Справа № 463/364/14
Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/783/3954/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю : позивача ОСОБА_2 та його
представника адвоката ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 14 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням
Личаківського районного суду м. Львова
від 14 квітня 2014 року позов задоволено.
Виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 229,40
грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_5

В апеляційній скарзі зазначає, що не
погоджується з рішенням, вважає його
необґрунтованим та таким, що ухвалене
без врахувань норм матеріального
права. Стверджує, що суд дійшов
помилкового висновку про те, що чинним
законодавством не передбачено перехід
прав і обов»язків попереднього
власника до нового в частині
збереження права користування житлом
членів сім»ї колишнього власника,
оскільки такий перехід передбачений
ст.ст.1216,1218 ЦК України. Враховуючи дані
вимоги закону необхідно вважати, що
спадкоємець отримав обов»язки які були
у спадкодавця і жодною нормою закону не
передбачено, що такі обов»язки не
поширюються на права колишніх членів
спадкодавця на користування житлом.
Крім того, зазначає, що відповідно до ч.4
ст.156 ЖК України припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням, а відтак право
користування займаним приміщенням у
колишніх членів сім»ї зберігається
незалежно від бажання нового власника
квартири на вчинення дій спрямованих
на відчуження квартири. Також
посилається на ст.13 ЦК України, якою
передбачено, що при здійсненні прав
особа (позивач) зобов»язана
утримуватися від дій, які могли б
порушити права інших осіб(відповідача).
Відтак вважає, що до позивача окрім
прав на квартиру перейшли і обов»язки
ОСОБА_6 щодо не чинення йому перешкод на
проживання у квартирі, тому просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника
відповідача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення з приводу
апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 та
його представника адвоката ОСОБА_3,
вивчивши матеріали цивільної справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належала на праві власності ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право власності
на квартиру від 18.01.2001 року.

З 2002 року у спірній квартирі проживав
та був зареєстрований відповідач по
справі ОСОБА_5, як чоловік власниці
квартири.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 12.10.2011 року було розірвано
шлюб між ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_5

Із матеріалів Личаківського РВ ЛМУ
ГУМВСУ у Львівській області про
відмову в порушенні кримінальної
справи відносно ОСОБА_5 та справи
Личаківського районного суду м. Львова
№ 2/1312/2213/12 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5
про виселення (відказний матеріал та
справа долучені до справи №22-ц/783/3954/14 )
вбачається, що попередній власник
квартири ОСОБА_6 зверталася до суду про
виселення відповідача ОСОБА_5 із
займаної ним квартири АДРЕСА_1 за
неможливістю спільного проживання (ст.
116 ЖК України).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року власник квартири
ОСОБА_6 померла.

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 26.06.2013 року
позивач ОСОБА_2 як брат ОСОБА_6
успадкував після смерті сестри ОСОБА_6
квартиру АДРЕСА_1 Право власності
позивача на спірну квартиру
зареєстровано у державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно (витяг
від 26.06.2013 року №5390756).

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідач ОСОБА_5
проживає у спірній квартирі без
будь-яких на те правових підстав. Між
позивачем та відповідачем не досягнуто
ні усних, ні письмових домовленостей
щодо підстав проживання у спірній
квартирі, відповідач не є членом сім»ї
позивача. На усні прохання позивача
виселитися та знятися з реєстрації
квартири позивача ОСОБА_5 не реагує.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

За змістом статті 16 ч.1 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
те, що причиною звернення позивача
ОСОБА_2 до суду стало обмеження його
відповідачем ОСОБА_5 у здійсненні
права користування та розпорядження
своєю власністю.

На зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Доводи апелянта про те, що до нового
власника у відповідності до статті 1216
ЦК України перейшли усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
не приймаються колегією суддів,
оскільки чинним законодавством
України не передбачено перехід прав та
обов»язків попереднього власника до
нового власника в частині збереження
права користування житлом особами, які
заселилися до нього із згоди
колишнього власника, у випадку зміни
власника.

Колегія суддів не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення,
оскільки таке ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.1, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в і д х и л и т
и .

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 14.04.2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин