________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/5633/13-ц
Провадження № 2-п/520/145/14
УХВАЛА

10.10.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді Літвінової І.А.

секретар судового засідання -
Непомнющий М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Одесі заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
Київського районного суду міста Одеси
від 28.05.2014 року по цивільній справі №
520/5633/13-ц,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 28.05.2014 року по
цивільній справі № 520/5633/13-ц (головуючий
- суддя Огренич І.В.) позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Коллект» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення суми заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту, процентів, нарахованих за
користування кредитом та звернення
стягнення на предмет іпотеки.

В серпні 2014 року до суду надійшла заява
ОСОБА_1, з вимогою переглянути заочне
рішення Київського районного суду
міста Одеси від 28.05.2014 року по цивільній
справі № 520/5633/13-ц. Заявник посилається
на те, що про розгляд цивільної справи а
ні він, а ні його представники не були
належним чином повідомлені, а при
ухваленні заочного рішення судом не
було з'ясовано всіх обставин спору.

Ухвалою судді Літвінової І.А. від 10.09.2014
року відкрите провадження у справі за
заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Київського районного суду
міста Одеси від 28.05.2014 року по цивільній
справі № 520/5633/13-ц.

В судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, про час та
місце його проведення сповіщались.

Від представника ТОВ «Кей-Коллект»
надійшла заява, якою представник
висловив, що заява про перегляд
заочного рішення подана з порушенням
строків, рішення по справі, яка
переглядається є законним,
обґрунтованим, ухвалено з урахуванням
фактичних обставин та вимог чинного
законодавства. Крім того, представник
ТОВ «Кей-Коллект» посилається на те, що
відповідачі про час та місце слухання
справи сповіщались належним чином,
причини їх неявок в судові засідання
визнані судом неповажними, а посилання
на добровільне врегулювання спору є
хибним.

Проаналізувавши матеріали цивільної
справи № 520/5633/13-ц, встановивши певні
обставини, суд не знайшов підстав для
задоволення заяви про скасування
заочного рішення.

За правилами ч.ч. 1,2 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи. У разі участі у
справі кількох відповідачів заочний
розгляд справи можливий у випадку
неявки в судове засідання всіх
відповідачів.

Положеннями ч. 4 ст. 169 ЦПК України
передбачено, що у разі повторної неявки
в судове засідання відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

Судом встановлено та матеріалами
справами підтверджено, що належним
чином повідомлені відповідачі
неодноразово не з'являлись в судові
засідання, але не з вини суду, а
внаслідок ігнорування викликів у
судові засідання, що стало підставою
для проведення судового розгляду в
заочному порядку, про що свідчать
наявні в матеріалах справи
повідомлення про вручення судових
повісток про виклик до суду.

На виконання вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України
повістки про виклик відповідачів в
судові засідання направлялись за
адресою їх зареєстрованого місця
проживання.

Стосовно обставин, на які посилається
заявник як на підставу скасування
заочного рішення, суд вважає, що ці
доводи нічим не підтверджені, докази,
які б мали істотне значення для
вирішення справи заявником не надані.

Доводи заявника спростовуються тим, що
під час розгляду цивільної справи №
520/5633/13-ц (головуючий - суддя Огренич І.В.)
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Коллект» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення суми заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту, процентів, нарахованих за
користування кредитом та звернення
стягнення на предмет іпотеки суд
встановив, що 13 лютого 2012 року між АТ
«УкрСиббанк» та ТОВ «Кей- Колект» було
укладено договір Факторингу №2, та
договір відступлення права вимоги за
договорами іпотеки, за якими АТ
«УкрСиббанк» відступив ТОВ
«Кей-Колект» своє право грошової
вимоги до боржника. ТОВ «Кей-Колект»
набув права вимагати погашення
заборгованості за даним кредитним
договором.

Відповідно до п.1.4 договору факторингу
одночасно з відступленням прав Вимоги
до Фактора переходять усі права банку
за всіма договорами забезпечення.

Положеннями ст. 24 ЗУ «Про іпотеку»
передбачено, що відступлення прав за
іпотечним договором здійснюється без
необхідності отримання згоди
іпотекодавця, якщо інше не встановлено
іпотечним договором, і за умови, що
одночасно здійснюється відступлення
права вимоги за основним зобов'язанням.
Якщо не буде доведено інше,
відступлення прав за іпотечним
договором свідчить про відступлення
права вимоги за основним зобов'язанням.

Статтею 33 ЗУ «Про іпотеку» зазначено,
що у разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Крім того, в матеріалах справи наявні
повідомлення заставодержателів про
невиконання кредитного договору
позичальниками з пропозицією
здійснити розрахунок.

Верховний суд України в Узагальненні
практики ухвалення та перегляду судами
заочних рішень у цивільних справах від
11.01.2008 року зазначає, що правильною є
практика тих судів, які скасовують
заочне рішення лише за наявності двох
підстав, визначених у ст. 232 ЦПК.

Отже, відсутність хоча б однієї з
підстав для скасування заочного
рішення тягне за собою безумовну
відмову у задоволенні такої заяви,
оскільки, в іншому випадку, суд
порушуватиме вимоги ст. 232 ЦПК України.

Таким чином підставою для скасування
заочного рішення є наявність одночасно
двох умов - відповідач не з'явився в
судове засідання, в якому ухвалено
заочне рішення, та не повідомив про
причини неявки з поважних причин;
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи. При цьому, за змістом
наведених правил ці докази повинні
мати таке істотне значення для
вирішення справи, аби їх врахування
мали б змінити рішення суду по суті.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 213 ЦПК
України суд може своєю ухвалою за
результатами розгляду заяви про
перегляд заочного рішення залишити
заяву без задоволення.

Сукупність підстав для скасування
заочного рішення суду відсутня.

Керуючись ст.ст. 27, 57-62, 73-76, 208-210, 212-214,
231-233 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Київського районного суду
міста Одеси від 28.05.2014 року по цивільній
справі № 520/5633/13-ц - залишити без
задоволення.

Роз'яснити сторонам, що заочне рішення
може бути оскаржено в загальному
порядку до апеляційного суду Одеської
області шляхом подання до Київського
районного суду м. Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватись з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Літвінова І. А.