Рішення

Іменем України

08 липня 2014 року
Теребовлянський районний суд

Тернопільської області в складі :

головуючого судді Малярчука В.В.

при
секретарі Пасько Б.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Теребовлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на гараж,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
визнання права власності на гараж, у
якому просить визнати право власності
на гараж НОМЕР_1 загальною площею 28,5 кв.
м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
посилаючись на мотиви викладені ним у
позовній заяві.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги визнав повністю і не
заперечував проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, вважає, що у задоволенні позову
слід відмовити, оскільки судом
встановлено наступне:

17 жовтня 2012 року між позивачем ОСОБА_1
та відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір позики, згідно якого позивач
зобов'язується надати, а відповідач
зобов'язався повернути до 17 березня 2013
року позику у розмірі 35000 грн., а також з
метою забезпечення виконання
зобов'язань за договором позики,
відповідач передав в іпотеку позивачу
належне йому на праві власності
нерухоме майно, а саме: гараж НОМЕР_1,
загальною площею 28,5 кв. м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_2 на підставі
реєстраційного посвідчення від 12
квітня 1994 року.

Згідно з ч.2 ст.628 ЦК України сторони
мають право укласти договір, в якому
містяться елементи різних
договорів(змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

Договір позики підтверджено розпискою
від 17 жовтня 2012 року, яку надав
відповідач ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1
згідно якої відповідач зобов'язався
повернути позику до 17 березня 2013 року.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Так як, відповідно до ч. 2 ст. 1047
Цивільного кодексу України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 18 Закону України
"Про іпотеку" іпотечний договір
укладається між одним або декількома
іпотекодавцями та іпотекодержателем
у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню. Іпотечний
договір повинен містити такі істотні
умови: 1) для іпотекодавця та
іпотекодержателя - юридичних осіб
відомості про: для
резидентів-найменування,
місцезнаходження та
ідентифікаційний код в Єдиному
державному реєстрі юридичних та
фізичних осіб - підприємців; для
нерезидентів - найменування,
місцезнаходження та державу, де
зареєстровано особу; для іпотекодавця
та іпотекодержателя - фізичних осіб
відомості про: для громадян України -
прізвище, ім'я, по батькові, місце
проживання із зазначенням адреси та
індивідуальний ідентифікаційний номер
у Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів; для іноземців,
осіб без громадянства-прізвище, ім'я,
по батькові (за наявності), адресу
постійного місця проживання за межами
України; 2) зміст та розмір основного
зобов'язання, строк і порядок його
виконання та/або посилання на правочин,
у якому встановлено основне
зобов'язання; 3) опис предмета іпотеки,
достатній для його ідентифікації,
та/або його реєстраційні дані, у тому
числі кадастровий номер. У разі іпотеки
земельної ділянки має зазначатися її
цільове призначення; 4) посилання на
видачу заставної або її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону
України "Про іпотеку" у разі
відсутності в іпотечному договорі
однієї з вказаних вище істотних умов
він може бути визнаний недійсним
напідставі рішення суду.

Відповідно до ст. 4 Закону України
"Про іпотеку" обтяження нерухомого
майна іпотекою підлягає державній
реєстрації відповідно до закону.
Державна реєстрація застави
повітряних та морських суден, суден
внутрішнього плавання, космічних
об'єктів проводиться у порядку,
встановленому Кабінетом

Міністрів України.

Однак, договір позики від 17 жовтня
2012 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
нотаріально не посвідчений та не
зареєстрований у встановленому
законом порядку.

Таким чином, згідно норм що регулюють
укладення договору позики істотною
умовою якого є нотаріальне посвідчення
правочину та те що він підлягає
державній реєстрації, однак із змісту
обставин досліджених у судовому
засіданні вбачається, що дані істотні
умови договору іпотеки сторонами не
були виконані.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України
правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю
сторін.

Відповідно до ч.1,2 ст. 220 у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Однак, в судовому засіданні
представником позивача ОСОБА_1 не
представлено суду належних та
достатніх доказів порушення
відповідачем ОСОБА_2 права власності на
вказане нерухоме майно, так як вказане
у позові нерухоме майно належить
відповідачу і відсутні правові
підстави вважати, що відбувся перехід
права власності на вказане майно від
відповідача до позивача, а тому на
думку суду відсутній спір про право.

Та обставина, що відповідач визнав
позов не дає суду підстав для його
задоволення, оскільки згідно ст. 1 ЦПК
України завданнями цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається з позовної заяви
відповідач ухилився від нотаріального
посвідчення та державної реєстрації
договору поруки та мотивує тим, що за
браком часу не зміг це виконати, так як
відповідно до ст. 4 Закону України «Про
іпотеку» та ч. 2 ст. 220 ЦК України договір
іпотеки, який був укладений у простій
письмовій формі може бути визнаний
судом дійсним, в зв`язку з чим подальше
нотаріальне посвідчення цього
договору не вимагається.

Однак на думку суду, вказана обставина
не є поважною і сторони у будь-який
момент можуть звернутися до нотаріуса
для нотаріальне посвідчення вказаного
у позові договору та його державної
реєстрації.

Таким чином, суд прийшов до
висновку, що задоволені позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання права власності
на гараж слід відмовити, у зв'язку з
безпідставністю заявлених позовних
вимог.

Керуючись статтями 1, 10, 60, 174, 179
ЦПК України, статті 10, 209, 220, 392, 628, 1046, 1047,
1049 Цивільного кодексу України, ст.. 4, 18
Закону України "Про іпотеку" суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на гараж
відмовити, у зв'язку з безпідставністю
заявлених позовних вимог.

Судові витрати, понесені позивачем по
справі залишити за ним.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Теребовлянський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ
В.В. МАЛЯРЧУК