Справа №585/2824/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шульга В. О.Номер
провадження 22-ц/788/1776/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 59
УХВАЛА

30 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Таран С. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 10 вересня 2014
року

за заявою ОСОБА_3 про виправлення
помилки у виконавчому листі

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
прокуратури Сумської області,
Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди, завданої незаконними діями
органів досудового слідства,
прокуратури і суду, -

в с т а
н о в и л а:

Ухвалою Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 10 вересня 2014
року відмовлено у задоволенні заяви
ОСОБА_3 про виправлення помилки у
виконавчому листі.

Вказану ухвалу суду стягувач оскаржив
в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить ухвалу
суду скасувати і постановити нову про
задоволення його заяви про виправлення
помилки у виконавчому листі.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що Роменським
міськрайонним судом Сумської області
була допущена помилка при оформленні
виконавчого листа, чого безпідставно
не врахував суд першої інстанції, а
саме: не вказано ідентифікаційний код
боржника, у зв'язку з чим управлінням
Державної казначейської служби
України у м. Сумах Сумської області
повернуто стягувачу виконавчий
документ про стягнення з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 100000 грн. для
відшкодування моральної шкоди без
виконання. Посилаючись на цей недолік
виконавчого листа як на помилку,
допущену місцевим судом, а також на
практику Європейського суду з прав
людини стосовно мирного володіння
майном, стягувач вважає, що його заява
підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4
про задоволення апеляційної скарги,
думку прокурора про залишення ухвали
суду без змін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 05 червня 2014
року частково задоволено позов ОСОБА_3.

Стягнуто з Державної казначейської
служби України за рахунок коштів
державного бюджету України на користь
ОСОБА_3 100000 грн. у рахунок відшкодування
моральної шкоди, завданої незаконними
діями органів досудового слідства,
прокуратури і суду.

Відмовлено у задоволенні іншої частини
позовних вимог (а.с.54-55).

Вказане рішення суду від 05 червня 2014
року набрало законної сили 27 червня 2014
року, у зв'язку з чим 09 липня 2014 року
Роменським міськрайонним судом було
видано ОСОБА_3 виконавчий лист (а.с.86).

11 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
управління Державної казначейської
служби України у м. Сумах Сумської
області із заявою про виконання
рішення суду, однак листом від 17 липня
2014 року за № 03-57/676-2527 відповідна
казначейська служба повернула йому
виконавчий лист без виконання з
посиланням на те, що виконавчий
документ стягувачу був виданий та
оформлений з порушенням установлених
вимог, а саме: у ньому не вказаний
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності боржника
(а.с.67).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутність у виконавчому документі
ідентифікаційного коду суб'єкта
господарської діяльності боржника не є
помилкою у розумінні ст.369 ЦПК України,
що б могло бути підставою для її
виправлення, тому заява стягувача з
цього приводу не підлягає задоволенню.

Також суд вказав, що на момент видачі
виконавчого листа відомості про
ідентифікаційний код Державної
казначейської служби України, як
боржника, суду не були відомі.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
«Про виконавче провадження» рішення
про стягнення коштів з державних
органів, державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів.

Як передбачено Постановою Кабінету
Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011
року «Про затвердження порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників», виконавчі документи - це
оформлені в установленому порядку
виконавчі листи судів на накази
господарських судів, видані на
виконання рішень про стягнення коштів,
а також інші документи, визначені
Законом України «Про виконавче
провадження». У разі прийняття рішення
про стягнення коштів, стягувач подає
органові Казначейства в установлений
зазначений органом спосіб документи,
визначені п.6 цієї Постанови. Надані
документи повинні відповідати вимогам
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 845 та ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження».

Згідно з положеннями ч.2 ст.368 ЦПК
України виконавчий лист видається на
судове рішення, яке набрало законної
сили.

Виходячи з вимог ч.ч.1, 2 ст.369 ЦПК України
виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України «Про
виконавче провадження». Суд, який видав
виконавчий лист, може за заявою
стягувача або боржника виправити
помилку, допущену при його оформленні
або видачі.

Вимоги до змісту виконавчого листа
встановлені ч.1 ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження», якою
передбачено, що потрібно зазначати у
виконавчому листі ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувачата та боржника (для юридичних
осіб), якщо він відомий суду чи іншому
органу, що видав виконавчий документ.

Аналіз наведених норм права дає
підстави стверджувати, що такий
реквізит виконавчого документу, як
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності боржника, не
є обов'язковим щодо вимог до
виконавчого документа, так як
зазначається у виконавчому листі при
умові, якщо він відомий суду.

Також з матеріалів справи убачається,
про що зазначено і в оскаржуваній
ухвалі суду від 10 вересня 2014 року, на
момент постановлення вказаної ухвали
суду не були відомі дані щодо
ідентифікаційного коду суб'єкта
господарської діяльності боржника
(Державної казначейської служби
України).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відсутність у виконавчому листі,
виданому 09 липня 2014 року Роменським
міськрайонним судом Сумської області,
відомостей про ідентифікаційний код
суб'єкта господарської діяльності
боржника не є помилкою у розумінні ст.369
ЦПК України, що б могло бути підставою
для її виправлення, так як вказані
відомості не були відомі суду, у зв'язку
з чим вони і не були внесені у
виконавчий лист, тому місцевий суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні
вказаної заяви стягувачу, а доводи
апеляційної скарги висновків суду з
цього приводу не спростовують.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів
вважає за необхідне виключити із
мотивувальної частини оскарженої
ухвали суду як помилкову вказівку про
те, що відсутність у виконавчому
документі даних про боржника -
ідентифікаційного коду є підставою для
відмови у відкритті виконавчого
провадження, тому ухвалу суду в цій
частині необхідно змінити, частково
задовольнивши апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги з посиланням
на практику Європейського суду з прав
людини висновків місцевого суду
стосовно відсутності підстав для
виправлення помилки у виконавчому
листі також не спростовують, так як не
містять посилань на такі порушення, які
б слугували підставою для зміни чи
скасування ухвали суду в зазначеній
частині.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції постановив мотивувальну
частину ухвали стосовно вищевказаної
вказівки з порушенням вимог закону,
тому ухвалу суду в зазначеній частині
необхідно змінити і виключити як
помилкову зазначену вказівку, а в іншій
частині ухвалу суду необхідно залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.3, 312 ч.1 п.2, 314 ч.1
п.5, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Виключити з мотивувальної частини
ухвали Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 10 вересня 2014
року вказівку про те, що відсутність у
виконавчому документі даних про
боржника - ідентифікаційного коду є
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження.

В іншій частині ухвалу Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 10 вересня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -