АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4723/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С. О. Доповідач -
Болтунова Л.М.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Котушенко С.П.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 квітня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» про визнання кредитного
договору недійсним , -

в с т а н о в и л а:

23 січня 2014 року ПАТ «Акцент-Банк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2,
посилаючись на те, що 13 жовтня 2008 року
між ними був укладений кредитний
договір № АN21-000005-СRЕD, відповідно до
умов якого банк надав позичальнику
кредит в сумі 5 000 доларів США на строк
до 13 жовтня 2010 року. Відповідач взяті на
себе зобов'язання не виконав, а тому
станом на 08 січня 2014 року утворилась
заборгованість в розмірі 42 754, 69
доларів США, що за курсом НБУ складає 341
609,95 грн., яку банк просив стягнути з
відповідача.

ОСОБА_2 звернувся з зустрічною позовною
заявою, в якій зазначив, що укладений
між ним та банком кредитний договір не
містить всі суттєві умови передбачені
законом, а саме: відсутній графік
погашення кредиту та процентів, що
позбавило його можливості своєчасно
виконувати зобов'язання за договором.
На момент підписання договору банком
не була надана позичальнику уся
необхідна інформація. При підписанні
кредитного договору сторонами не було
досягнуто згоди з усіх істотних його
умов. ОСОБА_2 просив визнати зазначений
договір недійсним з моменту його
підписання та зобов'язати сторони
повернути одна одній в натурі все, що
вони одержали на виконання недійсного
правочину.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 квітня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ПАТ
«Акцент-Банк» та ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк»
просив рішення суду в частині відмови в
задоволенні позову про стягнення
заборгованості скасувати та ухвалити
нове рішення , яким задовольнити їх
вимоги, пославшись на допущені судом
порушення норм процесуального права.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про стягнення заборгованості за
кредитним договором, його законність
та обґрунтованість в іншій частині,
колегією суддів не перевіряється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалене рішення в оскарженій
частині не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
13 жовтня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк»
та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
Ап2і-000005-СRЕD, відповідно до умов якого
банк зобов'язався надати позичальнику
шляхом перерахунку кредитних коштів на
рахунок в сумі 5 000 доларів США строком
до 13 жовтня 2010 року зі сплатою 25,5 %
річних за користування кредитними
коштами.

В зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором
станом на 08 січня 2014 року утворилась
заборгованість у розмірі 42 754,69 доларів
США, що еквівалентно 341 609,95 грн., яка
складається з заборгованості: за
кредитом - 4 144,11 доларів США, що
еквівалентно 33 111,44 грн.; за відсотками -
9 396,14 доларів США, що за курсом НБУ
еквівалентно 75 075,16 грн.; пеня за
несвоєчасність виконання зобов*язань
за договором - 27 148,70 доларів США,
еквівалент 216 918,09 грн.; штраф (
фіксована частина) - 31,29 доларів США, що
еквівалентно 250 грн.; штраф
(процентна складова) - 2 034,45 доларів США,
що є еквівалент 16 255,26 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитор)
зобов'язана надати грошові кошти
(кредит) позичальнику в розмірі і на
умовах, передбачених договором, а
позичальник зобов'язаний повернути
кредит і сплатити відсотки, у строк та у
порядку, що встановлені договором ( ч.1
ст.1049 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За частинами першими статей 526, 527 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а
кредитор-прийняти виконання
зобов'язання.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Розглядаючи спір по суті, суд першої
інстанції виходив з того, що позов було
пред'явлено банком після спливу строку
позовної давності, а тому прийшов до
висновку про його відмову.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки такого
висновку суд дійшов, не з'ясувавши в
повному обсязі дійсні обставини
справи, без перевірки доводів і
заперечень сторін та без належної
оцінки доказів. Зазначені порушення
норм матеріального та процесуального
права є підставою до скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, відповідно
до вимог ст. 309 ЦПК України.

Вимогами ст. 10,60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, та надати докази
відповідно до ст. ст. 57-59 ЦПК України.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 у
квітні 2009 року припинив сплачувати
грошові кошти за кредитним договором.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Пунктом 1.4. кредитного договору
передбачено, що кінцевий термін
повернення кредиту - 13 жовтня 2010 року.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За частиною першою статті 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

Згідно до п.5.7. кредитного
договору сторони визначили строк
позовної давності п*ять років. ( а.с.8
звор.)

Колегія суддів вважає, що
звернувшись до суду з позовом 23 січня
2014 року позивачем не був пропущений
строк позовної давності.

Разом з тим, за вимогами ч.1 ст. 258 ЦК
України для окремих вимог законом може
встановлюватись спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
до вимог про стягнення неустойки (пені)
застосовується позовна давність в один
рік.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просив стягнути пеню за весь період
заборгованості за кредитним договором,
а саме з 2009 року по 2014 рік у розмірі 27
148,70 доларів США , що еквівалентно по
курсу НБУ - 216 918,09 грн.

Колегія суддів вважає за можливе
зменшити вказаний розмір пені до 50 394,51
грн., за наданим позивачем розрахунком,
з урахуванням річного терміну позовної
давності за період з 08.01.2013 року по
08.01.2014 року.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні вимог про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_2 підлягає скасуванню, на
підставі п.п.3.4 ст.309 ЦКП України, з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову з урахуванням його
уточнень, за яким на користь ПАТ
«Акцент-Банк» слід стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі
175 076,96 грн., яка складається з
заборгованості: за кредитом - 33 111,44
грн.; за відсотками - 75 075,16 грн.; пені за
несвоєчасність виконання зобов*язань
за договором в сумі 50 394,51 грн. та
штрафів - 16 505,26 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України та
Закону України «Про судовий збір» з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк»
слід стягнути судовий збір у розмірі
1750 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ «Акцент-Банк»-
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 03 квітня
2014 року в частині відмови в задоволенні
позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором скасувати та
ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Акцент-Банк» заборгованість за
кредитним договором № Ап2і-000005-СRЕD від
13 жовтня 2008 року станом на 08 січня 2014
року в сумі 175 076,96 грн., яка складається
з заборгованості: за кредитом - 33 111,44
грн.; за відсотками - 75 075,16 грн.; пені за
несвоєчасність виконання зобов*язань
за договором в сумі 50 394,51 грн. та
штрафів - 16 505,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Акцент-Банк» судовий збір в розмірі 1750
грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Головуючий
Л.М. Болтунова

Судді:
М.О. Макаров

С.П. Котушенко