АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц7968800
Головуючий у 1 інстанції - Кохановська
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Меєчко Д.П .

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» про стягнення коштів та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2,третя особа ВРЕР ДАІ з
обслуговування Києво-Святошинського
району при УДАІ ГУ МВС України в
Київській області про усунення
перешкод в користуванні транспортним
засобом та визнання добросовісним
набувачем,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 7 лютого 2014 року ,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з зазначеним позовом,в якому
вказував, що за договором
поруки,укладеного18 січня 2010 року між
ним, ОСОБА_2 та ПАТ АК «Промінвестбанк»
він 10 жовтня 2012 року погасив кредитну
заборгованість ОСОБА_2 в сумі 172 000 грн. і
відповідно до умов договору до нього
перейшли всі права кредитора, зокрема,
щодо заставленого транспортного
засобу ( автобуса) АВС
043420,реєстраційний номер НОМЕР_1,
належного ОСОБА_2 Проте, отримавши 10
жовтня 2012 року, в банку довідку про
погашення кредиту та вилучивши з
Державного Реєстру запис про заборону
відчуження автобуса, 17 жовтня 2012 року
ОСОБА_2 продав автобус ОСОБА_3 1
листопада 2012 року автобус та свідоцтво
про його реєстрацію у нього були
вилучені працівниками ДАІ. З
посиланням на зазначені обставини,
позивач вважав, що його права як
поручителя порушено і автомобіль
відчужено незаконно, просив визнати
договір транспортного засобу від 17
жовтня 2012 року та свідоцтво про його
реєстрацію недійсним. Під час розгляду
справи позивач свої вимоги змінив та
просив стягнути солідарно з
відповідачів на його користь 178 320 грн.45
коп.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 в
вересні 2013 року відповідач ОСОБА_3,
подав зустрічний позов та просив
визнати його добросовісним набувачем
та зобов'язати ОСОБА_1 не перешкоджати
йому користуватися транспортним
засобом - АВС, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 7 лютого 2014 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково та
стягнуто на його користь з ОСОБА_2 178 320
грн.45 коп. та судові витрати в сумі 1 783,20
грн.

Зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без
задоволення.

Ухвалою суду від 12 травня 2014 року в
рішення суду виправлено описку в
по-батькові ОСОБА_2 замість «ОСОБА_2»
на - «ОСОБА_2»

Не погодившись з таким рішенням
суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
просить рішення суду в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1
скасувати та ухвалити нове про відмову
ОСОБА_1 в задоволені позову. На
обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, зокрема, що судом
неповно з'ясовані обставини,які мають
значення для правильного вирішення
справи,а саме які саме права за
кредитним договором мав кредитор та
які саме права кредитора за кредитним
договором після виконання поручителем
зобов'язання забезпеченого порукою
переходять до поручителя. Судом не
з'ясовано також які нові обов'язки
виникли у боржника ОСОБА_2 перед
поручителем та кредитором за договором
поруки за невиконання яких
зобов‛?язань ОСОБА_2 повинен сплатити
позивачу гроші в сумі 178 320,45 грн.,в тому
числі неустойку та збитки, в той час як
на день укладання договору поруки
кредитна заборгованість складала 138 159
грн. і прострочки зобов'язання на той
час не було,а тому не могло йтися і про
якісь штрафні санкції. При цьому,вважає
апелянт,суд не перевірив відповідність
фінансових документів про сплату
ОСОБА_1 кредиту та не встановив за яким
саме договором ОСОБА_2 має
відповідати,якщо кредитний договір
станом на 10 жовтня 2012 року згідно
довідки банку був припинений
виконанням,відповідно до ст.559 ЦК. Окрім
цього,суд вважав встановленими
обставини,які недоведені позивачем.
Так,відповідно до роздруківки руху
коштів за період з 18 жовтня 2007 року по 5
січня 2012 року він сплатив особисто 134 189
грн.,а з 18 січня 2010 року по 10 жовтня 2012
року ОСОБА_1 сплатив 174 373 грн.,а не 178 320,45
грн. як встановив суд. На порушення
процесуального права суд відхилив
докази відповідача,неправильно їх
оцінив та безпідставно не прийняв до
уваги ту обставину, що ОСОБА_1 мав свою
вигоду,оскільки користувався
автобусом та мав дохід за період з
січня 2010 року по жовтень 2012 року в сумі
не менше 125 000 грн.,і задовольняючи
вимоги в частині стягнення неустойки
суд не врахував,що ці штрафні санкції
сплачені ОСОБА_1 за несвоєчасне
виконання ним зобов‛?язань.

