АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою
через представника ОСОБА_2, та за
апеляційною скаргою компанії «Найт
Френк Сайпрес (Холдінгс) Лімітед»,
поданою через представника Сич
МаріюВіталіївну, на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 16 липня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до компанії «Найт Френк Сайпрес
(Холдінгс) Лімітед» про поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

у квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, у якому з урахуванням
уточнених та збільшених позовних вимог
просила, стягнути солідарно з
Ліквідаційної комісії ТОВ «Найт Френк»
в особі голови ліквідаційної комісії
ТОВ «Найт Френк» Проніної В.І. та
компанії «Найт Френк Сайпрес (Холдінгс)
Лімітед» на її користь 178 029, 50 грн.
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу з 29.04.2013 року до
вирішення спору, виходячи з виплат за
останні два календарні місяці її
роботи, що передували її вимушеному
прогулу; солідарно зобов'язати
останніх працевлашувати з урахуванням
її побажань на посаду аналогічну,
займаній нею у ТОВ «Найт Френк» із
заробітною платою, не меншою, ніж вона
отримувала.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що при звільненні було порушено
вимоги ст. 184 КЗпП України.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 15.07.2014 року провадження у
справі в частині позовних вимог ОСОБА_1
до ТОВ «Найт Френк» та голови
ліквідаційної комісії ТОВ «Найт Френк»
Проніної В.І. закрито, у зв`язку з
ліквідацією товариства.

Справа № 758/5887/13-ц Апеляційне
провадження № 22-ц-796/11599/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Декаленко В.С.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай
Л.Д.Рішенням Подільського районного
суду м. Києва від 16.07.2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з
компанії «Найт Френк Сайпрес (Холдінгс)
Лімітед» на користь ОСОБА_1 178 029, 50 грн.
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу. В решті позову
відмовлено. Вирішено питання щодо
стягнення судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
ОСОБА_1 через представника подала
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати рішення суду в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про зобов'язання працевлаштування та
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення позову. В іншій частині
рішення суду залишити без змін.
Посилається на неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. А саме, суд
не взяв до уваги, що ст. 184 КЗпП України
надає жінкам, які мають дітей віком до
3-х років гарантії їх працевлаштування
при ліквідації підприємства, у якому
вони працювали.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
компанія «Найт Френк Сайпрес (Холдінгс)
Лімітед» через представника подала
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в позові. Посилається
на неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. А саме, суд
не взяв до уваги, що позивачу було
направлено листа зі списком
запропонованих вакансій, проте конверт
повернувся без вручення «за терміном
зберігання». Чинним законодавством
України не передбачено
працевлаштування працівника саме
роботодавцем, оскільки дані функції
покладено на Державну службу
зайнятості, до якої було направлено
звіт про звільнених працівників. Крім
того, суд не взяв до уваги надані ними
докази про відсутність коштів у
статутному капіталі товариства та не
врахував, що по зобов`язанням юридичної
особи відповідає саме ця особа, а не
інша. Також судом не перевірено
розрахунок заробітної плати за час
вимушеного прогулу, наданий позивачем.

У судовому засіданні представник
позивачки - ОСОБА_2 підтримала свою
апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу
відповідача просила відхилити.

Причини неявки вдруге відповідача
визнані колегією суддів неповажними, а
відтак справа розглянута відповідно до
положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з наказом № 60 -к від 05.11.2009 року
ОСОБА_1 з 05.11.2009 року була прийнята в ТОВ
«Найт Френк» на посаду заступника
керівника відділу оцінки.

Відповідно до протоколу загальних
зборів № 2013/1 від 21.01.2013 року компанією
«Найт Френк Сайпрес (Холдінгс) Лімітед»
було прийнято рішення про ліквідацію
ТОВ «Найт Френк» та розпочато
ліквідаційну процедуру.

22.02.2013 року генеральний директор ТОВ
«Найт Френк» Проніна В.І. повідомила
ОСОБА_1 про наступне вивільнення у
зв`язку з ліквідацією товариства.

Наказом № 12-к від 29.04.2013 року ОСОБА_1
була звільнена з посади заступника
керівника відділу оцінки, у зв`язку з
ліквідацією ТОВ «Найт Френк» на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, з
виплатою відповідно до ч. 1 ст. 44 КЗпП
України, вихідної допомоги у розмірі
одного середньомісячного заробітку.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
на час звільнення перебувала у
відпустці по догляду за дитиною до
трьох років.

На час розгляду справи ТОВ «Найт Френк»
ліквідовано та припинена діяльність
ліквідаційної комісії.

Єдиним учасником (власником) ТОВ «Найт
Френк» є відповідач.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
товариство при звільненні позивачки з
роботи не вжило будь - яких заходів щодо
її працевлаштування, а відтак таке
звільнення є незаконним. Оскільки
власником ліквідованого товариства є
відповідач, то на останнього
покладається обов`язок по сплаті
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. Відмовляючи у задоволенні
позову щодо зобов`язання по
працевлаштуванню суд виходив з того, що
чинним трудовим законодавством не
передбачено покладення на власника
ліквідованого підприємства обов`язку
по працевлаштуванню звільнених
працівників.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального права.

Згідно з ч. 3 ст. 184 КЗпП України
звільнення вагітних жінок і жінок, які
мають дітей віком до трьох років (до
шести років - частина шоста статті 179),
одиноких матерів при наявності дитини
віком до чотирнадцяти років або
дитини-інваліда з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу не
допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи,
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням. Обов'язкове
працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх
звільнення після закінчення
строкового трудового договору. На
період працевлаштування за ними
зберігається середня заробітна плата,
але не більше трьох місяців з дня
закінчення строкового трудового
договору.

Згідно зі ст. 240-1 КЗпП України уразі,
коли працівника звільнено без законної
підстави або з порушенням
встановленого порядку, але поновлення
його на попередній роботі неможливе
внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації, орган, який
розглядає трудовий спір, зобов'язує
ліквідаційну комісію або власника
(орган, уповноважений управляти майном
ліквідованого підприємства, установи,
організації, а у відповідних випадках -
правонаступника), виплатити
працівникові заробітну плату за весь
час вимушеного прогулу. Одночасно
орган, який розглядає трудовий спір,
визнає працівника таким, якого було
звільнено за пунктом 1 статті 40цього
Кодексу. На такого працівника
поширюються пільги і компенсації,
передбачені статтею 493цього Кодексу
для вивільнюваних працівників, а його
зайнятість забезпечується відповідно
до Закону України "Про зайнятість
населення".

Суд першої інстанції керуючись
вимогами зазначених норм дійшов
правильних висновків про те, що на
позивачку поширюються гарантії,
передбачені ст. 184 КЗпП України, а тому
її звільнення без вжиття заходів щодо
працевлаштування свідчить про
порушення встановленого порядку
звільнення, а тому позивач має право на
отримання середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що позивачці виплачено всі суми,
належні їй при звільненні колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
судом стягнуто середній заробіток за
час вимушеного прогулу у зв`язку з
порушенням відповідачем порядку
звільнення. Питання заборгованості по
заробітній платі не було предметом
розгляду даної справи. Заперечуючи
правильність розрахунку, відповідач
будь - яких доводів неправильності
розрахунку не навів. Колегією суддів
було перевірено правильність такого
розрахунку та встановлено, що
розрахунок, наданий позивачем,
зроблений відповідно до п. 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року № 100
виходячи з виплат за останні 2
календарні місяці роботи, що передують
події, з якою пов'язана виплата.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що ним вживалися заходи щодо
працевлаштування позивачки, не
підтверджені належними та допустимими
доказами, а доводи про те, що обов`язок
по працевлаштуванню лежить на
Державній службі зайнятості та самій
позивачці суперечать положенням ч. 3 ст.
184 КЗпП України.

Відповідно до положень ст. 50 Закону
України «Про господарські товариства»
товариством з обмеженою
відповідальністю визнається
товариство, що має статутний капітал,
розділений на частки, розмір яких
визначається установчими документами.

Учасники товариства несуть
відповідальність в межах їх вкладів, що
також закріплено і в Статуті
товариства.

Відповідно до Статуту ТОВ «Найт Френк»
єдиним учасником товариства є Компанія
«Найт Френк Сайпрес (Холдінгс)
Лімітед», яка є юридичною особою,
створеною згідно із законодавством
Республіки Кіпр та розмір внеску до
статутного фонду складає 4 301 290 грн. (а.с.
29-45, 152 т.1).

Враховуючи порушення трудових прав
працівника при звільненні та
неможливості поновлення останнього на
роботі у зв`язку з ліквідацією
товариства, суд першої інстанції
дійшов вірних висновків про те, що
обов`язок по виплаті середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
лежить на єдиному учаснику (власнику)
ліквідованого товариства - Компанії
«Найт Френк Сайпрес (Холдінгс)
Лімітед». Стаття 240-1 КЗпП України
носить імперативний характер та
покладає на власника ліквідованого
підприємства, установи, організації
обов`язок виплатити працівникові
заробітну плату за весь час вимушеного
прогулу. При цьому сама по собі
відсутність грошових коштів у власника
ліквідованого товариства не є
підставою для відмови в позові.

Стаття 184 КЗпП України та інші норми
трудового законодавства не містять
вимог щодо обов`язкового
працевлаштування звільненого
працівника за тією ж самою чи
аналогічною посадою та із заробітною
платою, не меншою ніж отримамував
працівник до звільнення, а тому
висновки суду щодо безпідставності
позовних вимог в цій частині на думку
колегії суддів є правильними та доводи
апеляційної скарги позивачки таких
висновків не спростовують.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим і не може бути скасоване
з підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та компанії
«Найт Френк Сайпрес (Холдінгс) Лімітед»
відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 16 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді