Ухвала

ІМЕНЕМ України

27 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Амеліна
В.І.,

Наумчука
М.І., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
державного підприємства
«Селидіввугілля», відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Селидове Донецької
області, про стягнення невиплачених
сум, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Ямпільського районного суду
Сумської області від 21 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 01 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2006 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що з 04
вересня 1985 року до 31 березня 1997 року він
перебував у трудових відносинах з
виробничим об'єднанням з видобування
вугілля «Селидіввугілля». У грудні 1988
року Київським науково-дослідним
інститутом гігієни, праці та
профзахворювання йому було
встановлено професійне захворювання
правого органу слуху. Наказом
Управління по монтажу, демонтажу і
ремонту гірничошахтного обладнання
виробничого об'єднання
«Селидіввугілля» № 112 від 17 травня 1990
року йому було призначено
відшкодування шкоди в розмірі 56 крб. 60
коп. щомісячно строком на 1 рік, однак
вказані виплати йому не проводились, у
зв'язку з тим, що він був переведений на
іншу роботу з навчанням без відриву від
виробництва. Посилаючись на те, що
роботодавець не виплачував шкоду за
період навчання, позивач, уточнивши
позовні вимоги, просив стягнути з
державного підприємства
«Селидіввугілля» шкоду в розмірі 1 463
грн 78 коп. за період з 29 березня 2000 року
до 31 березня 2001 року; стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Селидове Донецької
області шкоду в розмірі 18 103 грн 03 коп.
за період з 24 лютого 2005 року до 30
вересня 2011 року.

Рішенням Ямпільського районного суду
Сумської області від 21 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
01 квітня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказані судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Ямпільського районного суду
Сумської області від 21 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 01 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Амелін

М.І. Наумчук