АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 ц - 796/727/2014
Головуючий у І інстанції
Доповідач - Корчевний
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого
Корчевного Г.В.,

Суддів
Лапчевської О.Ф. , Оніщука М.І.

при секретарі
Охневській Т.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
ОСОБА_1 та представника позивача
Комунального підприємства «Керуюча
дирекція Шевченківського району» -
ШпакОлени Леонідівни на рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 05 грудня 2013 року в цивільній
справі за позовом Комунального
підприємства «Керуюча дирекція
Шевченківського району» до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Комунальне
підприємство «Цент обслуговування
споживачів Шевченківського району»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Київжитлосвіт»,
Служба у справах дітей Шевченківського
районної у м. Києві державної
адміністрації про виселення, колегія
суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

У черві 2013 року позивач Комунальне
підприємство «Керуюча дирекція
Шевченківського району» звернувся до
Шевченківського районного суду із
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
виселення.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідачу ОСОБА_1
на підставі рішення КП УЖГ
Шевченківського району від 02.02.2002 року
№ 7 було надано службове житлове
приміщення на родину із трьох осіб у
5-ти кімнатній комунальній квартирі
АДРЕСА_1. З 2007 року ОСОБА_1 не перебуває у
трудових відносинах ні з КП УЖГ, ні з
балансоутримувачем житлового фонду КП
«Керуюча дирекція Шевченківського
району». В зазначеному службовому
приміщенні відповідач не проживає з 2011
року.

Просив суд на підставі ст. 124 ЖК України
виселити відповідачів з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 05 грудня 2013 року в
позові комунального підприємства
«Керуюча дирекція Шевченківського
району» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особи Комунальне підприємство «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району», Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Київжитлосвіт», третя особа Служба у
справах дітей Шевченківської районної
в місті Києві державної адміністрації
про виселення - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу та просить суд
апеляційної інстанції рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 05 грудня 2013 року скасувати та
ухвалити нове по суті позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник позивача Комунального
підприємства «Керуюча дирекція
Шевченківського району» - ШпакОлена
Леонідівна подала апеляційну скаргу та
просить суд апеляційної інстанції
рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 05 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Пославшись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
закону.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлено, що відповідно до рішення
КП УЖГ Шевченківського району від
02.02.2002 року № 7 ОСОБА_1 було надано
службове житлове приміщення на родину
із трьох осіб у 5-ти кімнатній
комунальній квартирі АДРЕСА_1. (а.с. 11)

Встановлено, що ОСОБА_1 не
перебуває у трудових відносинах з
позивачем з лютого 2013 року, згідно
трудової книжки.

В апеляційній скарзі представник
Комунального підприємства «Керуюча
дирекція Шевченківського району» -
Шпак Олена Леонідівна, зазначає, що
спірна квартира АДРЕСА_1 належить до
службових, а оскільки, трудових
відносин між ним та ОСОБА_1 не має, тому
і проживати права в апелянта теж не має.
Колегія суду погоджується з таким
посиланням та вказує, що відповідно до
п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» від 12.04.1985
року №2 зі змінами,внесеними
постановами від 10.03.1989 року №2, ВІД
25.12.1992 року №13 та від 25.05.1998 року №15, у
справах про виселення зі службових
жилих приміщень необхідно
встановлювати, чи віднесено спірне
жиле приміщення до службових. При цьому
слід виходити з того, що приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду вважаються службовими
з часу винесення рішення виконавчим
комітетом районної, міської, районної в
місті Ради про включення їх до числа
службових, а в будинках колгоспів - з
часу затвердження виконавчим
комітетом відповідної Ради рішення
загальних зборів членів колгоспу або
зборів уповноважених.

Крім того, суд першої інстанції вірно
встановив, що апелянт ОСОБА_1 в спірній
квартирі не проживає, що
підтверджується актами КП «ЖЕК»
Дегтярівська» та ТОВ «Київжитлосвіт»
від 03.09.2012 року, 03.12.2012 року та 03.02.2013 року
(а.с. 14-16), крім того сам апелянт
підтвердив даний факт, зазначивши про
це в апеляційній скарзі.

Виходячи із вищевикладеного, колегія
суду приходить до висновку про
скасування рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог щодо
виселення ОСОБА_1, та ухвалити в цій
частині нове рішення.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1
посилається на те, що ОСОБА_4 з
неповнолітнім сином ОСОБА_5
безпідставно проживають у квартирі
АДРЕСА_1, а тому підлягають виселенню,
проте колегія суду вважає таке
посилання необґрунтованим і зазначає,
що судом першої інстанції вірно
відмовлено в задоволенні решти
позовних вимог, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно акту обстеження
житлово-побутових умов дитини від 8
квітня 2013 року (а.с.34) в спірній квартирі
АДРЕСА_1 проживає з матір»ю ОСОБА_4
неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
квартирі створені всі умови для
всебічного розвитку дитини.

Крім того, колегія суду зазначає, що
ОСОБА_4 є одинокою матір»ю, яка виховує
малолітню дитину, яка належить до кола
осіб, які відповідно до вимог ст.. 125 ЖК
України не підлягають виселенню зі
службового приміщення без надання
іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» дитина має право на
рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або
особи, які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Інші доводи апеляційних скарг
висновків в рішенні суду не
спростовують та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Тому колегія суду вважає, що рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 05 грудня 2013 року
необґрунтоване та підлягає скасуванню
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог щодо виселення ОСОБА_1,
та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 ЦПК України
апеляційний суд скасовує рішення суду
першої інстанції та ухвалює нове
рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
апеляційну скаргу представника
позивача Комунального підприємства
«Керуюча дирекція Шевченківського
району» - ШпакОлени Леонідівни на
рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 05 грудня 2013 -
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 05 грудня 2013 року -
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог щодо
виселення ОСОБА_1, та ухвалити в цій
частині нове рішення наступного
змісту.

Позов Комунального підприємства
«Керуюча дирекція Шевченківського
району» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа - Комунальне підприємство «Цент
обслуговування споживачів
Шевченківського району», Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Київжитлосвіт», Служба у справах
дітей Шевченківського районної у м.
Києві державної адміністрації про
виселення ОСОБА_1 - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді