Справа №583/1584/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сидоренко Р. В.Номер
провадження 22-ц/788/1790/14 Суддя-доповідач -
Семеній Лідія. Іванівна. Категорія - 47
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Семеній Л. І.,

суддів - Білецького О. М. , Кононенко О.
Ю.

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 18 серпня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_5 до
Охтирської міської ради Сумської
області, ОСОБА_3, третя особа -
управління Держземагенства у
Охтирському районі Сумської області,

про скасування рішення Охтирської
міської ради та визнання державного
акту на землю недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 18 серпня 2014
року позов ОСОБА_5 задоволено.

Поновлено ОСОБА_5 строк звернення до
суду з позовом.

Визнано незаконним та скасовано
рішення Охтирської міської ради 28
сесії 4 скликання від 05 липня 2005 року
про затвердження технічної
документації із землеустрою про
передачу ОСОБА_3 у приватну власність
земельної ділянки площею 0,0640 га в межах
згідно з планом по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

Визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку серії НА №52845 від 29 липня 2005
року за яким ОСОБА_3 набула у власність
земельну ділянку площею 0,0640 га в межах
згідно з планом по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд. Акт зареєстровано у
Книзі записів державних актів на право
власності на землю за №25.

З цим рішенням відповідачка не
погодилася та через свого представника
оскаржила його в апеляційному порядку.
Вказуючи на незаконність і
необґрунтованість ухваленого рішення,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм процесуального права, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволення
позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
позивач не є належною стороною у
справі, оскільки не володіє земельною
ділянкою. Крім того, суд безпідставно
поновив позивачу строк на звернення до
суду, оскільки отримавши у 2004 році у
власність частину будинку, батько
позивача був обізнаний із розміром
земельної ділянки, призначеної для
обслуговування частини будинку і
погодився з цим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідачки
ОСОБА_4, який підтримав доводи
апеляційної скарги з зазначених у ній
підстав, заперечення представника
позивача ОСОБА_6, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що сторонам на праві
спільної часткової власності належить
житловий будинок з господарськими
спорудами, які розташовані на
земельній ділянці загальною площею 1100
кв.м. На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом відповідачка
ОСОБА_3 набула право власності на
земельну ділянку, надану для
будівництва та обслуговування цього
будинку і господарчих споруд площею 550
кв.м. Проте, згідно з державним актом на
право власності на земельну ділянку,
який виданий на підставі спірного
рішення міської ради, розмір земельної
ділянки для цих цілей становить 640 кв.м,
що не відповідає розміру земельної
ділянки, набутої нею у власність в
порядку спадкування за законом та
порушує права позивача, а тому вони
підлягають поновленню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції правильно
встановлено й з матеріалів цивільної
та інвентаризаційної справ вбачається,
що будинок АДРЕСА_1, побудований і
введений в експлуатацію в 1958 році та
відносився до державного житлового
фонду. Він складався з двох
двокімнатних квартир в одноповерховій
житловій будівлі з надвірними
спорудами. Для його будівництва
рішенням виконкому Охтирської міської
ради депутатів трудящих від 20.01.1958 року
була виділена земельна ділянка площею
1100 кв.м (інв. справа а.с. 9-11,19). В
подальшому до квартири №1 була
здійснена добудова, внаслідок чого
вона стала трикімнатною квартирою.

14.08.1990 року на підставі договору
купівлі-продажу, ОСОБА_7 - чоловік
відповідачки ОСОБА_3, придбав у
виконкому Охтирської міської ради
народних депутатів квартиру №1, яка
складалася з трьох жилих кімнат: літ.1-3
площею 19,5 кв.м, 1-4 площею 9,7 кв.м, 1-5
площею 9.7 кв.м, 1-1 веранди площею 6.2 кв.м,
1-2 кухні площею 9.5 кв.м, загальною площею
53,8 кв.м, жилою -38,1 кв.м, що складала 52/100
ідеальної долі (інв. справа а.с. 60 ).
Квартира №2 була приватизована 18.08.2000
року її мешканцем (інв. справа а.с. 70)

На підставі договору дарування від 12
вересня 2013 року ОСОБА_5 набув у
власність двокімнатну квартиру №2 у
вказаному житловому будинку (а.с.7-9).
Площа квартири позивача фактично
залишилася незмінною з моменту
будівництва будинку.

ОСОБА_3 стала власницею трьохкімнатної
квартири №1 у цьому ж будинку на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 05 лютого 1998
року (інв. справа а.с.66).

В порядку спадкування після смерті
свого чоловіка відповідачка набула
також право власності на земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку з
господарчими будівлями за вказаною
адресою площею 550 кв.м, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом від 05.02.1998 року
(а.с 46).

Доказів того, що вона набула на
законних підставах право власності на
земельну ділянку в більших розмірах,
суду не надала та матеріали справи їх
не містять.

ОСОБА_5 право власності на земельну
ділянку у встановленому законом
порядку не оформляв.

В травні 2004 року ОСОБА_3 звернулася до
землевпорядної організації за
виготовленням технічної документації
із землеустрою для складання
державного акту на право власності на
земельну ділянку (а.с.44). В подальшому
надала їй довідку Охтирського БТІ від
14.12.2004 року №141 про збільшення її
ідеальної частки від загальної площі
будинку, яка за рахунок добудов стала
становити 64/100 (інв. справа а.с.92).

Рішенням Охтирської міської ради від
05.07.2005 року затверджена технічна
документації із землеустрою для
складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки
громадян та уточнено розмір площі
земельної ділянки ОСОБА_3, який став
складати 0,0640 га (а.с. на звор. 45).

25.07.2005 року на підставі цього рішення
відповідачці виданий державний акт про
право власності на земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с.55).

З огляду на зазначене вбачається, що
рішенням Охтирської міської ради від
05.07.2005 року розмір земельної ділянки
відповідачки безпідставно збільшений
і не відповідає розміру земельної
ділянки, яку вона набула у власність в
порядку спадкування.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку щодо
порушення прав позивача цим рішенням,
оскільки розмір земельної ділянки, що
залишилася в його користуванні, не
відповідає розміру його частки у
спільній частковій власності на
будинок.

Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено,
що у разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй ділянкою, такий акт
визнається недійсним.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
недійсність рішення Охтирської
міської ради від 05.07.2005 року, яким
порушуються права позивача щодо
користування земельною ділянкою.

Визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку є
похідним й залежить від доведеності
незаконності рішення, на підставі
якого виданий оспорюваний державний
акт. Оскільки факт незаконності
рішення Охтирської міської ради від
05.07.2005 року встановлений судом,
державний акт про право власності на
земельну ділянку, виданий ОСОБА_3 на
підставі такого рішення, місцевий суд
правильно визнав недійсним.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно встановив правовідносини, що
склались між сторонами, дав належну
правову оцінку доказам, поясненням
сторін та прийшов до обґрунтованого
висновку, що права позивача порушені, а
тому підлягають поновленню.

Доводи апеляційної скарги цих
висновків суду не спростовують.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- адвоката ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 18 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього дня на неї
може бути подана касаційна скарга до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -