Справа № 667/5975/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді - Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря - Скакун Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання
права власності на частину
домоволодіння, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом
до відповідачів, яким, із урахуванням
поданих представником позивача
уточнень після проведеної по справі
судової будівельно-технічної
експертизи, просив визнати за ним право
власності на 1/6 частину домоволодіння
АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивував тим, що він
мешкає зі своєю колишньою дружиною
ОСОБА_2 у спірному домоволодінні, яке
було придбано ними у 2001 році. З
відповідачем 1 позивач мешкав однією
сім'єю з 1987 року, від чого мають спільну
доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
спільного мешкання із відповідачем -1
ОСОБА_2, між останньою та позивачем
01.09.2007 року було зареєстровано шлюб,
який рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона від 17.12.2012
року було розірвано. Під час розгляду
Комсомольським районним судом м.
Херсона питання про виселення позивача
зі спірного домоволодіння, останній
довідався про те, що спірне
домоволодіння було придбане його
колишньою дружиною на підставі
договору дарування, про який позивачу
раніше нічого відомо не було. Так за
вказаним договором дарування спірного
домоволодіння від 15.05.2001 року,
зареєстрованим в реєстрі за № 1384
ОСОБА_2, яка діє від свого імені та від
імені неповнолітньої ОСОБА_3,
попереднім власником було подаровано
спірне домоволодіння, що по АДРЕСА_1.
Зазначає про те, що вказаний спірний
будинок за вищезгаданим договором було
придбано за грошові кошти, що були
спільним майном позивача та
відповідача-1. Зазначає про те, що він
вчиняв поліпшення у спірному
домоволодінні, а саме: реконструював
жилі та нежилі кімнати, поміняв
дерев'яні вікна на металопластикові,
зробив навісні стелі, переобладнав
санвузол у будинку, допомагав дружині
проводити систему опалення будинку.
Вказані ремонтні роботи позивач
оплачував самостійно. Таким чином,
вважає, що спірне нерухоме майно за час
перебування його у шлюбі із
відповідачем-1 істотно збільшилось у
своїй вартості внаслідок його трудових
та грошових затрат, і тому, є всі
підстави визнати спірне майно об'єктом
права спільної сумісної власності
відповідно до положень ст. 62 СК України.

У судовому засіданні позивач та його
представник за ордером та договором
про надання юридичних послуг ОСОБА_4
позовні вимоги підтримали із
викладених у позові підстав, та просили
їх задовольнити.

Відповідач-1 ОСОБА_2 та відповідач-2
ОСОБА_3, а також представник
відповідача-1 за довіреністю ОСОБА_5,
щодо задоволення позовних вимог
заперечували, вказуючи про те, що
відповідач жодним чином не приймав
участь у поліпшенні спірного
нерухомого майна, а всі поліпшення, що
відбувались протягом часу володіння
відповідачами спірним домоволодіння,
були проведені за кошт відповідача-1 по
справі, яка будучі інвалідом 3 групи,
працювала та якій також фінансово
допомагали мати.

Заслухавши пояснення сторін по справі
та їх представників, вивчивши
матеріали цивільної справи та
інвентарної справи на спірне
домоволодіння, суд приходить до
наступних висновків та відповідних ним
правовідносин.

Так, за договором дарування від 15.05.2001
року, зареєстрованим в реєстрі за № 1384
та в ХДБТІ відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, набули право власності на пірне
домоволодіння, що по АДРЕСА_1.

Так, з показів свідків позивача
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 вбачається, що у
період з 2008 до 2012 року, коли позивач та
відповідач-1 жили разом за адресою
спірного домоволодіння як подружжя,
позивач робив ремонти у спірному
домоволодінні, а саме купляв та ставив
металопластикові вікна, робив укоси,
замінював перестенки, перекривав дах
спірного будинку, ремонтував сарай а
також підлогу в літній кухні спірного
домоволодіння, при цьому відповідач-1
ніде не працювала, а позивач підробляв
трактористом. При цьому зазначені
свідки достеменно не показали, звідки
позивач брав гроші на купівлі
будівельних матеріалів для проведення
вказаних ремонто-будівельних робіт.

