Номер провадження: 22-ц/785/6954/14
Головуючий у першій інстанції Сегеда
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Громіка Р.Д.

Драгомерецького М.М.,

при секретарі:
Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 11 червня 2014 року за позовом ОСОБА_3
до Страхового товариства з додатковою
відповідальністю "Гарантія", ОСОБА_4,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Феміда та Немезіда"
про стягнення страхового
відшкодування, майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а
н о в и л а:

19 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, у якому
просила суд стягнути на її користь з
відповідача СТзДВ "Гарантія" страхове
відшкодування в розмірі 10016,32 грн.,
витрати на проведення експертизи та
складання звіту в розмірі 350 грн., пеню в
розмірі 860,26 грн., з відповідачки ОСОБА_4
майнову шкоду в розмірі 11716,97 грн.,
солідарно з відповідачів СТзДВ
"Гарантія", ОСОБА_4 моральну шкоду у
розмірі 5000 грн., витрати на правову
допомогу в сумі 2046,24 грн. та на сплату
судового збору в сумі 339,44 грн. (а.с. 3-5,83).

Рішенням суду першої інстанції позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Суд
стягнув на користь позивачки ОСОБА_3 з
відповідача СТзДВ "Гарантія" страхове
відшкодування в розмірі 10016,32 грн., пеню
в розмірі 831,22 грн., витрати по сплаті
судового збору в сумі 243, 60 грн., з
відповідачки ОСОБА_4 моральну шкоду в
розмірі 1000 грн. та витрати по сплаті
судового збору в сумі 243,60 грн. у дохід
держави. В іншій частині позову
відмовлено (а.с. 90-98).

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_3
просить рішення суду першої інстанції
в частині відмови у задоволенні позову
про стягнення витрат на правову
допомогу скасувати й ухвалити нове
рішення про стягнення солідарно з
відповідачів СТзДВ "Гарантія" та ОСОБА_4
витрати на правову допомогу в сумі 2046,24
грн., мотивуючи тим, що суд першої
інстанції в цій частині порушив норми
процесуального і матеріального права
(а.с. 103-105).

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги позивачки ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідачки задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду першої інстанції
в цій частині постановлено з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права.

У частині 1 ст. 56 ЦПК України зазначено,
що правову допомогу може надавати
особа, яка є фахівцем у галузі права і
за законом має право на надання
правової допомоги, ч. 2 цієї ж статті
встановлено, що особа, зазначена в
частині першій цієї статті, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії
долучених до справи документів, бути
присутнім у судовому засіданні. Особа,
яка має право на надання правової
допомоги, допускається ухвалою суду за
заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Частиною 4 ст. 42 ЦПК України
встановлено, що повноваження адвоката
як представника можуть також
посвідчуватись ордером, який виданий
відповідним адвокатським об'єднанням,
або договором. До ордера адвоката
обов'язково додається витяг із
договору, у якому зазначаються
повноваження адвоката як представника
або обмеження його прав на вчинення
окремих процесуальних дій. Витяг
засвідчується підписом сторін
договору.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту. При встановленні
розміру гонорару враховуються
складність справи, кваліфікація і
досвід адвоката, фінансовий стан
клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та
враховувати витрачений адвокатом час
(ч. 3 ст. 30 Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних і
адміністративних справах" від 20 грудня
2011 року № 4191-ІУ, який набрав чинності з
01 січня 2012 року, розмір компенсаційних
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановлених законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи, що визначається у
відповідному судовому рішенні.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення. Для встановлення у судовому
засіданні фактів, зазначених у частині
першій цієї статті, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено,
що належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка ОСОБА_3 07 лютого 2014 року
уклала з адвокатським бюро "Федяєва
Сергія Володимировича" договір № 11ц/02/14
від 07 лютого 2014 року про надання
правової допомоги (а.с. 84-86).

Інтереси позивачки ОСОБА_3 в суді
представляли ОСОБА_7, який надав ордер
НОМЕР_1 від 17 лютого 2014 року, який
належним чином не заповнений (а.с. 24) та
ОСОБА_8 на підставі довіреності від 03
лютого 2014 року, видану адвокатським
бюро "Федяєва Сергія Володимировича"
(а.с. 55).

Відомості про те, що представники були
допущені до участі в розгляді справи
ухвалою суду як особи, які надають
правову допомогу, відсутні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмету доказування по справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження).

Згідно договору про надання правової
допомоги вартість гонорару складає 6000
грн. У підтвердження розміру витрат
надана квитанція до прибуткового
касового ордеру № 11ц/02/14 від 07 лютого
2014 року, завіреного печаткою та
підписаного ОСОБА_7 (а.с. 87), але журнал
реєстрації прибуткових і видаткових
ордерів за 2014 рік, оформлений належним
чином, касову книгу, яка застосовується
для здійснення первинного обліку
готівки в касі, у відповідності з
Положенням про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
правління НБУ від 15 грудня 2004 № 637, суду
не надано.

Представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_7,
у якості розрахунку витрат на правову
допомогу надав суду заяву від 09 червня
2014 року, у якій уточнив розмір витрат і
зазначив, що первісна консультація та
правовий аналіз документів складає 1
годину, складання позовної заяви - 2
години, судове засідання від 28 квітня
2014 року - 20 хвилин, судове засідання від
26 травня 2014 року - 1 години, а всього 4
години 20 хвилин і сума витрат становить
2046, 24 грн., але акту виконаних робіт по
наданню правової допомоги позивачці
суду не надано.

З журналів судових засідань
вбачається, що тривалість судового
засідання від 28 квітня 2014 року
становить 4 хвилини, а не 20 хвилин (а.с.
56), судового засідання від 26 травня 2014
року - 25 хвилин, а не 1 годину (а.с. 78).

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано не прийняв до уваги
надані документи у підтвердження
витрат на правову допомогу.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що витрати
на послуги представника до судового
засідання і в судовому засіданні не є
судовими й відшкодуванню не
підлягають.

Доводи позивачки ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі про те, що рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
стягненні витрат на правову допомогу є
незаконним і необґрунтованим, не
приймаються до уваги, оскільки
наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду і не
містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
справи.

Отже, законних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у стягненні витрат на
правову допомогу й ухвалення нового
рішення про задоволення позову в цій
частині вимог немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 11 червня 2014 року в частині
відмови у стягненні витрат на правову
допомогу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може
бути оскаржена в касаційному порядку
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький