УХВАЛА

01.10.2014 р.
Іменем України
м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.
Житомира Корицька В.О.,

розглянувши матеріали заяви

ОСОБА_1,

10020, АДРЕСА_1,

до Управління освіти Житомирської
міської ради,

10014, м. Житомир, вул. В. Бердичівська, буд.
7,

про видачу судового наказу щодо
стягнення заборгованості по

невиплаченій за червень 2013 р.
заробітній платі у сумі 76,00 грн., –

встановив:

Заявник звернувся до суду із вказаною
заявою, в якій просить стягнути із
Управління освіти ЖМР заборгованість
по нарахованій, але не виплаченій
заробітній платі у сумі 76,00 грн.

Ознайомившись із матеріалами вказаної
заяви ОСОБА_1, суддя приходить до
висновку, що у прийнятті даної заяви
про видачу судового наказу слід
відмовити, виходячи із наступних
підстав.

У відповідності із п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК
України судовий наказ може бути видано
якщо заявлено вимогу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
працівникові заробітної плати.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження»
за № 14 від 23.12.2011 р., до заяви має бути
додано докази перебування заявника у
трудових відносинах із боржником, а
підтвердженням суми, яка стягується,
може бути будь-який належно оформлений
документ, що вказує на розмір
нарахованої заробітної плати та
компенсації за порушення строків її
виплати, зокрема, довідка бухгалтерії
боржника, розрахунковий лист чи копія
платіжної відомості тощо. Не
допускається розгляд вимог про
стягнення заробітної плати у разі
наявності спору щодо розміру
заборгованості чи права на її
отримання.

Наявність спору про право, яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність
суб’єктивного права у заявника;
документів, що підтверджують порушення
суб’єктивного права або документів, що
підтверджують виникнення права вимоги.

У наданих до суду матеріалах заяви про
видачу судового наказу відсутня
довідка з управління освіти
Житомирської міської ради про
заборгованість перед ОСОБА_1

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя
відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, у разі якщо із заяви та
поданих документів вбачається спір про
право.

Таким чином, вимога, з якою стягувач
звернувся до суду, з метою забезпечення
права на захист своїх інтересів,
повинна розглядатися в позовному
провадженні, так як наявний спір про
право, що є підставою для відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

Оскільки у суду відсутні відомості
щодо безспірності позовних вимог,
наявності трудових правовідносин,
нарахованих та несплачених
роботодавцем коштів, а наказне
провадження не передбачає можливості
витребування доказів у відповідача,
суд вважає за необхідне відмовити у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

Водночас, роз’яснити заявнику, що
згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у
прийнятті заяви унеможливлює повторне
звернення з такою самою заявою. У цьому
випадку заявник має право звернутися з
тими самими вимогами у позовному
порядку.

Керуючись ст.ст. 100, 101, 209, 210 ЦПК України,
суддя, –

ухвалив:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу
судового наказу щодо стягнення
заборгованості по невиплаченій
заробітній платі з Управління освіти
ЖМР – відмовити та повернути її
заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Житомирської
області через суд першої інстанції
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п’яти днів із дня отримання
копії даної ухвали. Ухвала набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо
вона не була подана.

Суддя
В.О.
Корицька