Єдиний унікальний номер 725/3375/14-ц
Номер провадження 2/725/768/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2014 року
м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.
Чернівці в складі:

Головуючого - судді: Войтуна О.Б.

при секретарі: Ільєвській О.С.

за участю:

позивача:ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці цивільну справу
за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «Авто
Просто», ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто», ОСОБА_3
про визнання недійсним договору
поруки.

Посилалися на те, що 13.02.2012 року
між ними та ТОВ «Авто Просто» було
укладено договір поруки в забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_3 перед ТОВ
«Авто Просто» за угодою від 14.06.2010 року.

За умовами угоди №0319663, укладеної
14.06.2010 року між ТОВ «Авто Просто» та
ОСОБА_3, товариство гарантує учаснику
системи, що він одержить право на
отримання автомобіля за умови, що
учасник системи виконає всі
зобов'язання, які випливають з цієї
угоди. На даний час ОСОБА_3 своїх
зобов'язань за угодою не виконує,
внаслідок чого ТОВ «Авто Просто»
вимагає виконання зобов'язання від них.

Вважають, що укладений договір
поруки є нікчемним та підлягає
визнанню судом недійсним.

Так, за змістом угоди ТОВ «Авто
Просто» є товариством, що надає
послуги по придбанню автомобілів
учасниками через систему придбання в
групах за рахунок коштів, сплачених
учасниками системи на умовах угоди.

Проте, виходячи зі змісту
положень ст.553 ЦК України, ТОВ «Авто
Просто» не є кредитором, оскільки не
надає власні грошові кошти для
придбання автомобіля, а використовує
залучені грошові кошти учасників
системи, тобто самі учасники системи є
кредиторами.

В свою чергу, ТОВ «Авто Просто» є
адміністратором групи, який отримує за
надання такої послуги винагороду від
учасників групи у вигляді сплати
комісії за надану послугу.

Тому вважають, що укладений
договір поруки від 13.02.2012 року є
нікчемним, оскільки суперечить чинному
законодавству.

З наведених підстав, керуючись ст.ст.203,
215 ЦК України, просили визнати
недійсним договір поруки від 13.02.2012
року, укладений між ТОВ «Авто Просто»
та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_6 та її представник
у судовому засіданні позовні вимоги
підтримали.

Позивач ОСОБА_5 у судове засідання не
з'явилась, надала суду заяву про
розгляд справи у її відсутності. Позов
підтримала.

Представник ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
надав пояснення аналогічні позовній
заяві.

Представник відповідача ТОВ «Авто
Просто» у судове засідання не з'явився,
подав до суду письмові заперечення, в
яких позов не визнав.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов визнав та просив його
задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення присутніх
учасників процесу, дослідивши письмові
докази по справі, приходить до висновку
про необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, виходячи з наступних
підстав:

Так, 11.06.2010 року між ТОВ «Авто Просто» та
ОСОБА_3 було укладено угоду № 0319663.
(а.с.7).

Предметом цієї угоди є надання
учаснику послуг системи АвтоТак,
спрямованих на придбання автомобіля
(стаття 1). Авто Просто зобов'язується
надавати учаснику системи ряд послуг в
порядку та строки, визначені угодою,
включаючи здійснення оплати
автомобіля виробнику, імпортеру чи
дистриб'ютору за рахунок коштів,
сплачених учасниками системи, на
умовах угоди (стаття 3).

Учасник системи, зобов'язався
виконувати зобов'язання, передбачені
угодою, в порядку та строки, визначені
угодою, в тому числі сплачувати внески
зі страхування автомобіля після
отримання автомобіля.

13.02.2012 року між ТОВ «Авто
Просто»(кредитор) та ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_8 було укладено договір
поруки (а.с.5-6).

Порукою згідно цього договору
забезпечено виконання боржником
зобов'язань за угодою, в тому числі
виконання обов'язків щомісячно
сплачувати передбачені угодою повні
внески, які складаються з сум чистого
внеску, внесків в оплату послуг та
внесків в оплату страхового платежу, а
також виконання обов'язків по сплаті
інших платежів, передбачених угодою
(стаття 2).

Кожен із співпоручителів
зобов'язується відповідати перед
кредитором у повному обсязі за
виконання боржником зобов'язань, що
виникають з угоди. В разі невиконання
боржником зобов'язань за угодою,
боржник і кожен із співпоручителів
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники (стаття 1).

Зобов'язання за цим договором
припиняються одночасно з припиненням
забезпечених порукою зобов'язань
боржника. Строк дії даного договору до
30.06.2023 року (стаття 4).

21.02.2012 року ОСОБА_3 отримав автомобіль,
однак зобов'язання за угодою №0319663 від
11.06.2010 року не припились. Зазначену
обставину сторони по справі не
заперечували.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 203 ЦК
України, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Однією із загальних засад цивільного
законодавства, зокрема, є свобода
договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3
ЦК України.

Статтею 627 ЦК України закріплений
принцип свободи договору, згідно якого
сторони вільні в укладені договору,
виборі контрагента та визначені умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Також, сторони мають право врегулювати
у договорі, який передбачений актами
цивільного законодавства, свої
відносини, які не врегульовані цими
актами (ч. 2 ст. 6 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

За змістом ч.1 ст.553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Тобто порука за своєю суттю є способом
забезпечення виконання зобов'язання.
Порукою можуть забезпечуватися
будь-які зобов'язання як договірні, так
і позадоговірні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу.

Однією з підстав виникнення
зобов'язання є договір або інший
правочин (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Як було встановлено судом, позивачі,
вважаючи оспорюваний правочин
недійсним, посилалися на те, що ТОВ
«Авто Просто» не є кредитором, оскільки
не надає власні кошти на придбання
автомобіля, а тому, виходячи з положень
ст.553 ЦК України, даний договір є
нікчемним.

Разом з тим, на думку суду, наведені
доводи є необґрунтованими та
спростовуються нормами ст.509 ЦК
України, відповідно до яких кредитором
є особа, на користь якої боржник
зобов'язаний вчинити певну дію.

Аналізуючи положення зазначеної
статті та укладеної Угоди №0319663 від
11.06.2010 року, суд приходить до висновку,
що ТОВ «Авто Просто» є кредитором в
розумінні статті 509 ЦК України,
оскільки відповідач ОСОБА_3
зобов'язався за умовами угоди вчиняти
певні дії на користь Товариства.

Суд також враховує роз'яснення
викладені в п. п. 2, 8 постанови пленуму
Верховного Суду України від 6
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»,
відповідно до яких зміст правочину не
може суперечити ЦК, іншим законам
України, які приймаються відповідно до
Конституції України та ЦК, міжнародним
договорам, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, актам
Президента України, постановам
Кабінету Міністрів України, актам
інших органів державної влади України,
органів влади Автономної Республіки
Крим у випадках і в межах, встановлених
Конституцією України та законом, а
також моральним засадам суспільства.
Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(статті 1, 8 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті
215 ЦК підставою недійсності
правочину є недодержання стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
статтею 203 ЦК.

Проаналізувавши положення
оспорюваного правочину, суд приходить
до висновку, що при укладанні договору
поруки від 13.02.2012 року були дотримані та
виконані всі необхідні умови, які
визначенні чинним законодавством для
даного виду договору.

Виходячи з наведеного, а також
враховуючи те, що укладений між
сторонами по даній цивільній справі
договір поруки від 13.02.2012 року не
суперечить нормам цивільного
законодавства, відповідає вільному
волевиявленню та внутрішній волі
учасників правочину, та спрямований на
реальне настання правових наслідків,
суд вважає, що відсутні передбачені
ст.ст.203, 215 ЦК України підстави для
визнання вказаного правочину
недійсним.

За таких обставин, позовні вимоги
позивача про визнання недійсним
договору поруки від 13.02.2012 року,
укладеного між ТОВ «Авто Просто» та
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 є
необгрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 509, 553, 627, 638 ЦК
України, ст.ст.3, 8, 10, 11, 58, 60, 61, 64, 79, 83, 88, 169,
208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто», ОСОБА_3
про визнання недійсним договору поруки
- відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Чернівецької області через
Першотравневий районний суд
м.Чернівці.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
О. Б. Войтун