Рішення суду в частині відмови
ОСОБА_1 в задоволені позову про
солідарне стягнення коштів з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 та рішення суду в частині
вирішення зустрічних позовних вимог
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користування транспортним засобом та
визнання добросовісним набувачем не
оскаржено.

В судове засідання суду
апеляційної інстанції відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3,а також представник
третьої особи не з'явилися, про розгляд
справи повідомлені відповідно до
закону.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка
сторін,або інших осіб,які беруть участь
у справі,належним чином повідомлених
про час та місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи в
апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді
Шахової О.В., пояснення осіб, які брали
участь у справі, перевіривши матеріали
справи та обговоривши апеляційну
скаргу, в межах її доводів, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.3 ст.510 ЦК України - якщо
кожна із сторін у зобов'язанні має
одночасно і права і обов'язки,вона
вважається боржником у тому,що вона
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони, одночасно кредитором у тому,що
вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ч. 1 ст.553 ЦК України - за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 556 ЦК України -
після виконання поручителем
зобов'язання, забезпеченого порукою,
кредитор повинен вручити йому
документи, які підтверджують цей
обов'язок боржника.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 18 жовтня 2000 року між
ЗАТ «АК «Промінвестбанк» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір №
КС-17807,відповідно до якого банк надав
ОСОБА_2 кредит в сумі 203 000 грн. строком
до 18 жовтні 2012 року зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 17% (а.с.10-15 т.1).

З метою забезпечення своєчасного
виконання ОСОБА_2 зобов‛?язань за
кредитним договором між ЗАТ АК
Промінвестбанк» та ОСОБА_1 18 січня 2010
року укладено договір поруки №
РКС-178а07,відповідно до якого ОСОБА_1
зобов‛?язався в разі невиконання або
неналежного виконання перед
кредитором у повному обсязі, солідарно
відповідати за виконання
позичальником зобов'язань щодо
повернення суми кредиту, сплати
відсотків, неустойки та відшкодування
збитків (а.с. 25-26 т.1 ).

Відповідно до реєстру платіжних
документів за кредитним договором
КС-178/07 від 18 жовтня 2007року (а.с. 26-54 т.2)
ОСОБА_1 сплачено 178 320,45 грн.

Відповідно до п. 3.6 договору поруки від
18 січня 2010 року укладено між ЗАТ
«Акціонерний комерційний промислово -
інвестиційний банк» та ОСОБА_1, після
виконання поручителем зобов'язання
забезпеченого порукою до поручителя
переходять усі права Кредитора за
кредитним договором.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1
суд виходив з їх доведеності та того, що
відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України - до
поручителя, який виконав зобов'язання
забезпечене порукою переходять усі
права кредитора у цьому зобов'язанні, в
тому числі й ті, що забезпечували його
виконання, а тому сплачені ОСОБА_1 кошти
за кредитним договором КС-178/07 від 18
жовтня 2007 року в сумі 178320,45 грн.
підлягають стягненню з ОСОБА_2

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
доказів,колегія суддів погоджується з
зазначеними висновками суду та вважає,
що рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим і підстав
для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_2 не мав прострочень виконання
зобов‛?язань, судом зроблено невірні
розрахунки сум які підлягають до
стягнення та безпідставно стягнуто з
нього штрафні санкції не заслуговують
на увагу, оскільки ці доводи були
предметом дослідження суду першої
інстанції,з оцінкою якого колегія
судів погоджується.

Не впливають також на правильність
висновків суду першої інстанції доводи
ОСОБА_2 про те, що після укладання
договору поруки його автомобіль
перебував у ОСОБА_1 фактично у оренді і
останній мав від оренди дохід не менше
125 000 грн., ОСОБА_2 не підтверджені та
також не приймаються до уваги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права не знайшли свого підтвердження
та не є такими, з якими закон пов'язує
обов'язок скасування чи зміну судового
рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313,315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 7 лютого 2014 року залишити
без змін .

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
КИЄВА

Справа № 22-ц7968800
Головуючий у 1 інстанції - Кохановська
З.С .

2014 рік
Доповідач - Шахова О.В.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

17 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Меєчко Д.П .

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» про стягнення коштів та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2,третя особа ВРЕР ДАІ з
обслуговування Києво-Святошинського
району при УДАІ ГУ МВС України в
Київській області про усунення
перешкод в користуванні транспортним
засобом та визнання добросовісним
набувачем,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 7 лютого 2014 року ,

В С Т А Н О В И Л А
:

Відповідно до ст.ст.218,317 ЦПК
України колегія суддів проголошує
вступну та резолютивну частину ухвали,
повний текст якої буде виготовлено 22
жовтня 2014року.

Колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 7 лютого 2014 року
залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 7 лютого 2014 року
залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді