Справа № 445/668/14
Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/5592/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.

за участі судового секретаря:
Ясиновської Я.М.,

позивача ОСОБА_2 її представника
ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та
представника Золочівської міської
ради Кріксон М.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Золочівського районного суду
Львівської області від 16 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 і
Золочівської міської ради про
скасування рішення Золочівської
міської ради і визнання недійсним
державного акту про право приватної
власності на землю, -

встановила:

Рішенням Золочівського районного
суду Львівської області від 16 червня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано
незаконним і скасовано рішення
Золочівської міської ради №328 від
19.07.2007 року про передачу у спільну
сумісну власність ОСОБА_2 і ОСОБА_4
земельної ділянки площею 0,0301 га в
м.Золочеві по АДРЕСА_1 (за включенням
земельної ділянки площею 8,7 кв. на якій
розміщений гараж ОСОБА_2.). Визнано
недійсним державний акт про право
спільної сумісної власності ОСОБА_2 і
ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0300
га в м. Золочеві Львівської області по
АДРЕСА_1 серія ЯД №461895 від 06.08.2008 року
(крім земельної ділянки пл. 8,7 кв.м. на
якій розміщений гараж ОСОБА_2.).
Вирішено питання судових витрат.

Це рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_4 В апеляційній скарзі,
посилається на незаконність,
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
постановлення рішення без повного та
всебічного з'ясування обставин справи,
без належної оцінки всіх доказів.

Апелянт стверджує, що оспорювана
земельна ділянка ніколи не була землею
загального користування міста, а
завжди була спільним заїздом і
подвір'ям для обслуговування будинку
на АДРЕСА_1 в м. Золочеві, а не
«проїздом». Також вказує на те, що дані
позовні вимоги уже були предметом
судових розглядів, і 06.12.2010 року
Золочівським районним судом
Львівської області було прийнято
постанову по суті позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, просить суд
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог (а.с. 126-129).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_4 на обґрунтування
доводів апеляційної скарги,
заперечення на скаргу позивача ОСОБА_2
іі представника ОСОБА_3 представника
Золочівської міської ради Кріксон М.Ю.,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів не вбачає достатніх підстав для
задоволення скарги.

На підставі ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням осіб, в межах заявлених
ними вимог на підставі доказів, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

У відповідності до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
безспірно встановлено судом першої
інстанції, рішенням Золочівської
міської ради №328 від 19.07.2007 року «Про
передачу у власність земельної
ділянки", за результатами розгляду
заяви ОСОБА_2 і ОСОБА_4, останнім було
передано у спільну сумісну власність
земельну ділянку площею 0,0301 га в
м.Золочеві по АДРЕСА_1 для
обслуговування будинку і
господарських будівель. (а.с.13).

На підставі цього рішення органу
місцевого самоврядування ОСОБА_2 і
ОСОБА_4 06.08.2008 року видано державний акт
серії ЯД№ 461895 на право спільної
власності цих осіб на земельну ділянку
пл.0,0300 га по АДРЕСА_1 у м.Золочеві
Львівської області.(а.с.14).

У відповідності до ст.118 ЗК України
передбачено порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами, відповідно до якого
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст.122 цього
Кодексу, яка передбачає, що сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб.

Судом встановлено, що спільна заява
ОСОБА_2 та ОСОБА_6. останньою фактично не
підписувалась, а підпис від її імені
вчинено іншою невстановленою особою,
що сторони не заперечили в суді, а от же
волевиявлення останньої щодо
приватизації вказаної земельної
ділянки на момент прийняття
Золочівською міською радою
оспорюваного рішення фактично було
відсутнє.

В супереч твердженням ОСОБА_4 щодо
особистого подання заяви про
приватизацію спірної земельної
ділянки, судовою колегією встановлено,
що в приватизаційних матеріалах така
заява відсутня.

Поряд з цим, виходячи з положень п."а" ч.3
ст.83 ЗК України, які діяли на час
виникнення спірних правовідносин,
відповідно до яких не підлягали
передачі у приватну власність із
земель комунальної власності, землі
загального користування населених
пунктів (майдани, вулиці, проїзди,
шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери,
бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів,
тощо), суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що частина спірної
земельна ділянка, як спільний проїзд,
без достатніх правових підстав була
передана у власність.

Та обставина, що спірна земельна
ділянка є проїздом підтверджена планом
будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с.66) та
абрисом земельної ділянки гр.ОСОБА_7, а
також фактично визнається самою
ОСОБА_4, яка стверджує, в тому числі і в
апеляційній скарзі, що ця земельна
ділянка завжди була спільним заїздом.

У відповідності до положень ДБН 360-92
«заїзд» це є ніщо інше, як тупиковий
проїзд.

Не заслуговують на увагу і твердження
відповідача ОСОБА_4 про те, що спірна
земельна ділянка ще в 2005 році була
надана у спільну власність їй та
власниці сусідньої земельної ділянки
ОСОБА_8, що вбачається і з копії
кадастрового плану з описами меж
земельної ділянки станом на вересень
2005 року, оскільки в такому випадку,
виходячи з положень ч.2 ст.83 ЗК України,
Золочівська міська рада не
уповноважена була розпоряджатись цією
земельною ділянкою.

Беручи до уваги викладене, судова
колегія вважає обґрунтованим визнання
незаконними оскаржуваного рішення
Золочівської міської ради №328 від
19.07.2007 року про передачу у спільну
сумісну власність ОСОБА_2 і ОСОБА_4
земельної ділянки площею 0,0301 га в
м.Золочеві по АДРЕСА_1 та про визнання
недійсним державного акту про право
спільної сумісної власності ОСОБА_2 і
ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0300
га в м. Золочеві Львівської області по
АДРЕСА_1 серія ЯД №461895 від 06.08.2008 року.

Судова колегія, розглядаючи даний спір
в апеляційному порядку в межах доводів
апеляційної скарги в порядку ст.303 ЦПК
України, вважає, що такі не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції, рішення
постановлено з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права
та не знаходить фактичних і правових
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.
308,ст. 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів. -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Золочівського районного суду
Львівської області від 16 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.