Справа № 362/7159/13 Головуючий у І
інстанції Корнієнко С.В.Провадження №
22-ц/780/4717/14 Доповідач у 2
інстанції СліпченкоКатегорія 46
УХВАЛА

Іменем України

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 04 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
Васильківської міської ради Київської
області, Управління Держземагенства у
Васильківському районі Київської
області, ОСОБА_1, ОСОБА_8 про скасування
рішення органу місцевого
самоврядування та державного акту на
земельну ділянку,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У грудні 2013 року позивачі звернулися до
суду з вимогами про скасування рішень
Васильківської міської ради Київської
області № 03.28-27-УІ від 17 серпня 2012 року
та № 07.03-23-УІ від 4 квітня 2012
року, якими відповідачеві ОСОБА_1 було
затверджено проектну документацію
щодо відведення їй безоплатно у
приватну власність земельну ділянку
для будівництва індивідуального
житлового будинку та господарських
споруд, загальною площею 0,10 га, по
АДРЕСА_1.

Іншим рішенням органу місцевого
самоврядування був наданий дозвіл на
виготовлення державного акту та на ім'я
відповідача ОСОБА_8 та розробку проекту
із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність по
АДРЕСА_2, орієнтовною площею 0,05 га для
будівництва індивідуального житлового
будинку та господарських споруд.

Позивачі також просили скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку відповідача ОСОБА_1

Свої вимоги позивачі обґрунтовували
тим, що вони є мешканцями АДРЕСА_1, яка є
односторонньою для руху транспортних
засобів та тупиковою, у зв'язку з чим, в
кінці вулиці відведено місце для їх
розвороту, що є виключно необхідним,
проте оскаржуваними рішеннями
відповідачам були надані земельні
ділянки, саме на місці відведеному для
розвороту транспорту, чим порушуються
їх цивільні права та інтереси.

Під час розгляду справи, позивачами
були подані уточнення позовних вимог
про виключення, як позивачів по
зазначеній цивільній справі ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки вони не
мають права користування та власності
на майно по АДРЕСА_1

Крім того, позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 відмовилися від заявлених
позовних вимог до відповідача ОСОБА_8

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 04 липня 2014 року позов ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсними
та скасовано рішення Васильківської
міської ради Київської області 03.28-27-УІ
від 17 серпня 2012 року та державний акт
від 29 грудня 2012 рок на ім'я ОСОБА_1 В
задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати, з
мотивів порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів. Не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише з
формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що
у відповідності до державного акту про
право власності на земельну ділянку
від 6 березня 2008 року та свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
01.08.2013 року позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, є
власниками земельних ділянок по
АДРЕСА_5, та 25 «а», та побудованих на них
житлових будинків.

На підставі рішення Васильківської
міської ради Київської області від 17
серпня 2012 року № 03.28-27-УІ ОСОБА_1
затверджено проектну документацію
щодо відведення земельної ділянки по
вул. Червонофлотської, 20 «а», та
передано безоплатно у приватну
власність земельну ділянку загальною
площею 0,10 га, надано дозвіл на
виготовлення державного акту від 29
грудня 2012 року.

У відповідності до рішення
Васильківської міської ради Київської
області від 04 квітня 2012
року № 07.03-23-УІ, ОСОБА_8 надано дозвіл на
розробку проекту із землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність за адресою АДРЕСА_2,
орієнтовною площею 0,05 га, для
будівництва індивідуального житлового
будинку та господарських споруд.

З огляду відміток в паспортах ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6,
останні є зареєстрованими по АДРЕСА_3, а
ОСОБА_7 - мешканець будинку № 13.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
доведеності порушення цивільних прав
та інтересів позивачів, щодо вільного
користування вулицею
Червонофлотською, на якій розташовані
їх земельні ділянки та будинки,
наданням органом місцевого
самоврядування відповідачеві ОСОБА_1
земельної ділянки та державного акту
права власності на нього, які можуть
бути поновлені лише шляхом скасування
відповідного рішення та
правовстановлюючого документу

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позову, виходячи
з наступного.

Як вбачається з положень ст. 391 ЦК
України, ст.ст.152 і 155 ЗК України, власник
земельної ділянки може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. У разі
видання органом виконавчої влади акта,
яким порушуються права особи щодо
користування належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

У відповідності до положень ст.126 ЗК
України, право власності на земельну
ділянку посвідчується державними
актами.

Відповідно до положень ч.3 ст.393 ЦК
України та п.10 ст.59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
правовий акт органу місцевого
самоврядування, що не відповідає
Закону, визнається незаконним та
скасовується судом.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №17/13-14
від 10 червня 2014 року,
розташування земельної ділянки ОСОБА_1
по АДРЕСА_1 Київської області по
відношенню до земельних ділянок, що
перебувають у користуванні мешканців
вул. Червонофлотській в м. Василькові -
ОСОБА_2 (АДРЕСА_4), ОСОБА_3, (АДРЕСА_5),
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (АДРЕСА_8), ОСОБА_6
(АДРЕСА_6) та ОСОБА_7 (АДРЕСА_7), а також по
відношенню до всіх садибних забудов
розташованих на вул. Червонофлотській
в м. Василькові Київської області,
ліквідує єдино існуючий роз'їзний
майданчик, який ще виконує функції
майданчику розвороту транспортних
засобів. Цей існуючий майданчик
обов'язково необхідно залишити на цій
вулиці з односмуговим проїздом в
садибній забудові, який виконує
функції роз'їзду (роз'їзний майданчик)
та поворотного майданчику (майданчик
розвороту) розмірами, якого мають бути
не меншими 12 м. на 12 м.

При розташуванні земельної ділянки,
наданої у власність відповідачу ОСОБА_1
на АДРЕСА_1 порушуються вимоги
приписів п. 3.11, 3.22 ДБН 360-92**
„Містобудування. Планування та
забудова міських і селищних поселень»
щодо необхідності розміщення
майданчиків розвороту та роз'їздів для
транспортних засобів.

Також, не можливо розміщувати частини
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
належних ОСОБА_1 та ОСОБА_8 по
АДРЕСА_1 на території існуючого
яру, схил якого фактично більше 15%, що є
несприятливими умовами для
будівництва, як це вимагають приписи т.
9 п. 9.1* ДБН 360-92** „Містобудування.
Планування та забудова міських і
селищних поселень".

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
доведеність порушення цивільних прав
та інтересів позивачів, щодо вільного
користування вулицею
Червонофлотською, на якій розташовані
їх земельні ділянки та будинки,
наданням органом місцевого
самоврядування відповідачеві ОСОБА_1
земельної ділянки та державного акту
права власності на нього, які можуть
бути поновлені лише шляхом скасування
відповідного рішення та
правовстановлюючого документу та, з
урахуванням ст.ст. 12, 122, 152, 155, 173 ЗК
України, ст.ст. 212-213 ЦПК України, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення .

А тому, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також порушення
норм матеріального права при його
ухваленні, на думку апеляційного суду,
не знайшли свого підтвердження при
розгляді справи у суді другої
інстанції

Інші доводи апеляції, зокрема, про те,
що судом першої інстанції з порушенням
норм процесуального права були
вилучені з числа позивачів особи, які
не мали права користування земельними
ділянками, оскільки законом не
передбачено такої процедури та
прийнята відмова від позову стосовно
відповідача ОСОБА_8 шляхом задоволення
такого клопотання без постановлення
ухвали, на переконання апеляційного
суду, не спростовують висновки суду
першої інстанції про обґрунтованість
заявлених позовних вимог і не є
підставою, у силу зазначеного, для
задоволення апеляційних вимог.

Таким чином, викладені у апеляції
доводи колегія суддів відносить до
числа формальних, а тому оскаржуване
рішення, ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасоване у відповідності
до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК
України, порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо
порушення призвело до неправильного
вирішення справи, чого судом не
виявлено.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 04 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: