Справа № 603/716/14-ц
Провадження №2-о/603/17/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р.
м.Монастириська

Монастириський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І. М.

при секретарі Бішко І.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Монастириська цивільну
справу

за заявою ОСОБА_1,

заінтересована особа Монастириське
районне бюро технічної інвентаризації

про встановлення юридичного факту
належності правовстановлюючого
документа

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-заявник) звернулась до
Монастириського районного суду
Тернопільської області із заявою про
встановлення факту належності їй
свідоцтва про право власності,
свідоцтва на забудову індивідуальної
садиби, плана забудови садиби, акта про
відведення в натурі присадибної
земельної ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку,
виданих на ім'я «ОСОБА_1» для оформлення
заповіту та перепису на випадок смерті
належного їй майна.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що вона
у свідоцтві про народження та паспорті
записана як ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

15.10.1969 року Монастириською районною
Радою їй видано свідоцтво на забудову
індивідуальної садиби, в якому було
записано її ім'я як «ОСОБА_1».
Аналогічне ім'я записано і в
документах: свідоцтві про право
власності, плані забудови садиби, акті
про відведення в натурі присадибної
земельної ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку, коли
повинно бути «ОСОБА_1».

Через дану помилку в неї виникає багато
труднощів для реалізації її подальших
прав для оформлення заповіту та
перепису нам випадок смерті належного
їй майна.

Заявник в судове засідання не
з'явилась, суду подала заяву про
розгляд справи у її відсутності, свої
заявлені вимоги підтримує повністю,
просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи КП
«Монастириське бюро технічної
інвентаризації» в судове засідання не
з'явився, проте подав заяву про розгляд
справи без участі їх представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень
цього Кодексу розгляд справи
здійснюється судом за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Визначаючись із заявленою вимогою про
встановлення факту належності
правовстановлюючих документів суд
враховує наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 5 «Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо: згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
встановлення факту не пов'язується з
наступним вирішенням спору про право.

В даному випадку встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу необхідно заявникові для
оформлення документів на спадкове
майно, яке належить їй на праві
власності..

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або паспорті.

Таким чином, факт, що просить
встановити заявник має юридичне
значення.

Судом не виявлено, що встановлення
підвідомчого судові факту пов'язане з
вирішенням спору про право.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, судом встановлено
наступне.

Судом встановлено, що 15 жовтня 1969 року
Монастириською районною радою було
видано «Свідоцтво на забудову
індивідуальної садиби» на ім'я
«ОСОБА_1» (а.с.8). Крім того на дане ім'я
були видані «План забудови садиби»
(а.с.9), «Акт про відведення в натурі
присадибної земельної ділянки для
будівництва індивідуального жилого
будинку» (а.с.10), «Свідоцтво про право
власності» (а.с.11).

Зверненням ОСОБА_1 до Монастириського
районного суду є те, що у вищевказаних
документах невірно вказане її ім'я, а
саме замість «ОСОБА_1» в даних
документах повинно було бути вказане
ім'я «ОСОБА_1».

Правовстановлюючими документами по
даній справі є свідоцтво про
народження серії НОМЕР_1 видане згідно
встановлених даних 02 серпня 1969 року,
свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2
видане 03.серпня 1969 року, згідно якого
ОСОБА_1 змінила своє дошлюбне прізвище
на «ОСОБА_1» та паспорт серії НОМЕР_3,
які належать ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і
згідно записів яких правильне ім'я
заявника «ОСОБА_1»», коли «Свідоцтво на
забудову індивідуальної садиби», «План
забудови садиби», «Акт про відведення в
натурі присадибної земельної ділянки
для будівництва індивідуального
жилого будинку» та «Свідоцтво про
право власності», видані на ім'я
«ОСОБА_1».

А тому беручи вищевказане до уваги та
аналізуючи всі подані позивачем докази
в їх сукупності суд приходить до
переконання, що «ОСОБА_1», ІНФОРМАЦІЯ_1,
«ОСОБА_1» та «ОСОБА_1», є одна і та ж
особа.

З вищезазначеного випливає, що при
складанні правовстановлюючих
документів органами, які їх складали,
були допущені помилки при записі імені
заявника.

Отже, факт належності ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, «Свідоцтва на забудову
індивідуальної садиби», «Плану
забудови садиби», «Акта про відведення
в натурі присадибної земельної ділянки
для будівництва індивідуального
жилого будинку» та «Свідоцтва про
право власності», підтверджується
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

Таким чином, оскільки в судовому
засіданні знайшов підтвердження факт
того, що ОСОБА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є одна
і та ж особа, то заява про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при
ухваленні судом рішення судові витрати
не відшкодовуються, якщо інше не
встановлено законом.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 60, ч. 3 ст. 209, 213-215, 256, 259
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення
юридичного факту - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1:

- «Свідоцтва на забудову
індивідуальної садиби», виданого на
ім'я «ОСОБА_1»;

- «Плану забудови садиби», виданого на
ім'я «ОСОБА_1»;

- «Акта про відведення в натурі
присадибної земельної ділянки для
будівництва індивідуального жилого
будинку», виданого на ім'я ОСОБА_1;

- «Свідоцтва про право власності»,
виданого на ім'я ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Тернопільської
області через Монастириський районний
суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян