У х в а л а

20 жовтня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Савченко В.О., Ступак
О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів та додаткових витрат на
дитину,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, який уточнила
у процесі розгляду справи, і остаточно
просила:

- стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у
розмірі 5 000 грн щомісячно, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
подачі позовної заяви і до досягнення
дитиною повноліття;

- допустити негайне виконання рішення
суду у межах суми платежу за один
місяць;

- стягнути з відповідача на її користь
додаткові витрати на лікування дитини
у розмірі 500 грн щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що з 16 грудня 2006 року
вона з відповідачем перебуває у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказала, що на час подачі позову вона з
відповідачем проживають окремо, з
лютого 2013 року ОСОБА_4 перешкоджає їй та
доньці користуватися житловим
будинком, у якому вони проживали однією
сім'єю.

Зазначила, що їх донька проживає разом
з нею та перебуває на її повному
утриманні, вона є приватним
підприємцем та має нерегулярний дохід,
у зв'язку з чим просила стягнути з
відповідача аліменти у твердій
грошовій сумі.

Також зазначила, що донька постійно
хворіє та потребує, крім звичайного
утримання, додаткових витрат на
лікування, тому просила стягнути з
відповідача також додаткові витрати на
лікування дитини у розмірі 500 грн
щомісячно.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 04 грудня 2013 року з
урахуванням ухвали цього ж суду про
виправлення арифметичної помилки від 3
березня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання малолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у
розмірі 1 300 грн щомісячно, починаючи з
дня подання позову 22 квітня 2013 року і до
досягнення дитиною повноліття, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_2. У задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів у межах платежу за один
місяць піддано негайному виконанню.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 08 квітня
2014 року рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 4 грудня 2013 року в частині
розміру стягнутих з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 аліментів на малолітню дитину
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінено, збільшено
їх розмір з 1 300 грн до 5 000 грн на місяць,
починаючи з дня подачі позову 22 квітня
2013 року до досягнення дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовної
вимоги про стягнення додаткових витрат
на дитину скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення, згідно з яким
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
додаткові витрати у розмірі 500 грн на
малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
щомісячно, починаючи з дня подачі
позову 22 квітня 2013 року до досягнення
дитиною повноліття, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2. В іншій частині рішення
місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 липня 2014 року
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 08 квітня 2014 року скасовано,
а рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 04 грудня 2013 року залишено в
силі.

ОСОБА_3 звернулася до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 липня 2014 року у зв'язку з
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції норм ст. ст. 182, 184
СК України.

Згідно із ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

На підтвердження своїх доводів заявник
долучив до заяви копію ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 березня 2013 року та рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 травня 2014 року.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Із доданих до заяви копій ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 березня 2013 року та рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 травня 2014 року випливає
різне визначення предмета регулювання
правових норм, різні підстави та зміст
позовних вимог й різні фактичні
обставини у порівнянні із судовим
рішенням, про перегляд якого подається
заява.

Таким чином, зі змісту доданих копій
ухвали та рішення не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, тому у допуску справи
до провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за заявою ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення аліментів та додаткових
витрат на дитину відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

В.О.
Савченко

О.В.
Ступак