АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

02 жовтня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі - Бабіч
К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Українського
національного інформаційного
агентства «Укрінформ» про стягнення
заробітної плати,

за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 01.08.2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

позивач у квітні 2014 р. звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
на його користь заробітну плату в сумі
75 158 грн., яка не була йому нарахована та
виплачена за період з вересня 2007 р. по
жовтень 2008 р., що становило 7 546 дол. США.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 01.08.2014 р. в
задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню за такими
підставами.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилався на те, що він з 04.05.2005
р. працював в Українському
національному інформаційному
агентстві «Укрінформ» (далі -
Укрінформ) на посаді оглядача. З 01.04.2006
р. його як власного кореспондента
було направлено у відрядження за
кордон - до Російської Федерації, де він
перебував до серпня 2013 р. З вересня 2007
р. по жовтень 2008 р. його заробітну плату
не було збільшено відповідно до
постанови КМ України від 15.08.2007 р. №1053
і вона виплачувалась в розмірі 2 100 дол.
США., замість належного - 2 660 дол. США.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 01.08.2014 р. в
задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
текст постанови КМ України, на яку
посилався позивач, має гриф обмеженого
доступу «Для службового користування»,
а тому перерахунок мав здійснюватись з
часу надходження до відповідача такої
інформації від Міністерства
закордонних справ України.

Однак погодитись з висновком суду в
частині вирішення основного позову не
можна, оскільки він не відповідає
встановленим по справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи, позивач
працював у відповідача на посаді
оглядача з 04.05.2005 р. Наказом №57-ВК від
04.05.2005 р. його було прийнято на роботу з
посадовим окладом 340 грн. на місяць.
Наказом №126-ВК від 05.08.2005 р. йому було
встановлено надбавку в розмірі 25% за
знання та використання 2 іноземних мов.
Наказом №48-ВК від 31.03.2006 р. позивачу
було переведено на посаду власного
кореспондента з посадовим окладом 378
грн. на місяць.

З 01.04.2006 р. позивача було відряджено для
роботи у Російській Федерації терміном
на 1 рік, після чого термін відрядження
продовжувався до 31.08.2013 р.

Наказом №19/Д від 21.03.2006 р. позивачу було
встановлено посадовий оклад на період
довготермінового відрядження, який в
еквіваленті дорівнює 1 750 дол. США.
Наказом №10/Д від 17.01.2007 р. посадовий
оклад було збільшено до 2 100 дол. США.
Наказом №31/Д від 27.03.2007 р. термін
відрядження було збільшено та
встановлено оклад, який в еквіваленті
дорівнює 2 100 дол. США. Наказом №05/Д від
12.02.2008 р. термін відрядження було
продовжено та встановлено оклад, який в
еквіваленті дорівнює 2 100 дол. США.

Відповідно до постанови КМ України від
07.03.2001 р. №219 «Про оплату праці власних
кореспондентів Українського
національного інформаційного
агентства «Укрінформ» за кордоном»
було встановлено власним
кореспондентам «Укрінформ» посадовий
оклад у розмірі 70 відсотків посадового
окладу Посла України в країні
акредитації, а також посадовий оклад у
розмірі 50 відсотків посадового окладу
за останньою посадою в «Укрінформ» у
гривнях.

Постановою КМ України від 01.08.2012 р. №688
були внесені зміни до назви постанови
та абзацу 1 п. 1 постанови і в новій
редакції було вказано розмір
посадового окладу власного
кореспондента як 70 відсотків норм
відшкодування витрат в іноземній
валюті на місяць Послу України в країні
акредитації (а/с 57).

Однак, з часу направлення позивача у
відрядження до Російської Федерації з
01.04.2006 р. посадовий оклад позивачу вже
був встановлений в розмірі, який в
еквіваленті дорівнює 1 760 дол. США, що
відповідало 70% норми відшкодування
витрат в іноземній валюті Послу
України, визначених постановою КМ
України від 11.01.2006 р. №8.

Постановою КМ України від 11.01.2006 р. №8
«Деякі питання відшкодування витрат в
іноземній валюті працівникам
дипломатичної служби, направленим у
довготермінове відрядження» було
затверджено в іноземній валюті норму
відшкодування витрат послам України,
главам місій, представникам та
постійним представникам України при
міжнародних організаціях, іншим
працівникам дипломатичної служби.

Постановою КМ України від 15.08.2007 р. №1053
до додатків 2 і 3 вказаної постанови
були внесені зміни щодо розміру таких
витрат. Зокрема, послу України в
Російській Федерації було затверджено
норму відшкодування витрат на місяць в
сумі 3 800 дол. США (а/с 207).

Таким чином з вересня 2007 р. по жовтень
2008 р., оклад позивача у валюті мав
становити 2 660 дол. США, тоді як його
розмір залишався 2 100 дол. США.
Загальний розмір коштів, які не були
нараховані позивачу становить по 560
дол. США за 14 місяців - 7 840 дол. США.

В матеріалах справи (а/с 69) міститься
довідка, яка була складена начальником
фінансово-розрахункового відділу
Фінансового управління Матата  О.М.
«Укрінформ», в якій зазначено вказані
обставини.

Разом з тим, при розгляді справи в суді
першої інстанції представник
відповідача не визнавав вказаної
обставини. При розгляді справи в суді
апеляційної інстанції представник
відповідача також не визнав цю
обставину та надавав суду суперечливі
і непослідовні пояснення щодо обставин
справи та порядку встановлення
посадових окладів позивачів.

В матеріалах справи містяться
розрахункові листки щодо нарахованої
та виплаченої позивачу заробітної
плати за вказаний період. З вересня 2007
р. позивачу нараховувався посадовий
оклад в національній валюті в розмірі
700 грн., а також доплати за вислугу
років, знання іноземної мови та інші. З
січня 2007 р. посадовий оклад було
збільшено до 995 грн. (а/с 105-109).

Одночасно позивачу нараховувався та
виплачувався оклад у валюті (а/с 135-139),
розмір якого визначався в еквіваленті
за діючим на той час курсом НБУ (а/с 75,
76).

Доводи представника відповідача про
те, що позивачу мав виплачуватись
тільки оклад в сумі 3 486 грн. за час
роботи з вересня 2007 р. по жовтень 2008 р., а
насправді йому було виплачено значно
більший оклад (а/с 165), є безпідставними,
оскільки представник відповідача не
надав пояснень щодо визначення розміру
посадового окладу у розмірі значно
більшому, ніж було встановлено в
постанові КМ України від 07.03.2001 р. №219.

Представник відповідача не зміг
пояснити, чому за таких обставин в
наказах про встановлення позивачу
посадового окладу, розмір окладу
зазначався, як еквівалент до долара
США та було вказано як підставу для
визначення розміру посадового окладу
постанову КМ України від 11.01.2006 р. №8,
яка регулює питання відшкодування
витрат в іноземній валюті працівникам
дипломатичної служби, направленим у
довготермінове відрядження. Також
представник позивача не визнавав, що
позивачу нараховувався та
виплачувався посадовий оклад в
гривнях України в розмірі, що становив
в зазначений період (з вересня 2007 р. по
жовтень 2008 р.) 50% посадового окладу за
останньою посадою в Укрінформі.

Таким чином, сума, яка не була
нарахована та сплачена позивачу мала
становити 7 840 дол. США в перерахунку за
офіційним курсом НБУ. Однак, позивачем
було заявлено до стягнення лише суму 75
158 грн.

В ч. 1 ст. 303 ЦПК України закріплено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, в зв'язку з чим
на користь позивача може бути стягнуто
лише 75 158 грн.

Оскільки вказані кошти відносяться до
виплат, на які працівник має право
згідно з умовами трудового договору і
відповідно до державних гарантій,
встановлених законодавством, право
позивача на звернення до суду з даним
позовом не обмежується будь-яким
строком відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП
України та ст. 1, 12 Закону України «Про
оплату праці».

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, а по
справі слід ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 01.08.2014 року
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити та стягнути з
Українського національного
інформаційного агентства «Укрінформ»
на користь ОСОБА_1 75 158 грн.

Стягнути з Українського національного
інформаційного агентства «Укрінформ»
на користь держави судовий збір в
розмірі 751 грн. 58 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів в касаційному порядку.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/11537/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Піхур О.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.