З показів свідків відповідачів ОСОБА_9,
ОСОБА_10, вбачається, що з часу купівлі
спірного домоволодіння відповідачами
по справі, позивач із відповідачем -1
мешкали за адресою спірного
домоволодіння однією сім'єю. За
вказаний період в спірному будинку
робилось опалення, водопровід,
ставились металопластикові вікна.
Зазначили також про те, що відповідачу-1
її мати давала кошти на проведення
ремонтно-будівельних робіт у спірному
домоволодінні, а також зазначали про
те, що позивач у вказаний період
працював, через що мав не поганий на той
час заробіток. При цьому достеменно за
чиї кошти робились вищевказані
поліпшення у спірному домоволодінні
пояснити не змогли суду.

Таким чином можливо зробити висновок
про спільне проживання позивача та
відповідача-1 по справі у спірному
домоволодіння та ведення ними
спільного господарства, у спірний,
розглядуваний судом період.

Як вбачається і з висновку проведеної
по справі судової будівельно-технічної
експертизи від 29.05.2014 року з часу
купівлі відповідачами спірного
домоволодіння і до часу проведення
вказаної експертизи, у спірному
домоволодінні проводились наступні
поліпшення, а саме роботи пов'язані із
демонтажем старих віконних блоків та
встановленням нових, прокладалась
каналізація та водо забезпечення
будинку, встановлювалась нова
сантехніка, проводилось влаштування
армованих глухих цегляних перегородок,
встановлювались дверні полотна та
короби. Вказані поліпшення експерт
оцінив у співвідношенні до загальної
вартості спірного домоволодіння у 13%,
що приблизно складає 1/8 частину від
усієї вартості спірного.

Так, за приписами 62 СК України, що
вступив в дію з 10.01.2002 року, та яка
відповідно діяла на час виникнення
спірних правовідносин, якщо майно
дружини, чоловіка за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
або затрат другого з подружжя, воно у
разі спору може бути визнане за
рішенням суду об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КпШС України, який
діяв на час придбання відповідачами
спірного майна, майно яке належало
кожному з подружжя до одруження, а
також одержане ним під час шлюбу в дар
або в порядку успадкування, є власністю
кожного із них. Такі ж положення
закріплені у ст. 57 СК України.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11,
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Майно, яке належало
одному з подружжя, може бути віднесено
до спільної сумісної власності
укладеною при реєстрації шлюбу угодою
(шлюбним договором) або визнано такою
власністю судом з тих підстав, що за час
шлюбу його цінність істотно
збільшилася внаслідок трудових або
грошових затрат другого з подружжя чи
їх обох. Збільшення вартості майна та
істотність такого збільшення підлягає
з'ясуванню шляхом порівняння станом на
час вирішення спору вартості об'єкта в
стані, що існував до поліпшення, та його
вартості після поліпшення; при цьому
сам по собі розмір грошових затрат
подружжя чи одного з них, а також і
визначена на час розгляду справи
ринкова вартість будинку не є тим
фактором, який єдиний безумовно
свідчить про істотність збільшення
вартості майна як об'єкта.

Як вбачається з проведеної по справі
судової будівельно-технічної
експертизи, при встановленні ринкової
вартості спірного будинку було
використано підхід порівняння
аналогів продажу (ринковий).

Позивачем не було надано суду
належних доказів того, що за рахунок
його грошових та трудових затрат
істотно збільшилась вартість спірного
будинку. Також відповідачем не надано
суду належних доказів, що за рахунок
його коштів проводився саме
капітальний ремонт спірного будинку, а
не поточний ремонт, що також не
вбачається із дослідженої судом
інвентарної справи на спірне
домоволодіння.

Таким чином, позивачем не доведено, що
будинок істотно збільшився у своїй
вартості саме внаслідок здійснених за
період шлюбу поліпшень, проведення
переобладнання та ремонтних робіт у
будинку, а не через загальну тенденцію
до подорожчання нерухомого майна за
спірний період.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 80, 88, 212-215, 292-295 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права
власності на частину домоволодіння, -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення,
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Херсонської області
через Комсомольський районний суд м.
Херсона.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Л.А.Скрипнік