УХВАЛА

іменем україни

8 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» про визнання застави
такою, що припинилася та зобов'язання
здійснити переказ цільових іменних без
документальних облігацій за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» на рішення апеляційного
суду Київської області від 25 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що правовідносини за договором
застави цінних паперів від 3
вересня 2007 року припинилися 1 вересня
2009 року. Згідно п. 1.3 договору застави
термін дії застави має відповідати
інформації про емісію цінних паперів.
Відповідно до п. 13.3 інформації про
випуск облігацій опублікованої у
офіційному виданні «Дивіденди інформ»
№ 256 (592) від 25 жовтня 2006 року термін
обігу облігацій розпочинається 6
листопада 2006 року та закінчується 1
вересня 2009 року. Відповідно до положень
про депозитарну діяльність, блокування
облігацій за договором застави цінних
паперів стосується обмежень, щодо
обігу цих облігацій, встановлюється на
термін обігу цих облігацій, який
визначений у інформації про емісії
облігацій. Вважав, що звернення
стягнення за договором застави могло
бути здійснено в період з 6 листопада
2006 року по 1 вересня 2009 року, а договір
застави відповідно до п. 1.3 цього
договору припинився 1 вересня 2009 року. 5
березня 2014 року він звернувся
до відповідача із розпорядженням
про переказ цінних

паперів, а саме облігацій у кількості 12
267 штук з рахунку відкритого у ПАТ
«Надра» на належний ТОВ «Укргаз»
рахунок. Листом від 5 березня 2014 року
відповідач відмовив йому у здійсненні
вказаної операції щодо перерахування
облігацій, посилаючись на договір
застави. З урахуванням викладеного
позивач просив суд визнати заставу, що
виникла на підставі договору застави
цінних паперів від 3
вересня 2007 року такою, що припинилася
та зобов'язати ПАТ «Надра» здійснити
переказ 12 267 цільових іменних без
документарних облігацій з належного
йому рахунку у цінних паперах у ПАТ КБ
«Надра» на належний ТОВ «Укргаз»
рахунок у цінних паперах.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 23
квітня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 25 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким визнано
заставу, що виникла на підставі
договору застави цінних паперів від 3
вересня 2007 року такою, що припинилася.
Зобов'язано ПАТ КБ «Надра» здійснити
переказ 12 267 облігацій цільових без
документарних серії «В» з належного
ОСОБА_3 рахунку у цінних паперах
№300491-UA10004326 у ПАТ КБ «Надра» на належний
ТОВ «Укргаз» рахунок у цінних паперах
№ 100024-UA70010052.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Надра»
просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, виходив із того, що застава не
може бути припинена раніше, ніж буде
виконане основне зобов'язання за
кредитним договором в повному обсязі.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції
та ухвалюючи нове рішення про
задоволення позову, виходив із того,
що відповідно до Положення про
депозитарну діяльність та п. 1.3
договору застави цінних паперів,
термін блокування та застави облігацій
скінчився 1 вересня 2009 року.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Судом установлено, що 3 вересня 2007 року
між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір,
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредит у тимчасове
користування в сумі 207 105 тис. дол. США
строком до 3 вересня 2027 року на умовах
сплати позичальником 12,49% річних - за
користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору,
цільовим призначенням кредиту є
придбання цінних паперів - облігацій у
бездокументарній формі випуску,
емітованих ТОВ «Укргаз» кількістю 20 901
штук та номінальною вартістю 30 грн.
кожна, номінальна вартість лоту
облігацій 627 030 грн.

Придбання облігацій мало відбутись з
метою фінансування будівництва
нерухомості відповідно до договорів
купівлі-продажу цінних паперів від 3
вересня 2007 року № Б170/81-06-2/2207/001 та
Б171/81-06-2/2207/001, що укладені між
позичальником в якості покупця та
продавцем цінних паперів ВАТ КБ
«Надра», що діє в якості повіреного від
імені ТОВ «КУА Ексінор», яке, в свою
чергу, діє від свого імені та в
інтересах і за рахунок пайового
венчурного інвестиційного фонду
«Ексінор 1» не диверсифікованого виду
закритого типу.

В якості забезпечення виконання
кредитних зобов'язань позичальника за
кредитним договором, 3 вересня 2007 року
між банком та ОСОБА_3 було укладено
договір застави цінних паперів, за яким
в якості забезпечення зобов'язань
позичальника за кредитним договором, в
заставу передано в повному обсязі
зазначені вище лоти цільових
облігацій.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України
«Про заставу», застава виникає на
підставі договору, закону або рішення
суду.

Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України «Про
заставу», застава має похідний
характер від забезпеченого
зобов'язання.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодавець) має
право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Отже, застава, як правовий інститут
цивільного законодавства
виконує забезпечувальну функцію, тобто
спрямований на те, щоб гарантувати
кредитору - заставодержателю
задоволення його вимог за рахунок
певного, заздалегідь визначеного
сторонами майна, незалежно від
майнового стану боржника, і наявності у
нього заборгованості перед іншими
кредиторами, отже застава
встановлюється для гарантування
майнових інтересів
кредитора-заставодержателя.

Згідно із ст. 28 Закону України «Про
заставу», застава припиняється з
припиненням забезпеченого заставою
зобов'язання.

Відповідно до п. 4.2 договору застави
цінних паперів, цей договір діє до
повного виконання зобов'язань за
кредитним договором. Термін дії
зобов'язання по кредитному договору
визначено до 3 вересня 2027 року.

Згідно із п. 1.5 договору застави цінних
паперів, припинення застави цінних
паперів здійснюється при виконанні
кредитного договору, шляхом подання
до зберігача розпорядження щодо
припинення застави в двох примірниках
за підписом заставодавця і
заставодержателя. Тобто, розпорядження
щодо припинення застави має виражати
волю та наміри не лише заставодавця,
але й заставодержателя.

5 березня 2014 року позичальник, без
попереднього погодження із банком,
подав до депозитарної установи банку
розпорядження на розблокування та
списання

цінних паперів, чим порушив п. 1.5
договору застави цінних паперів та
ч. 2 ст. 12 Закону України
«Про заставу», згідно з якою
заставодавець може відчужувати
заставлене майно тільки за згодою
заставодержателя.

За таких підстав, суд першої інстанції,
відмовляючи в позові, обґрунтовано
виходив із того, що застава не може бути
припинена раніше, ніж буде виконане
основне зобов'язання за кредитним
договором в повному обсязі. Оскільки
позивачем не виконане основне
зобов'язання, не повернутий борг за
кредитним договором, законних підстав
для висновку при припинення застави не
має.

Під час встановлення зазначених фактів
судом першої інстанції не були
порушені норми процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права, а тому скасовано
апеляційним судом помилково.

Відповідно до статті 339 ЦПК України
встановивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення,
ухвалене згідно із законом, суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції і
залишає в силі судове рішення суду
першої інстанції.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 25 червня 2014 року скасувати
та залишити в силі
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 23 квітня
2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:А.О.
Лесько С.Ф. Хопта М.Є. Червинська В.А.
Черненко