суд Київської області
Справа № 376/778/14-ц
Провадження № 2/376/379/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"08" вересня 2014 р.
Сквирський районний суд Київської
області

в складі: головуючого судді - Клочко
В.М.,

при секретарі судових засідань
- Галюк О.В., Олефір С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сквира Київської
області справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа : Публічне
акціонерне товариство «ВТБ Банк» про
поділ спільного сумісного майна
подружжя,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом у
якому просить поділити між нею та
відповідачем набуте за час шлюбу майно
та визнати за нею право власності
спільне сумісне майно подружжя, а саме :
? частину житлового будинку з
надвірними спорудами - сарай, погріб,
убиральня, гараж, огорожа, вимощення, що
розташовані по АДРЕСА_1, 12 частини
земельної ділянки площею 0,0915 га,
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, розташованої по
АДРЕСА_1 посилаючись на те, що 24.04.1982
року вона уклала шлюб з відповідачем. В
період шлюбу вони разом з відповідачем
12.07.2002 року набули право власності на
житловий будинок за АДРЕСА_2. В
подальшому у травні 2008 року вони
продали належний їм житловий будинок
та за отриманні кошти придбали
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,0915 га
призначену для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд.

25.11.2013 року шлюб між нею ОСОБА_4 було
розірвано.

Позивач та її представник позовні
вимоги підтримали в повному обсязі та
просили задовольнити позов в повному
обсязі.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали в повному обсязі посилаючись
на те, що згідно договору дарування від
12.07.2002 року їх родина в складі 4-ох
чоловік, а саме : ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 набули права власності на
житловий будинок під АДРЕСА_2.

09.10.2002 року ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6
продали ОСОБА_4 ? частин житлового
будинку за АДРЕСА_2.

13.05.2008 року він продав за 189 600 грн.
належний йому на праві особистої
власності житловий будинок за АДРЕСА_2.

15.04.2008 року він за 99 800 грн. купив
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами по АДРЕСА_1. Цього
ж дня тобто 15.04.2008 року за 19 200 грн. він
придбав земельну ділянку площею 0,0915 га,
яка розташована по АДРЕСА_1,
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд. Таким чином,
загальна сума придбаного ним майна за
особисті кошти становить 119 000 грн..
Окрім того, під час укладання договору
купівлі продажу ОСОБА_3 посвідчила в
нотаріальній конторі заяву, згідно
якої підтвердила факт, що спірне майно
придбане за особисті кошти ОСОБА_4

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та надавши
їм юридичну оцінку суд дійшов висновку,
що позовні вимоги є необґрунтованими
та не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60
ЦПК України.

Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені
правила звільнення сторони від
доказування та розподілу обов'язків по
доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, установленим ст.
60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, установлених ст. 61 ЦПК
України.

Обставини, визнані сторонами, згідно із
ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають
доказуванню.

Судом встановлено, що 24.04.1982 року в м.
Коростені Житомирської області було
укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що
підтверджується Свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1, виданого міським
відділом ЗАГС м. Коростень
Житомирської області 24.04.1972 року.

Відповідно до договору дарування від
12.07.2002 року вбачається, що ОСОБА_7
подарував ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 житловий будинок за АДРЕСА_2.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 СК майно, набуте за
час шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування, є
особистою власністю дружини (чоловіка).

Відповідно до норм ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно). Майно може належати особам на
праві спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю. Суб'єктами права спільної
сумісної власності можуть бути фізичні
особи, юридичні особи, а також держава,
територіальні громади, якщо інше не
встановлено законом (ч. ч. 1, 2 ст. 368 ЦК
України).

Відповідно до договору купівлі-продажу
частини житлового будинку від 09.10.2002
року вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 продали ОСОБА_4 ? частин
житлового будинку з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд під АДРЕСА_2.

Статтями 57, 61 СК України визначаються
майно, яке підпадає під режим права
особистої приватної та спільної
сумісної власності.

Відповідно до ст. 64 СК України дружина
та чоловік мають право на укладення між
собою усіх договорів, які не заборонені
законом, як щодо майна, що є їхньою
особистою приватною власністю, так і
щодо майна, яке є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Договір про відчуження одним із
подружжя на користь другого з подружжя
своєї частки у праві спільної сумісної
власності подружжя може бути укладений
без виділу цієї частки.

Відповідно до ч. 1 ст. 346 ЦПК України
право власності припиняється у разі
відчуження власником свого майна.

Таким чином, суд, вважає, що ОСОБА_4 став
одноосібним власником житлового
будинку за АДРЕСА_2.

Відповідно до договору
купівлі-продажу житлового будинку від
13.05.2008 року вбачається, що ОСОБА_4 продав
ОСОБА_8 за 189 600 грн. житловий будинок
за АДРЕСА_2.

Відповідно до договору купівлі продажу
житлового будинку від 15.04.2008 року
вбачається, що ОСОБА_4 придбав житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами по АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 15.04.2008 року вбачається, що ОСОБА_4 за
19 200 грн. придбав земельну ділянку
площею 0,0915 га, яка призначене для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_1.

Сторонами у судовому засіданні був,
визнаний факт, що спірний житловий
будинок за АДРЕСА_1 та земельна ділянка
за цією адресою були придбані за кошти
отриманні від реалізації (продажу)
житлового будинку за АДРЕСА_2, який на
праві приватної власності належав
відповідачу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є майно, набуте нею, ним за час шлюбу,
але за кошти, які належали їй, йому
особисто.

Таким чином, суд, з урахуванням вимог
законодавства, приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню
не підлягають, у зв'язку з тим, що
спірний житловий будинок та земельна
ділянка були придбанні за особисті
кошти відповідача, які він отримав від
реалізації власного майна.

Також, суд, звертає увагу, що при
вирішені спору суд не приймає до уваги
спірні заяви ОСОБА_3, які містяться в
матеріалах справи, оскільки дані заяви,
різні за змістом, але зареєстровані за
одним реєстраційним номером та окрім
того на одній заяві, з різних сторін
викладені дві заяви різні за змістом,
що є порушенням вимогу Закону України
«Про нотаріат» та Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03.04.2004 року за № 20/5.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 57,61,64 Сімейного кодексу України,
ст.ст. 355,368 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 213, 218, 224 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа : Публічне
акціонерне товариство «ВТБ Банк» про
поділ спільного сумісного майна
подружжя - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Сквирський районний суд Київської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. М. Клочко