Справа № 367/3720/13 Головуючий у І
інстанції Линник В.Я.Провадження №
22-ц/780/5173/14 Доповідач у 2
інстанції КасьяненкоКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

30 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Антоненко В.І., Гуля В.В.,

При секретарі: Ромашині І.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 15 липня 2014 року у справі за
позовом прокурора м. Ірпеня Київської
області до Коцюбинської селищної ради
Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_1,
третя особа: Комунальне підприємство
«Святошинське лісопаркове
господарство» про визнання недійсними
рішення, державного акту на право
власності на землю, визнання права
власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року прокурор м. Ірпеня
Київської області звернувся до
Ірпінського міського суду Київської
області з вказаним позовом , мотивуючи
свої вимоги тим, що рішенням
Коцюбинської селищної ради Київської
області від 24.12.2008 року №1940/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_2
затверджено проект землеустрою щодо
відведення та передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,15
га., а 29 січня 2009 року ОСОБА_2 на підставі
даного рішення отримала державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ №903291.

В подальшому, на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
26 червня 2009 року вищевказану
земельну ділянку площею 0,15 га. по
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 продала ОСОБА_1, у
зв'язку з чим на державному акті серії
ЯЖ №903291 було зроблено відповідну
відмітку про перехід права власності.

Вважав, що рішення селищної ради та
виданий на його підставі державний акт
на право власності на земельну ділянку
є незаконними, оскільки при їх
прийнятті та оформленні допущено
порушення вимог діючого законодавства.

Зазначена земельна ділянка
знаходиться за межами смт. Коцюбинське,
що підтверджується висновком
судово-землевпорядної експертизи №325
від 05.03.2012 року, проведеної Київським
державним підприємством геодезії,
картографії, кадастрових та
геоінформаційних систем
«Київгеоінформатика», у зв'язку з чим
Коцюбинська селищна рада не мала права
розпоряджатися даною земельною
ділянкою та передавати її у власність
ОСОБА_2

Спірна земельна ділянка відноситься до
земель лісового фонду і перебуває у
постійному користуванні КП
«Святошинське лісопаркове
господарство», яке згоди на вилучення
цієї ділянки для передачі її у
власність відповідачу не надавало.

При розпорядженні вказаною земельною
ділянкою Коцюбинською селищною радою
порушено вимоги ст.ст. 20, 21 ЗК України та
ст. 57 ЛК України щодо порядку зміни
цільового призначення землі, оскільки
зміна цільового призначення спірної
земельної ділянки в порушення
встановлених чинним законодавством
вимог не проводилась, будь-яких рішень
щодо такої зміни не приймалось, що
підтверджується висновком Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Київській
області №9544 від 15.12.2008 року.

У зв'язку з тим, що у ОСОБА_2 право
власності на земельну ділянку на
законних підставах не виникло, вона не
вправі передати її ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу, який в силу
вищенаведених обставин є нікчемним.

Просив визнати недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 24.12.2008
року №1940/25-5 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1», визнати недійсним державний
акт серії ЯЖ №903291 на право власності на
земельну ділянку, кадастровий номер
:01:040:0034, виданий на ім'я ОСОБА_2 з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_1 та скасувати його державну
реєстрацію, визнати право власності
держави на зазначену земельну ділянку.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 15 липня 2014 року
позов задоволено частково. Визнано
недійсним рішення Коцюбинської
селищної ради від 24.12.2008 року №1940/25-5
«Про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1», визнано
недійсним державний акт серії ЯЖ №903291
на право власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :01:040:0034, виданий
на ім'я ОСОБА_2 з відміткою про перехід
права власності до ОСОБА_1 та скасовано
його державну реєстрацію. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Коцюбинської селищної ради
від 24.12.2008 року №1940/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_2
було затверджено проект землеустрою
щодо відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки площею 0,15
га. На підставі даного рішення ОСОБА_2
отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№903291.

Згідно договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 26.06.2009 року
вищевказану земельну ділянку придбала
ОСОБА_1, у зв'язку чим на державному акті
було зроблено відповідну відмітку про
перехід права власності.

Відповідно до Указу Президії Верховної
Ради УРСР від 11.02.1941 року селище
міського типу Берковець перейменоване
в селище ім. Коцюбинського та до його
складу включено залізничну станцію
Біличі, однак будь-які графічні додатки
до Указу Президії Верховної Ради УРСР
від 11.02.1941 року, які б підтверджували
межі селища Коцюбинське не збереглися.
З 1941 року і по даний час рішення щодо
встановлення чи зміни меж селища
Коцюбинське компетентними органами не
приймались, проект встановлення меж не
розроблявся та не затверджувався.

Вказані обставини також встановлені
постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
23.12.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 09.10.2012 року у справі за позовом
Київської міської ради до Державного
управління навколишнього природного
середовища в м. Києві; Київського
обласного управління лісового та
мисливського господарства, Ірпінської
міської ради, Коцюбинської селищної
ради, за участю прокуратури м. Києва,
треті особи: Державне агентство
земельних ресурсів України, КП
«Святошинське лісопаркове
господарство», КП КОР «Обласний
лісгосп», Київська обласна Державна
адміністрація, Державне управління
охорони навколишнього природного
середовища в Київській області,
Державне агентство лісових ресурсів
України про визнання бездіяльності
протиправною, рішень нечинними та їх
скасування, зобов'язання вчинити певні
дії.

На момент прийняття спірного рішення
будь-яка містобудівна документація,
визначена Законом України «Про
планування і забудову територій» в смт.
Коцюбинське була відсутня, а
Перспективний план розвитку селища не
є містобудівною документацією, яка
могла б бути підставою для прийняття
спірного рішення щодо відведення
земельної ділянки для містобудівних
потреб.

Відповідно до ст.152 ЗК України, власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою і відшкодування
збитків.

Відповідно до ст. 173 ЗК України, межа
району, села, селища, міста, району у
місті - це умовна замкнена лінія на
поверхні землі, що відокремлює
територію району, села, селища, міста,
району у місті від інших територій.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України,
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, громадяни
та юридичні особи набувають право
власності та право користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Як передбачено ч. 1 ст. 122 ЗК України,
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
основи містобудування», визначення
територій і вибір земель для
містобудівних потреб здійснюється
відповідно до затвердженої
містобудівної документації місцевих
правил забудови з урахуванням планів
земельно-господарського устрою.

Згідно із ч. 2 ст. 12 Закону України «Про
планування і забудову територій»,
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи в межах повноважень,
визначених законом, відповідно до
генеральних планів населених пунктів,
в тому числі, вирішують питання вибору,
вилучення (викупу), надання у власність
чи в користування земельних ділянок.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
ЗК України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради з урахуванням
вимог абзацу третього цього пункту, а
за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

Враховуючи зазначене законодавство та
зважаючи на ту обставину, що земельна
ділянка, яка є предметом оспорюваного
рішення, розташована поза межами
населеного пункту - смт. Коцюбинське,
оскільки на момент прийняття спірного
рішення від 24.12.2008 року №1940/25-5 межі смт.
Коцюбинське у передбаченому законом
порядку не були визначені та
встановлені, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
незаконність прийнятого Коцюбинською
селищною радою рішення від 24.12.2008 року
№ 1940/25-5 як такого, що не відповідає
положенням п. 12 Перехідних положень та
ст. 12 ЗК України.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні
даного спору по суті, суд першої
інстанції обґрунтовано не прийняв до
уваги рішення Коцюбинської селищної
ради від 29.04.2010 року №75, від 15.09.2010 року
№153 та від 06.11.2009 року №170, оскільки вони
прийняті після прийняття оспорюваного
рішення і обставини, які ними
підтверджуються, не існували на момент
прийняття спірного рішення.

Правильним є і висновок суду про
задоволення вимог позивача щодо
визнання недійсним державного акту
серії ЯЖ №903291 на право власності на
землю, виданий на ім'я ОСОБА_2 на
підставі оспорюваного рішення від
24.12.2008 року №1940/25-5, з відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_1,
оскільки рішення суду в цій частині
відповідає положенням ст. 155 ЗК України
та підтверджується матеріалами справи.

Погоджується колегія суддів і з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивачем не пропущений строк для
подачі позову до суду, оскільки пунктом
5 Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства», який набрав чинності з
15.01.2012 року встановлено, що позов про
визнання незаконним правового акту
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено право власності або інше
речове право особи, може бути подано
протягом трьох років з дня набрання
чинності цим Законом

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дав належну оцінку
зібраним доказам, вірно послався на
закон, що регулює спірні
правовідносини, дійшов правильного
висновку про часткове задоволення
позову.

.

Висновки суду відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду,
викладених у рішенні суду.

Рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасовано з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 15 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: