Справа № 265/5426/14-ц
Провадження № 2/265/2298/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

при секретарі Бойко М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому
Маріупольської міської ради про
виділення долі жилої площі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
виконкому Маріупольської міської ради
про виділення йому долі жилої площі в
квартирі АДРЕСА_1 у розмірі 9 - 13,65 кв.м. В
обґрунтування позовних вимог вказував
на те, що відповідачем його сім'ї у
складі 3-х осіб, за ордером, солідарно,
була виділена двохкімнатна квартира
за вказаним вище адресом. Відповідно до
медичного висновку № 2762/3 ОСОБА_2- член
сім'ї позивача, не може проживати в
однієї кімнаті з членами своєї родини
та в комунальній квартирі, у зв'язку з
чим займає одну кімнату розміром 14,2
кв.м., інвалід ОСОБА_3 другий член його
сім'ї та він займають кімнату розміром
12,9 кв.м., хоча він як інвалід 1 групи ВВВ
має право на отримання своєї норми
жилої площі у розмірі 9,0 кв.м.-13,65 кв.м. з
урахуванням прав на жилу площу його
членів сім'ї, тому просить суд виділити
йому долю жилої площі в квартирі
АДРЕСА_1 у розмірі 9 - 13,65 кв.м.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
повністю підтримав позовні вимоги та
надав пояснення аналогічні змісту
позовних вимог. Крім того суду пояснив,
що вищезазначена квартира є власністю
відповідача, він та члени його сім'ї
дану квартиру не приватизували, процес
приватизації квартири в наступний час
зупинений. Просив суд задовольнити
позовні вимоги.

Представник відповідача Васильєв В.О.,
який діяв на підставі довіреності,
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та суд
пояснив, що квартира, яка була виділена
позивачу є власністю відповідача у
зв'язку з чим не має правових підстав
для задоволення позовних вимог
позивача. Просив суд відмовити у
задоволені позову.

Вислухавши сторони дослідивши
письмові матеріали справи суд
приходить до висновку про відмову у
задоволені позову за наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
ордеру №006278 ОСОБА_1 та членам йог сім'ї,
дружині ОСОБА_3, сину ОСОБА_2 була
виділена двохкімнатна квартира
АДРЕСА_1, розміром 27.1 жилої площі ( а.с.6).

Відповідно до медичного висновку № 2762/3
ОСОБА_2- син позивача, не може проживати
в однієї кімнаті з членами своєї родини
та в комунальній квартирі ( а.с.3).

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

2. При виборі правової норми, що
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 цього Кодексу.

З змісту позовної заяви вбачається, що
позивач просить виділити йому долю в
наданій йому та його сім'ї квартирі, що
є підставою вважати суду, з урахуванням
юридичної необізнаності позивача, що
він просить виділити йому ізольоване
жиле приміщення, внаслідок чого суд
застосовує, при виниклих
правовідносинах між сторонами, норми
ЖК України, а саме вимоги ст.ст. 103-104 ЖК
України, які передбачають можливість
зміни договору найму жилого
приміщення, укладеного позивачем з
відповідачем, з виділенням позивачу,
при наявності для цього підстав,
передбачених цими статтями,
ізольованого приміщення, про що він
просить суд.

Відповідно до ст.ст. 103 ЖК України,
договір найму жилого приміщення може
бути змінено тільки за згодою наймача,
членів його сім'ї і наймодавця, за
винятком випадків, передбачених
Основами житлового законодавства
Союзу РСР і союзних республік, іншими
законодавчими актами Союзу РСР і цим
Кодексом.

З змісту ст. 104 ЖК України вбачається, що
член сім'ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, укладення з ним
окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам статті 63 цього
Кодексу.

У разі відмовлення членів сім'ї дати
згоду на укладення окремого договору
найму, а також у разі відмови
наймодавця в укладенні такого договору
спір може бути вирішено в судовому
порядку.

Відповідно до ст. 63 ЖК України,
предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом
договору найму: жиле приміщення, яке
хоч і є ізольованим, проте за розміром
менше від встановленого для надання
одній особі (частина перша статті 48),
частина кімнати або кімната, зв'язана з
іншою кімнатою спільним входом, а також
підсобні приміщення (кухня, коридор,
комора тощо).

В керівних роз'ясненнях п.16 Пленуму
Верховного суду України від 12 квітня 1985
року №2 «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» вказано, що
в силу ст. 104 Житлового кодексу України
суд вправі задовольнити вимоги члена
сім'ї наймача про поділ жилого
приміщення, якщо жилу площу, що
припадає на нього (або з урахуванням
укладеної угоди про порядок
користування жилим приміщенням), може
бути виділено у вигляді ізольованого
приміщення, яке складається з однієї
або кількох кімнат, розмір якого не
менше встановленого для надання одній
особі.

При поділі жилого приміщення за
вимогою члена сім'ї наймача йому може
бути виділено ізольоване жиле
приміщення розміром меншим за жилу
площу, що припадає на нього. Однак поділ
не може бути допущений, коли це
призведе до штучного погіршення
житлових умов позивача і викличе
необхідність постановки його на облік,
як такого, що потребує поліпшення
житлових умов.

З урахуванням вищенаведених норм права
та керівних роз'яснень Пленуму
Верховного суду України, суд приходить
до висновку про відмову у задоволені
позову ОСОБА_1, оскільки виділена йому
та його сім'ї квартира складається з
двох ізольованих кімнат, в однієї з
яких проживає його син, у відповідності
з медичним висновком, в другій проживає
ОСОБА_3 та він, інших приміщень, які є
окремою квартирою або ізольованим
жилим приміщенням в квартирі не має,
тому не може бути укладений договір
найму житлового приміщення з ОСОБА_1 на
ізольовану кімнату розміром 9 кв.м. в
квартирі АДРЕСА_1.

При цьому суд вважає, що не має правових
підстав при вирішенні спору по суті
застосовувати норми ЦК України, а саме
норми ст.ст. 355-358 ЦК України, які
регулюють правовідносини, які
виникають при наявності спільної
часткової власності, при якої власник
має право на надання йому у володіння
та користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, оскільки виділена квартира
позивачу не є його власністю, а є
власністю відповідача, про що
стверджував ОСОБА_1 протягом розгляду
справи.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
виконкому Маріупольської міської ради
про виділення йому долі жилої площі в
квартирі АДРЕСА_1 у розмірі 9 - 13,65 кв.м.,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області у місті
Маріуполі через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його оголошення або у
разі неприсутності сторін під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.О.Костромітіна