Справа № 335/1193/14-ц 2/335/762/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі

головуючого судді
Апаллонової Ю.В.

при секретарі
Франчук Г.В.

за участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
вселення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні власністю,
який уточнив в процесі слухання справи,
в позові зазначав наступне.

07.11.2013 року на підставі договору
дарування частини квартири ОСОБА_1
набув право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_2

Другим співвласником зазначеної
квартири, якому належить 12 частина
квартири виступає ОСОБА_3 На час
подання позову відповідач не надає
згоди на вселення до квартири, 12
частини якої належить позивачу, без
надання будь-яких пояснень.

25.12.2014 року позивачем було направлено
відповідачу заяву з пропозицією
придбати належну йому 12 частину
квартири за 206750 грн., на що 23.01.2014 року
відповідачем було направлено
відповідь, що остання не заперечує
право власності позивача, однак
запропонована вартість частки
квартири не задовольняє її і
запропонована вартість у розмірі 83740
грн. Домовленості щодо вартості
квартири на теперішній час не
досягнуто.

Під час спілкування позивачем було
запропоновано добровільно визначити
порядок користування квартирою, однак
відповідач відмовляється допускати
позивача до квартири.

Оскільки не досягнуто домовленості,
позивач має намір вселитися до
належної 12 частини квартири, а тому
позивач просив суд усунути йому
перешкоди у користуванні ? частиною
квартири АДРЕСА_2 у м.Запоріжжя , які
створює ОСОБА_3 у користуванні та
володінні ? частини квартири АДРЕСА_2 у
м.Запоріжжя шляхом вселення ОСОБА_1 у
квартиру АДРЕСА_2 та стягнути з
відповідача судові витрати.

У судовому засіданні позивач підтримав
позов у повному обсязі. Зазначаючи, що
іншого житла він у власності не має, є
власником частини квартири, від якої на
теперішній час навіть не має ключів,
оскільки відповідач здає квартиру в
оренду, просив суд задовольнити позов у
повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач
заперечує проти позову, зазначаючи, що
позивачем не сплачуються комунальні
послуги за утримання даного житла,
вважає подання даного позову тиском
для неї, оскільки позивач має намір
таким чином отримати від неї більшу
вартість належної йому частини
квартири. Відсутність ключів від
квартири у позивача не заперечувала,
зазначаючи, що він і не бажає їх
отримувати.

Всебічно та повно з'ясувавши
обставини справи, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи, надавши їм оцінку
у сукупності з оголошеними та
дослідженими матеріалами справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 Конституції України
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Відповідно до ст.41 Конституції України
ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права або обмежений
у його здійсненні Право власності є
непорушним.

Основоположні принципи здійснення
правомочностей власника сформульовані
у статті 1 Першого Протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (Рим, 04 листопада
1950 року), що набрала чинності для
України з 11 вересня 1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог статті 9
Конституції України, відповідно до
якого закріплено принцип непорушності
права приватної власності, який
означає право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником 12 частини квартири АДРЕСА_2 у
м.Запоріжжі загальною площею 61, 9 кв.м. ,
житловою площею 41, 4 кв.м. на підставі
договору дарування частини квартири,
зареєстрованого у реєстрі за № 2429
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та що підтверджується Витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності (а.с. 4-6).

25.12.2014 року позивачем було направлено
відповідачу заяву з пропозицією
придбати належну йому 12 частину
квартири за 206750 грн., на що 23.01.2014 року
відповідачем було направлено
відповідь, що остання не заперечує
право власності позивача, однак
запропонована вартість частки
квартири не задовольняє її і
запропонована вартість у розмірі 83740
грн. (а.с. 7-10).

Домовленості щодо вартості квартири на
теперішній час не досягнуто, оскільки
ОСОБА_3 після відкриття даного
провадження подано до суду позов до
ОСОБА_1 про компенсацію вартості частки
у квартирі.

Як встановлено у судовому засіданні
ОСОБА_3 зайняла всю квартиру у тому
числі зі слів відповідача, ключі від
квартири співвласнику ОСОБА_1 не
надала, що позбавляє позивача
можливості завезти до квартири своє
майно, користуватись належною йому
часткою в квартирі, самостійно
сплачувати платежі, без участі ОСОБА_3
володіти та користуватись своєю
часткою квартири.

Право на повагу до житла гарантує
ст. 8 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Відповідно до ст. 3 ЦК України
загальними засадами цивільного
законодавства є, зокрема,
справедливість, добросовісність та
розумність.

Згідно зі ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, що не суперечать закону.
Усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав.

За ст. 321 ч 1 ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

За змістом ст. 383 ч 1 ЦК України власник
житлового будинку, квартири мас право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
а ще при тій умові, що ці порушення були
поєднані з позбавленням володіння його
нерухомого майна. Способи захисту
права власності передбачені нормами
ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно зі ст. 386 ЦК України, держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності. Власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

Крім того, відповідно до ст. 383 ЦК
України та ст.150 ЖК України власник
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, має право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд. Обмеження власника у цих правах
допускається лише у випадках і в
порядку, встановлених законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно з положеннями ст.ст. 16, 391, 386 ЦК
України у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном власник
вправі звернутися до суду з вимогою про
захист порушеного права будь-яким
способом, що є адекватним змісту
порушеного права, який ураховує
характер порушення та дає можливість
захистити порушене право, в тому числі
шляхом зобов'язання відповідача не
чинити перешкод у користуванні
власністю у разі порушення прав
власника і неможливості усунення цих
порушень іншим способом.

Вищенаведені норми передбачають
усунення будь-яких порушень права
власності.

Оскільки позивач є власником ? частини
житлового приміщення і відповідач без
законних підстав перешкоджає позивачу
у користуванні житловим приміщенням,
чим порушує права власника цього майна
та підлягає судовому захисту. Обраний
позивачем спосіб захисту його прав
відповідає вимогам закону.

Отже вимоги позивача є законними,
обґрунтованими і таким,що підлягають
задоволенню.

Доводи відповідача про наявність тиску
з боку позивача задля збільшення
вартості частки не знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні.
Наявність заборгованість по сплаті
комунальних послуг також не є
предметом розгляду даного спору та не
позбавляє відповідача права іншим
законним шляхом захистити свої права в
обраний ним спосіб та не є підставою
для відмови у позові власникучастини
житла, якому чиняться перешкоди у
володінні, користуванні.

Окрім того, наявність у провадженні
суду позову ОСОБА_3 про вирішення
питання щодо компенсації частини
квартири, також не свідчить про
неможливість задоволення вимог
власника в обраний ним спосіб за
заявленим ним позовом, який він станом
на дату ухвалення рішення підтримав у
повному обсязі.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3,4,10, 11,57-61, 212-215, 218 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом вселення, задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3)
перешкоди у користуванні ? частиною
квартири АДРЕСА_2 у м.Запоріжжя , які
створює ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН
НОМЕР_2, паспорт громадянина Російської
Федерації НОМЕР_3, виданий 1 ГОМ УВС
м.Норильськ Красноярського краю, 20.02.2002
року, зареєстрована за адресою:
Російська Федерація, Красноярський
край, АДРЕСА_1) у користуванні та
володінні ? частини квартири АДРЕСА_2 у
м.Запоріжжя шляхом вселення ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3) у
квартиру АДРЕСА_2.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН
НОМЕР_2, паспорт громадянина Російської
Федерації НОМЕР_3, виданий 1 ГОМ УВС
м.Норильськ Красноярського краю, 20.02.2002
року, зареєстрована за адресою:
Російська Федерація, Красноярський
край, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3)
витрати по сплаті судового збору 243, 60
грн. (двісті сорок три грн.. 60 коп)

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Апаллонова Ю.В.