виходити з презумпції рівності часток.
При винесенні рішення суд має
керуватися "обставинами, що мають
істотне значення", якими можуть бути,
насамперед, ступінь трудової та (або)
фінансової участі кожного з подружжя в
утриманні спільного майна, зроблених
поліпшеннях, доцільність та
обґрунтованість укладених правочинів,
спрямованих на розпорядження спільним
майном, наявність або відсутність
вчинення одним з подружжя дій, що
порушують права другого з подружжя,
суперечать інтересам сім'ї,
матеріальне становище співвласників
тощо. Поділ спільного сумісного майна
подружжя здійснюється з визначення
кола об'єктів спільної сумісної
власності подружжя і встановлення
їхньої вартості. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи
(абзац перший пункту 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" від 21 грудня
2007 р. №11). Поділу підлягає усе майно, що
є у спільній сумісній власності.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» майно, яке
належало одному з подружжя, може бути
віднесено до спільної сумісної
власності укладеною при реєстрації
шлюбу угодою (шлюбним договором) або
визнано такою власністю судом з тих
підстав, що за час шлюбу його цінність
істотно збільшилася внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя чи їх обох.

Квартира АДРЕСА_1 є особистою власністю
відповідача ОСОБА_2, однак під час
шлюбних віднсин сторонами провадено
відновлювальні ремонтно-будівельні
роботи в приміщення квартири АДРЕСА_1
на загальну суму 175320 грн. (згідно
висновку судової будівельно-технічної
експертизи), що в свою чергу істотно
збільшило вартість квартири. При
розподілі спільної сумісної власності
подружжя неможливо відокремити
частину ремонту, яка належить позивачу
вартістю 87660 грн (175320 грн. / 2 = 87660 грн.), а
тому суд з врахуванням
вищезазначеного, вважає, що слід
визнати за позивачем 1/5 ідеальну
частину квартира АДРЕСА_1 (вартістю
невідокремленого ремонту в сумі 87660
грн.), а 4/5 ідеальних частини квартири
АДРЕСА_1 слід залишити у власності
відповідача ОСОБА_2

Квартиру АДРЕСА_2, вартістю 120000 грн.,
слід розділити між сторонами порівну, а
саме: виділити кожній стороні по ?
ідеальній частині даної квартири, без
виділу часток в натурі.

Грошові кошти в сумі 156612 грн., які
становлять вартість автомобіля (фури)
марки «РЕНО» д.н. НОМЕР_1 (згідно оцінки
експерта), в рахунок розподілу спільної
сумісної власності подружжя, слід
виділити на користь ОСОБА_2, оскільки
даний автомобіль був ним проданий, а
кошти використані як власні.

Зброю, а сааме: пістолет та рушницю
вартістю 3000 грн., в рахунок розподілу
спільної сумісної власності подружжя,
слід також виділити на користь ОСОБА_2,
так як дані речіф він використовував,
як особисті речі та на його ім'я видані
відповідні дозвільні документи.

Що стосується, інших речей, які
яляються спільною сумісною власністю
подружжя то суд вважає, що їх слід
розподілити відповідно до уточнених
позовних вимог.

В рахунок компенсації вартості майна,
слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 різницю вартості майна
в сумі 153 912 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 179, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Виділити ОСОБА_1 та визнати за нею право
власності:

- на 1/5 ідеальної частки квартири
АДРЕСА_1 вартістю 87660 грн.;

- на ? ідеальної частини квартири
АДРЕСА_2, вартістю 60 000.00 грн.;

- меблева шафа купе (коридор з трьома
дзеркалами), вартістю 2500.00 грн.;

- меблева шафа купе (спальня два
дзеркала), вартістю 1600.00 грн.;

- кухонна стінка (труск.) вартістю 1500.00
грн.;

- ліжко двохспальне вартістю 2200.00 грн.;

- телевізор плазмений «LG» діагональ 42
вартістю 1450 грн.;

- телевізор Шарп вартістю 300 грн;

- холодильник вартістю 2000 грн.

- пральна машинка вартістю 2000 грн.

Загальна вартість майна на користь
ОСОБА_1 становить 161210 гривень.

ОСОБА_2, виділити наступне майно та
визнати за ним право власності:

- вантажний автомобіль (фура) марки
«РЕНО» д.н. НОМЕР_1 , вартістю 156 612 грн.;

- 4/5 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1,
куди входить вартість
невідокремленого ремонту квартири на
суму 87 660 грн.;

- ? ідеальної частини квартири АДРЕСА_2,
вартістю 60 000 грн.;

- зброя, рушниця та пістолет вартістю 3000
грн.;

- м'який комплект мебелі (диван, диван
малютка, крісло (Стебник) вартістю 1600.00
грн.;

- меблева кухонна стінка (Стебник)
вартістю 1000.00 грн.

- пральна (Стебник) вартістю 1000 грн.;

- меблева стінка (Стебник) вартістю 1500.00
грн.;

- телевізор плазмений «LG» вартістю 1450
грн.;

- меблева шафа купе (дитяча, два
зеркала), вартістю 1000 грн.;

- телевізор в дитячій вартістю 300 грн.

Загальна вартість майна на користь
ОСОБА_2 становить 315122,00 гривень.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 різницю вартості майна
в сумі 153 912.00 грн.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: В. І. Марчук