суд Київської області
Справа № 376/326/14-ц
Провадження № 2/376/176/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"26" червня 2014 р.
Сквирський районний суд Київської
області

в складі : головуючого судді - Клочко
В.М.,

при секретарі судових засідань
- Галюк О.В., Олефір С.М., Анодіній Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сквира Київської області
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
треті особи : ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про визнання права власності на
майно в порядку спадкування та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про встановлення факту
постійного проживання із спадкодавцем
на час відкриття спадщини та визнання
права власності на майно в порядку
спадкування, -

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_5, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог, щодо
предмета спору : ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про визнання права власності на
майно в порядку спадкування після
смерті тітки ОСОБА_11 посилаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка
ОСОБА_11.

Після її смерті відкрилась спадщина на
спадкове майно, яке складається із
житлового будинку, за АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 6,7796 га
призначену для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

За життя ОСОБА_11 заповіт не склала.
Спадкоємцями п'ятої черги за законом є
вона та її рідні сестри, а саме : ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи по
справі, які відмовились від прийняття
спадщини на її користь у нотаріально
посвідчених заявах, а вона прийняла
спадщину шляхом подачі заяви до
нотаріальної контори. Також,
спадкоємцем п'ятої черги за законом є
відповідач по справі ОСОБА_5, рідний син
покійної сестри ОСОБА_12, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відносно спадкодавця ОСОБА_11 вона
являється родичем другого ступеня
споріднення, а ОСОБА_5 є родичем
третього ступеня споріднення.
Незважаючи на те, що родичі ближнього
ступеня споріднення усувають від права
на спадкування родичів подальшого
ступеня споріднення, відповідно до
вимог ст. 1265 ЦК України, ОСОБА_5 утримує
у себе правовстановлюючі документи на
спадкову масу, чим позбавляє
можливості оформити спадщину у
нотаріальному порядку відповідно до
вимог ст. 1297 ЦК України.

Позивач та її представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі посилаючись на наведені
вище обставини та просили ухвалити
рішення по суті позовних вимог. У
задоволені зустрічного позову просили
відмовити в повному обсязі посилаючись
на те, що ОСОБА_5 не систематично
допомагав ОСОБА_11, не вів з нею
спільного господарства не був
пов'язаний спільним побутом тощо.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник
у судовому засіданні просили суд
відмовити у задоволені позовних вимог
ОСОБА_4 та задовольнити їх позовні
вимоги про встановлення факту
спільного проживання разом із
спадкодавцем ОСОБА_11 з 01.05.2000 року до
дня смерті та визнати за ним, як
спадкоємцем четвертої черги право
власності на спадкове майно
посилаючись на те, що за життя ОСОБА_11
проживала у житловому будинку за
АДРЕСА_1. ОСОБА_11 була одинокою особою,
власних дітей не мала. Через похилий
вік та стан здоров'я ОСОБА_11
потребувала стороннього догляду та
допомоги, у зв'язку з чим він та його
родина, а саме мати ОСОБА_12 він та рідні
стали проживати з ОСОБА_11 однією
родиною тобто приносили її їсти,
допомагали по господарству тощо.

За життя ОСОБА_11 бажала, щоб належне її
майно, після її смерті успадкувала його
мати ОСОБА_12, що стверджується
заповітом складеного ОСОБА_11 24.12.1991
року та посвідченого головою
виконавчого комітету Рогізянської
сільської ради Сквирського району
Київської області.

09.09.2008 року його мати ОСОБА_12 посвідчила
у Рогізянській сільській раді
Сквирського району Київської області
заповіт, згідно якого заповідала все
своє майно дітям а саме йому та братові
ОСОБА_13.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 померла. Він
прийняв спадщину, шляхом подачі заяви
до нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини.

Після смерті матері, він самостійно
став надавати допомогу тітці ОСОБА_11, у
вихідні та святкові дні привозив її
продукти харчування, забезпечував
паливом, надавав матеріальну допомогу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 померла. Він за
власні кошти провів поховання,
поминальні обіди.

Треті особи без самостійних вимог :
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, у
судовому засіданні просили
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 та
відмовити у задоволені зустрічних
позовних вимог ОСОБА_5, зазначаючи при
цьому, що вони є спадкоємцями п'ятої
черги за законом після смерті ОСОБА_11,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Від прийняття
спадщини вони відмовились на користь
рідної сестри ОСОБА_4. Допомогу ОСОБА_11
надавали всі члени родини по мірі
можливості. ОСОБА_5
допомогу покійній надавав досить
рідко, оскільки проживав та працював у
м. Києві.

Свідки зі сторони відповідача за
первісним позовом ОСОБА_14, ОСОБА_15 у
судовому засіданні показали, що вони
були сусідами покійної ОСОБА_11, яка
проживала по АДРЕСА_1. Через декілька
хат, а саме по АДРЕСА_2, знаходиться
житловий будинок, який належить родині
ОСОБА_5 і який використовується, як
дачний. З початку у даному житловому
будинку проживала ОСОБА_12, яка
здійснювала догляд за ОСОБА_11 тобто
приносила останній їсти та допомагала
по господарству. Після смерті ОСОБА_12,
яка сталася у 2010 році, у вихідні та
святкові дні ОСОБА_11 відвідував ОСОБА_5,
який привозив її їсти та допомагав по
господарству.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні
показав, що він колишній голова
Рогізянської сільської ради
Сквирського району Київської області.
На території АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_11,
яка була одинокою, дітей не мала, у
зв'язку з чим була поставлена на облік і
за нею був закріплений соціальний
працівник, який 2 рази на тиждень
надавав допомогу, а саме допомагав по
господарству, купував продукти
харчування, ліки, сплачував за
комунальні послуги тощо. Сільська рада
в міру можливостей також надавала
допомогу ОСОБА_11, як то очищала двір від
снігу та інше. Також, допомогу ОСОБА_11 в
силу родинних відносин з початку
надавала племінниця ОСОБА_12, а після її
смерті таку допомогу у вихідні та
святкові дні надавав ОСОБА_5, мешканець
м. Києва.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні
показав, що він проживає у м. Києві
разом із синами. В АДРЕСА_2
розташований, дачний житловий будинок,
який дістався в спадок його дружині від
її покійних батьків. Також, по АДРЕСА_1
мешкала тітка дружини ОСОБА_11, яка була
одинокою. Допомогу у ведені домашнього
господарства ОСОБА_11 надавала вся його
родина, особливо дружина ОСОБА_12, яка
померла, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після її смерті
допомогу став надавати син ОСОБА_5, який
відвідував тітку у вихідні та святкові
дні і допомагав поратись по
господарству.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні
показав, що в АДРЕСА_1 мешкала ОСОБА_11,
яку він та його брат ОСОБА_5 фактично
рахували за бабу. Відвідували її та
допомагали по господарству. Останні
роки допомогу у ведені домашнього
господарства ОСОБА_11 надавав брат
ОСОБА_5

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60
ЦПК України.

Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені
правила звільнення сторони від
доказування та розподілу обов'язків по
доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, установленим ст.
60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, установлених ст. 61 ЦПК
України.

Обставини, визнані сторонами, згідно із
ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають
доказуванню.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, приходить до висновку, що
первісний позов ОСОБА_4 підлягає
задоволенню в повному обсязі, а
зустрічний позов ОСОБА_5 не підлягає
задоволенню в повному обсязі з огляду
на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_11. Після її смерті
відкрилась спадщина за законом на
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею, 6,7796 га,
призначену для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Рогізянської сільської ради
Сквирського району Київської області,
посвідченої державним актом на право
власності на земельну ділянку, НОМЕР_1
від 13.04.2004 року.

Спадкоємець п'ятої черги ОСОБА_4
прийняла спадщину після смерті
ОСОБА_11, шляхом подачі заяви до
Сквирської державної нотаріальної
контори.

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які
також являються спадкоємцями п'ятої
черги від прийняття спадщини
відмовились у нотаріально посвідчених
заявах на користь ОСОБА_4.

ОСОБА_5 також, подав до Сквирської
державної нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_11, але згідно повідомлення
Сквирської державної нотаріальної
контори у видачі Свідоцтва про право на
спадщину йому було відмовлено,
оскільки не було надано доказів
родинних відносин із спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, на яку
посилається позивач в поданій до суду
позовній заяві, у четверту чергу право
на спадкування за законом мають особи,
які проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини відповідно до
вимог ст. 1220 ЦК України є день смерті
особи.

При вирішенні спору про право на
спадщину осіб, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини
(четверта черга спадкоємців за
законом), необхідно враховувати
правила частини другої ст. 3 СК України
про те, що сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк
повинен виповнитися на момент
відкриття спадщини і його необхідно
обчислювати з урахуванням часу
спільного проживання зі спадкодавцем
однією сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом.

Це узгоджується із правовою позицією
Верховного Суду України, що знайшло
своє відображення в постанові
Пленуму Верховного суду України від 30
травня 2008 року N 7 "Про судову практику у
справах про спадкування"

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік, у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно. Дитина належить до
сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно
з ними не проживає. Сім'я створюється на
підставі шлюбу, кровного споріднення,
усиновлення, а також на інших
підставах, не заборонених законом і
таких, що не суперечать моральним
засадам суспільства.

Статтею 29 ЦК України передбачено, що
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому, у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

Як встановлено судом, ОСОБА_5, згідно
паспорту громадянина України,
дослідженого в судовому засіданні, має
постійне місце реєстрації за адресою :
АДРЕСА_3 де фактично і проживає, що не
заперечував і у судовому засіданні.

При цьому реєстрація позивача за
вказаною адресою здійснена 24.02.2005 року.
Звертаючись до суду, ОСОБА_5 в поданій
до суду зустрічній позовній заяві
просить суд встановити факт постійного
проживання з ОСОБА_11 у будинку АДРЕСА_1
з 01.05.2000 року до часу відкриття спадщини
- ІНФОРМАЦІЯ_1

З показань свідків та пояснень ОСОБА_5
вбачається, що він постійно проживає і
працює у м. Києві. Допомогу ОСОБА_11 він
надавав у вихідні та святкові дні,
спільного бюджету не мали.

Згідно довідки виданої 16.06.2014 року
Рогізнянською сільською радою
Сквирського району Київської області
за № 147 вбачається, що непрацездатна
ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
обслуговувалась з 25.03.2009 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 соціальним робітником
ОСОБА_18

Встановивши дані обставини, оскільки
норми ст. 1264 ЦК України передбачають
право на спадкування за законом осіб,
які проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років саме до
часу відкриття спадщини, суд приходить
до висновку, що оскільки ОСОБА_5 не був
зареєстрований із ОСОБА_11 за однією
адресою та не надав доказів про
наявність між ним та ОСОБА_11 взаємних
прав і обов'язків, ведення спільного
бюджету, облаштування та ведення
сімейного побуту, що передбачає
поняття "сім'я", а тому приходить до
висновку, що дана позовна вимога не
підлягає задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні справи судом
враховується, що жоден із допитаних в
судовому засіданні свідків не надав
суду пояснень щодо щоденного, в період
з 01.05.2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 спільного
проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_11 Свідкам не
відомі обставини щодо наявності чи
відсутності спільного побуту вказаних
осіб, щодо їх взаємних права та
обов'язків. Показаннями свідків лише
підтверджено факт надання допомоги
ОСОБА_11 у вихідні та святкові дні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10,60,131,212-215,218,356 ЦПК

ст. ст. 1217,1218,1220,1221,1222,1223,1228,1258,1261,1264,1268, 1270
ЦК України,-

ВИРІШИВ :

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті
особи : ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
про визнання права власності на майно в
порядку спадкування - задовольнити в
повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку
спадкування за законом право власності
на :

- житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами по АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею, 6,7796 га,
призначену для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Рогізянської сільської ради
Сквирського району Київської області,
посвідченої державним актом на право
власності на земельну ділянку, НОМЕР_1
від 13.04.2004 року, на яку мала право
ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення
факту постійного проживання із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
та визнання права власності на майно в
порядку спадкування - відмовити у
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Сквирський районний суд Київської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. М. Клочко