Ухвала

іменем україни

10 вересня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової
Є.П., Завгородньої І.М.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання майна спільною частковою
власністю, стягнення грошової
компенсації, за касаційною скаргою
ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 на заочне
рішення Краснолуцького міського суду
Луганської області від 17
вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Луганської області від 14 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
автомобіль CADILLAC ESCALADE, реєстраційний
номер НОМЕР_1, зареєстрований 24 березня
2009 року за ОСОБА_4, спільною власністю
його та відповідача, стягнути з
останнього на його користь грошову
компенсацію Ѕ частини вартості
автомобіля у розмірі 173 250 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що протягом тривалого часу він
підтримував дружні стосунки з
відповідачем ОСОБА_4, разом вони вели
сумісну діяльність на основі взаємної
довіри шляхом обопільного вкладення
коштів у вигідні угоди та фінансові
проекти.

У лютому 2009 року вони за взаємною
згодою для розвитку бізнесу вирішили
придбати у спільну власність за
сумісні кошти респектабельний
автомобіль й домовилися, що він буде
зареєстрований на ім'я ОСОБА_4, який на
той час проживав у м. Києві, а йому
(позивачу) надано право керувати цим
автомобілем, зберігати та утримувати
його.

Гроші на придбання автомобіля в сумі 173
250 грн йому надали батьки ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

20 лютого 2009 року згідно з біржовою
угодою № КП 902201 А, укладеною у філії
Торговельної біржі «Нейтральная» у м.
Києві, за сумісні грошові кошти в сумі
346 500 грн ними був придбаний автомобіль
CADILLAC ESCALADE, чорного кольору,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований УВРЕР - 8 ОДАІ у м. Києві
24 березня 2009 року.

У свідоцтві про реєстрацію
транспортного засобу він (позивач)
вказаний як особа, що має право
керувати даним транспортним засобом.

Вважає, що оскільки вони об'єднали свої
грошові кошти для досягнення
результату спільної діяльності і
придбали неподільне майно (автомобіль),
вони є співвласниками придбаного
майна.

Вказував, що протягом 2009 - 2010 pоків він
сумлінно виконував обов'язок з
утримання автомобіля, ремонтував його
та зберігав за місцем свого проживання
по АДРЕСА_1.

Але з кінця 2010 року відносини між ними
зіпсувалися, вони припинили сумісну
діяльність і відповідач без будь-якої
компенсації вилучив спільний
автомобіль, посилаючись на те, що
транспортний засіб повністю належить
йому.

Оскільки ОСОБА_4 відмовляється
добровільно компенсувати йому частку у
власності, просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Краснолуцького
міського суду Луганської області від 17
вересня 2013 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 14 травня 2014 року, позовні
вимоги задоволено.

Визнано автомобіль CADILLAC ESCALADE,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований УВРЕР - 8 ОДАІ у м. Києві
24 березня 2009 року за ОСОБА_4,
спільною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію Ѕ частини вартості
автомобіля у розмірі 173 250 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення та ухвалу судів
попередніх інстанцій, ухвалити нове
рішення про відмову в позові, мотивуючи
свою вимогу порушенням норм
процесуального права і неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, керувався
положеннями ст.ст. 320, 328, 355, 356, 357, 358, 360, 361
ЦК України та виходив з того, що спірний
автомобіль придбано сторонами за
спільні кошти у рівних частках для
спільної діяльності, а оскільки
автомобіль знаходиться у відповідача,
то він повинен відшкодувати позивачеві
половину його вартості.

З такими висновками погодитись не
можна, виходячи з наступного.

Судами під час розгляду справи
встановлено, що згідно з біржовою
угодою № КП 9022001 А, укладеною у філії
Торговельної біржі «Центральная» у м.
Києві, 20 лютого 2009 року придбаний
автомобіль CADILLAC ESCALADE, номер кузова
НОМЕР_2, об'єм двигуна 6156, чорного
кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований УВРЕР - 8 ОДАІ у м. Києві
24 березня 2009 року на праві власності за
ОСОБА_4

Визнаючи спірний автомобіль спільною
власністю сторін, суд першої інстанції
зазначив те, що між сторонами виникли
відносини щодо сумісної діяльності і
зазначений транспортний засіб був
придбаний за їх спільні кошти в сумі 346
500 грн.

Між тим підстави набуття права
власності на майно чітко визначені
цивільним законодавством.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Відповідно до п. п. 2, 7, 8 Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів,
марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 07 вересня 1998
року № 1388 (далі - Правила державної
реєстрації та обліку автомобілів)
передбачено порядок набуття права
власності на транспортний засіб з
обов'язковою реєстрацією власником
придбаного транспортного засобу на
підставі документів, що підтверджують
право власності.

Відповідно до ст. 244 ЦК України на
підставі довіреності здійснюється
представництво. Довіреністю є
письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами.

Згідно зі ст. ст. 238, 244 ЦК України
довіреність не є правовим оформленням
переходу права власності.

На зазначені положення закону суд
першої інстанції уваги не звернув,
задовольняючи позов про визнання права
власності на автомобіль, залишив поза
увагою той факт, що довіреність на
право керування транспортним засобом
та квитанція на ремонт й технічне його
обслуговування не свідчать про
автоматичний перехід права власності.

Крім того, визначаючись з
правовідносинами, які виникли між
сторонами та їх змістом на підставі
доказів наданих сторонами, суд має
відповідно до ст. 212 ЦПК України
оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Рішення суду не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Поклавши в основу рішення показання
свідків ОСОБА_5 (батька позивача) та
ОСОБА_8 (матері позивача) про те, що вони
передавали свої кошти в розмірі 175 000
грн ОСОБА_3 на придбання спірного
автомобіля, суд залишив поза увагою те,
що факт передачі грошових коштів не
може бути підтверджений показаннями
свідками, які, до того ж, є родичами
позивача і заінтересованими особами.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5
посилався на те, що автомобіль CADILLAC
ESCALADE був придбаний за біржовою угодою
від 20 лютого 2008 року № КП 9022001 А, за
кошти у розмірі 346 500 грн.

З матеріалів справи вбачається, що суд
зобов'язував позивача надати зазначену
біржову угоду та розписку продавця.
Проте вказані документи так і не було
надано суду та не досліджено в судовому
засіданні.

Матеріали справи також свідчать про те,
що транспортний засіб, який є предметом
спору, був проданий у 2011 році на
Донецькій торговельній біржі за 43 000
дол. США, втім, суд у порушення вимог
ст. 33 ЦПК України не залучив до
участі у справі його нового власника.

Окрім зазначеного, суд ухвалив заочне
рішення після того, як справа тривалий
час розглядалася судом за участі
відповідача, який надавав свої
пояснення.

Перевіряючи законність рішення суду
першої інстанції та залишаючи його без
змін, апеляційний суд на порушення
вимог статей 315, 316 ЦПК України не усунув
допущені порушення суду першої
інстанції.

З огляду на допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права, ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню із направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до положень ст. 338
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
Законом України «Про здійснення
правосуддя та кримінального
провадження у зв'язку з проведенням
антитерористичної операції», колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Краснолуцького
міського суду Луганської області від 17
вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Луганської області від 14 травня 2014
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до Новопсковського
районного суду Луганської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко