АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/2287/2014
першій інстанції: Хоменко В.Г.
Доповідач: Базіль Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 15 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Полікарпової
О.М.

Семиженка Г.В.

при секретарі: Мироненко
І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Генічеського районного суду
Херсонської області від 14 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права
власності на рухому річ та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання права власності на рухому
річ,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
визнання права власності на
торгівельні кіоски. На обґрунтування
вимог зазначав, що 24 листопада 2012 року
між ним та ОСОБА_5 було укладено в усній
формі договір купівлі - продажу двох
металевих кіосків, один з яких
розташований по АДРЕСА_1 в м. Генічеськ
Херсонської області, інший в АДРЕСА_2
біля кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1». На виконання
вищевказаного договору він сплатив
ОСОБА_5 48000,00 грн., про що останній
власноручно написав розписку про
отримання грошей та передав йому ключі
від кіосків та деякі документи на них.

Пославшись на те, що ОСОБА_4 не визнає
його права власності на кіоски,
оскільки вважає, що вказані кіоски є
його власністю, ОСОБА_3 просив в порядку
ст..392 ЦК України визнати за ним право
власності на металевий торгівельний
кіоск, розміром 2х2, який розташовано за
адресою АДРЕСА_1, район міських сходин
до моря, та на металевий кіоск розміром
2х2, який розташований в АДРЕСА_2 біля
кафе „ІНФОРМАЦІЯ_1".

В ході розгляду справи 18 липня 2013 року
позивач, від імені якого діяла ОСОБА_6
подала письмову заяву про уточнення та
збільшення позовних вимог і просила
суд визнати дійсним договір купівлі -
продажу двох металевих торгівельних
кіосків, які розташовані за адресою -
АДРЕСА_3, район біля міських сходин до
моря та в АДРЕСА_2 біля кафе
„ІНФОРМАЦІЯ_1" та визнати за ОСОБА_3
право власності на вказані кіоски.

В жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
права власності на металеві кіоски,
посилаючись на те, що вказані кіоски
були виготовлені на його замовлення
ТОВ «Будінвест» та проведено їх оплату,
що підтверджується локальним
кошторисом, зведеним кошторисом
розрахунком, дефектним актом,
договірною ціною на виготовлення
металевих кіосків і паспортами
прив'язки тимчасового спорудження, де
зазначено його прізвище.

04.11.2013 року ухвалою суду до участі в
справі в якості співвідповідача
залучений ОСОБА_5.

Рішенням Генічеського районного
суду Херсонської області від 14 травня
2014 року в задоволені позову ОСОБА_3
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4
задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
рухому річ - торгівельний кіоск, що
розташований по АДРЕСА_1 в м. Генічеськ
Херсонської області та на торгівельний
кіоск, що розташований по АДРЕСА_2
Генічеського району Херсонської
області без прикріплення вказаних
кіосків до земельних ділянок, на яких
останні знаходяться.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
його позовних вимог та про відмову у
задоволенні вимог ОСОБА_4

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення учасників процесу, що
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
суд першої інстанції виходив з того, що
на замовлення останнього в ТОВ
„Будінвест" через ОСОБА_5 були
виготовленні спірні металеві кіоски,
здійснено оплату за виконану роботу, а
тому відповідно до ст..331 ЦК України у
нього виникло право власності на
новостворену річ.

Залишаючи вимоги ОСОБА_3 без
задоволення суд першої інстанції
виходив з їх необґрунтованості.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Відповідно до ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Об'єктом позову про визнання
права власності є усунення
невизначеності відносин права
власності позивача щодо індивідуально
- визначеного майна.

Предметом вказаного позову є
вимога позивача про визнання його
права власності на майно.

Підставою позову є обставини, що
підтверджують право власності
позивача на майно та стаття 16 ЦК
України, яка визначає визнання права як
способу захисту цивільних прав та
інтересів.

Умовою задоволення позову про
визнання права власності на майно є
наявність в позивача доказів, що
підтверджують його право власності на
майно.

Матеріалами справи підтверджено
та встановлено судом, що 31.05.2011 року
ОСОБА_5 взяв у ОСОБА_4 грошову суму в
розмірі 45000.00 грн. для оплати
замовлених ним на фірмі ТОВ „АГК
Будінвест" тимчасових споруд -
(торгівельних кіосків) в кількості
трьох штук, про що власноручно написав
розписку (а.с.136) В розписці зазначено,
що після проведення оплати за кіоски
ОСОБА_5 отримав документи на
виготовленні кіоски і особисто передав
їх ОСОБА_4

Із локального кошторису №2-1-1 на
виготовлення металевих кіосків, яка
складена в цінах за станом на 30.05.2011 рік
вбачається, що вказаний кошторис на
виготовлення металевого кіоску
вартістю 15021.00 грн. затверджений
замовником ОСОБА_4 та скріплений
печаткою АГК „Будінвест" (а.с.34-36) даний
кошторис узгоджується з договірною
ціною на виготовлення металевих
кіосків, з якої вбачається, що
договірна ціна становить 15021.00
грн.(а.с.37-38) та актом приймання
виконаних будівельних робіт за травень
2011 року (а.с.39-41).

З огляду на вищезазначене, суд
першої інстанції підставно дійшов
висновку про задоволення позову ОСОБА_4
та визнання за ним права власності на
металеві кіоски та обґрунтовано
відмовив у визнанні права власності на
металеві кіоски ОСОБА_3, оскільки
останній не довів перед судом
наявність у нього такого права. А
надана позивачем розписка про оплату
ним ОСОБА_5 коштів в розмірі 48000.00 грн. за
продаж кіосків, не є доказом його права
власності на металеві кіоски, оскільки
зазначена розписка не визначає підстав
перебування кіосків у власності ОСОБА_5

Посилання ОСОБА_3 на лист ТОВ АГК
„Будінвест" про те, що в період 2011 - 2012
років ОСОБА_4 не звертався для
виготовлення кіосків, звертався лише в
2011 році ОСОБА_5 і за його замовленням та
за його кошти було виготовлено три
металевих кіоски колегія суддів до
уваги не приймає, оскільки такі
твердження спростованні матеріалами
справи, а саме локальним кошторисом,
зведеним кошторисом, дефектним актом,
договірною ціною на виготовлення
металевих кіосків.

Рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав
для його скасування колегія суддів не
вбачає, доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3 не ґрунтуються на законі, не
містять нових фактів чи засобів
доказування, висновків суду не
спростовують і підлягають відхиленню.

Керуючись ст..ст.303,307,308 ЦПК
України колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Генічеського районного
суду Херсонської області від 14 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: