Провадження №2/761/6370/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі
головуючого судді -
Малинникова О.Ф.,

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в
и в :

У липні 2014 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

Позивач зазначив, що з 26 лютого 2011 року
перебуває у шлюбі з відповідачкою, який
зареєстрований у Центральному відділі
державної реєстрації шлюбів м. Києва з
державним центром розвитку сім'ї,
актовий запис № 320. Від шлюбу мають
дитину: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Пояснив, що з відповідачкою мають різні
погляди на шлюб та сім'ю. Перестали
досягати взаємопорозуміння у сімейних
стосунках. Внаслідок вказаного почали
виникати конфлікти та сварки, через що
стосунки з відповідачкою були
припинені.

Ведення подружжям спільного
господарства припинено, проживання
здійснюється в окремих квартирах,
тобто фактично сумісне проживання
припинено. Позивач зазначив що,
збереження шлюбних відносин неможливе.
Спору про поділ майна, що є спільною
сумісною власністю, не виникає. Позивач
просить шлюб розірвати.

В судове засідання позивач не з'явився,
про час, дату та місце розгляду справи
повідомлений в установленому законом
порядку. Через загальну канцелярію
суду подав заяву від 09.10.2014 року, в якій
просив задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі та провести розгляд
справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлена в
установленому законом порядку. Через
загальну канцелярію суду подала заяву
від 09.10.2014 року, в якій підтримала
позовні вимоги, проти розірвання шлюбу
не заперечувалата та просила провести
розгляд справи за її відсутності.
Зазначила, що стосовно проживання з нею
малолітнього сина дійшли згоди з
позивачем.

Суд дослідивши матеріали справи,
вивчивши заяви позивача та
відповідача, вважає позов таким, що
підлягає задоволенню.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з
26 лютого 2011 року перебувають у
шлюбі, який зареєстрований у
Центральному відділі державної
реєстрації шлюбів м. Києва з державним
центром розвитку сім'ї, актовий запис №
320. Від шлюбу мають дитину: сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Починаючи з 10.01.2013 року з
відповідачкою не проживають однією
сім'єю, не підтримують шлюбних
відносин, не ведуть спільного
господарства, спору щодо поділу
спільного сумісного майна між
подружжям на даний час не має, питання
про утримання дитини між сторонами
вирішено за добровільною згодою
подружжя, а саме дитина після
розірвання шлюбу будуть проживати з
матір'ю.

Як встановлено судом, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з
26 лютого 2011 року перебувають у
шлюбі, який зареєстрований у
Центральному відділі державної
реєстрації шлюбів м. Києва з державним
центром розвитку сім'ї, актовий запис №
320. (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про
народження, виданого від 25 вересня 2012
року Серія НОМЕР_1 (а.с. 7), від шлюбу
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до статей 51, 52, 54, 56 Сімейного
Кодексу України за кожним із подружжя
закріплено право на повагу одне до
одного до своєї індивідуальності,
своїх уподобань та на право припинити
шлюбні відносини.

Досліджуючи матеріали справи, у тому
числі пояснення кожної із сторін щодо
можливості збереження сім"ї у
подальшому, суд встановив, що між
подружжям склалися відносини, за яких
вони стали проживати окремо. Окреме
проживання не призвело до відновлення
подружніх стосунків.

Виходячи із положень ст. 112 Сімейного
кодексу України, що за обставин, які
склалися на даний час між сторонами,
приймаючи до уваги пояснення позивача
та відповідача, дійсні
взаємовідносини, які склалися між
сторонами, суд вважає, що сім'я між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично розпалася,
збереження сім'ї за таких обставин
стало неможливим подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу не
відповідатиме взаємним інтересам
сторін, і шлюб має бути розірвано.

Виходячи з наведеного, суд дійшов
висновку, що сім'я фактично розпалась,
бажання підтримати подружні відносини
обидва з подружжя не мають і тому
поновити сім'ю не можливо.

Враховуючи викладене, на підставі ст.
ст. 18, 105, 110 Сімейного Кодексу України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214,
215, 218, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 який був
зареєстрований 26 лютого 2011 року
у Центральному відділі державної
реєстрації шлюбів м. Києва з
державним центром розвитку сім'ї,
актовий запис № 320.

Після розірвання шлюбу прізвище кожної
із сторін - позивача «ОСОБА_1»
відповідача «ОСОБА_2».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
міста Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Суддя:
Малинников О.Ф.