Справа № 2512/2626/2012
№ провадження 2-п/738/2/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року
Менський районний суд

Чеpнiгiвської областi

в складі:

головуючого судді Сова Т.Г.

секретаря
Корюковець П.Д.

за участю:

представника позивача Кулаги
О.В.,

відповідача ОСОБА_2

pозглянувши у вiдкpитому судовому
засiданнi в залі суду м. Мена
Чернігівської області справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

В С Т А H О В И В:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Менського районного суду
Чернігівської області з заявою про
перегляд заочного рішення Менського
районного суду Чернігівської області
(справа 2512/2626/2012 № провадження
2/2512/603/2012). 19 серпня 2014 року ухвалою
Менського районного суду
Чернігівської області заочне рішення
Менського районного суду
Чернігівської області від 10.12.2012 року
було скасовано та призначено справу до
судового розгляду. Відповідно до
позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з
ОСОБА_2 15.08.2008 року було укладено
договір №CNXRRX04970111. Відповідно до даного
договору ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 5116 грн. 31 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% за рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 15.08.2010 року. У
порушення умов договору відповідач
зобов'язання за договором належним
чином не виконав та заборгованості не
погасив. Таким чином, станом на 12.11.2012
року заборгованість відповідача перед
позивачем становить 50 634 грн. 36 коп. У
зв'язку з цим, представник ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» звернувся до Менського
районного суду з позовом про стягнення
з відповідача заборгованості за
кредитним договором, а також понесених
позивачем витрат при зверненні до суду
з позовною заявою.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги
та просила їх задовольнити. У своїх
поясненнях звернула увагу, що ОСОБА_2 є
недобросовісним позичальником і окрім
боргу, який є предметом розгляду даної
справи має перед ПриватБанком
заборгованість.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково, просив
зменшити розмір позовних вимог. Він
зазначив, що дійсно брав кредит для
придбання мопеда. Але у зв'язку з
несплатою обов'язкових платежів за
кредитом у нього було арештовано даний
мопед. Після цього він взагалі забув на
чотири роки про кредит і свої
зобов'язання перед банком.

Заслухавши представника позивача,
відповідача, дослідивши зібрані по
справі докази, суд прийшов до
наступного висновку.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

15.08.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 5116 грн. 31 коп., що
підтверджується заявою відповідача (а.
с. 4).

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання
за кредитним договором виконав в
повному обсязі.

В порушення умов кредитного договору, а
також ст. 509, 526, 1054 ЦК України,
відповідач свої зобов'язання не
виконав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. А
також ч. 3 даної статті передбачено, що
зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Вiдповiдно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(належне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
законом або договором, або розірвання
договору, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за ввесь час
прострочення, а також 3 % річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Із доданих до позовної заяви
розрахунків заборгованості слідує, що
заборгованість за кредитним договором
за період з 15.08.2008 року і станом на 12.11.2012
року становить 50 634 грн. 36 коп., зокрема
заборгованість за кредитом становить 4
426 грн. 58 коп., заборгованість за
відсотками - 453 грн. 09 коп.,
заборгованість з комісії - 1 596 грн. 27
коп., заборгованість з пені 41 271 грн. 07
коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00
коп., штраф (відсоток від суми
заборгованості) - 2387 грн. 35 коп. (а. с. 3).

Проаналізувавши надані обрахунки, суд
дійшов до висновку, що розмір
заборгованості за тілом кредиту
становить приблизно 0,1% від суми
заявленої позивачем у позові, а решту
99,9% становлять штрафи, заборгованість
по комісії та процентам, що є
порушенням принципів справедливості,
добросовісності і розумності.

Рішенням Конституційного суду України
від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 (справа
№1-12/2013) визначено, що вимога про
нарахування та сплату неустойки за
договором споживчого кредиту, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2
ст. 627 ЦК України засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права. Наявність у
кредитора можливості стягувати із
споживача надмірні грошові суми як
неустойку спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Тому суд, керуючись ст. 551 ЦК України
вважає за необхідне зменшити розмір
заборгованості з суми зазначеної
позивачем - 50 634 грн. 36 коп. до суми у
розмірі 30 634 грн. 36 коп., зменшивши
розмір заборгованості з пені.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник не повернув суму позики,
він зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно із ст. 599 з ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» підлягають частковому
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про захист прав
споживачів», ст. ст. 509, 526, ч. 3 ст. 549, 551,
599, 610-611, ч. 2 ст. 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.
ст. 213 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на р/р
3111, МФО 305299, ,
заборгованість за кредитним договором
в сумі 30 634 грн. 36 коп. (тридцять тисяч
шістсот тридцять чотири грн. 36 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на р/р
0001, МФО 305299,
витрати по сплаті судового збору в сумі
306 грн. 34 коп. (триста шість грн. 34 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області через Менський районний суд
Чернігівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Т. Г. Сова