У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 25 вересня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за заявою Державної
казначейської служби України про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду у справі за позовом ОСОБА_4 до
Міністерства оборони України про
відшкодування шкоди, за касаційною
скаргою Державної казначейської
служби України на ухвалу Залізничного
районного суду м. Львова від 26 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 10 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Державна казначейська служба України
звернулась до суду із заявою, в якій
просила змінити спосіб та порядок
виконання рішення суду у справі за
позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони
України про відшкодування шкоди.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим,
що рішенням Залізничного районного
суду м. Львова від 20 березня 2012 року
частково задоволено позов ОСОБА_4 та
стягнуто із Міністерства оборони
України на її користь щомісячні
платежі у розмірі 70 % від 5 мінімальних
заробітних плат, встановлених на день
виплати, починаючи з 01 листопада 2012
року до жовтня 2014 року - до чергового
медичного переогляду.

На даний час виконавчий лист перебуває
у них на виконанні.

Посилаючись на те, що рішенням
Залізничного районного суду
м. Львова від 20 березня 2012 року
визначено лише період, за який
підлягають стягненню кошти, однак не
визначена сума, й це унеможливлює
виконання рішення суду, оскільки
Державна казначейська служба України
не наділена повноваженнями самостійно
вираховувати її за виконавчим
документом, остання просила заяву
задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 26 лютого 2014 року,
залишеною без зміни ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 10 червня 2014 року, у задоволенні
заяви Державної казначейської служби
України відмовлено.

У касаційній скарзі Державна
казначейська служба України просить
скасувати ухвали судів попередніх
інстанцій, ухвалити нове рішення, яким
змінити спосіб і порядок виконання
рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 20 березня 2012 року,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відмовляючи Державній казначейській
службі України у задоволенні заяви про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення, суд першої інстанції,
з висновком якого погодився й
апеляційний суд, виходив із
недоведеності заявником обставин,
передбачених ст. 373 ЦПК України, що
утруднюють виконання рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 20 березня 2012 року та дають підстави
для зміни способу його виконання.

Крім того, суди зазначили, що
відповідно до рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 20 березня
2012 року з відповідача підлягають
стягненню періодичні платежі, розмір
яких змінюється у залежності від
розміру мінімальної заробітної плати
(який може бути змінений законодавчо),
кінцевий строк виплати щомісячних
платежів не настав.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суди
попередніх інстанцій з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшли висновку про
відмову у задоволенні заяви.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної
казначейської служби України
відхилити, ухвалу Залізничного
районного суду м. Львова від 26 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 10 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко