АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________
Справа № 644/3386/14.
Головуючий І інст.: - Саркісян О.А.
Провадження №22-ц/790/6968/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: - Кокоші
В.В.,

суддів: - Шевченко Н.Ф.,
Пономаренко Ю.А.,

при секретарі: - Остапович Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 1 вересня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, 3-особа:
приватний нотаріус Харківського МНО
ОСОБА_11, ВДВС Харківського районного
управління юстиції Харківської
області - про визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т
а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернулася
в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог
зазначала, що 11 листопада 2013 року
приватним нотаріусом Харківського МНО
ОСОБА_11 вчинено виконавчий напис за р.
№1243, яким стягнуто з неї на користь
ОСОБА_12 заборгованість за договором
позики від 26 вересня 2012 року у сумі 353 000
грн.

Вказаний виконавчий напис вчинено
без достатніх підстав, оскільки
приватний нотаріус не впевнилася у
безспірності заборгованості, яку вона
мала сплатити на розрахунковий рахунок
ОСОБА_8 відкритий у ПАТ КБ «Приват
Банк», не витребувала виписку з
банківського рахунку позикодавця.

Крім того, виконавчий напис не
містить номеру банківського рахунку
ОСОБА_8 на який їй слід перерахувати
суму грошового боргу, а зазначена у
виконавчому написі сума боргу в
розмірі 353 000 грн. не є еквівалентом 43 360
доларів США, про що зазначено у тесті
договору позики, а є більшою.

Про існування виконавчого напису їй
стало відомо у березні 2014 року від ВДВС
Харківського районного управління
юстиції Харківської області, що
спонукає її звернутися з позовом до
суду.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. 88 Закону України «Про нотаріат»,
ОСОБА_6 просила суд визнати виконавчий
напис приватного нотаріуса
Харківського МНО ОСОБА_11 від 11
листопада 2013 року за р. №1243 про
стягнення з неї на користь ОСОБА_12 353 000
грн. суми боргу за договором позики від
26 вересня 2012 року таким, що не підлягає
виконанню.

Відповідач ОСОБА_8 позов не визнав.

При цьому посилався на те, 26 вересня
2012 року ОСОБА_6 взяла в нього у борг 353 000
грн., які зобов'язалася повернути йому
до 26 вересня 2013 року.

Свої зобов'язання за договором
позики ОСОБА_6 не виконала, гроші йому
не повернула.

11 листопада 2013 року приватним
нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_11 на
договорі позики грошей від 26 вересня 2012
року чинено виконавчий напис, згідно з
яким стягнуто з ОСОБА_6 на його
користь заборгованість в розмірі 353 000
грн.

3-особа: - приватний нотаріус
Харківського МНО ОСОБА_11, в судове
засідання не з'явилася.

В письмових запереченнях наданих до
суду, позов не визнала. Вважала, що при
вчиненні виконавчого напису нею
дотримано вимог Закону України «Про
нотаріат» та Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України.

Представник ВДВС Харківського
районного управління юстиції
Харківської області в судове засідання
не з'явився.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 1 вересня
2014 року у задоволенні позов відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд виходив з того, що спірний
виконавчий напис вчинено приватним
нотаріусом з дотриманням вимог
чинного законодавства України.

Такий висновок суду відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону
України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Частиною 4 пункту 283 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 3 березня 2004 року №20/5 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 3 березня 2004 року за №283/8882
передбачено, що вчинення виконавчого
напису в разі порушення основного
зобов'язання та (або) умов іпотечного
договору здійснюється нотаріусом
після спливу тридцяти днів з моменту
одержання іпотекодавцем та боржником,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги про усунення
порушень.

Згідно пункту 284 зазначеної
Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі
написи, зокрема, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Частиною 1 пункту 283 Інструкції
встановлено, що для вчинення
виконавчого напису стягувачем або
уповноваженим представником нотаріусу
подається заява, у якій, зокрема, має
бути зазначено: відомості про
найменування і адресу стягувача та
боржника; дата та місце народження
боржника - фізичної особи, місце його
роботи; номери рахунків у банках,
кредитних установах, код в ЄДРПОУ для
юридичної особи; строк, за який має
провадитися стягнення; інформація щодо
суми, яка підлягає стягненню або
предметів, що підлягатимуть
витребуванню, включаючи пеню, штрафи,
проценти тощо. Заява може містити також
іншу інформацію, необхідну для
вчинення виконавчого напису.

Пунктом 286 Інструкції передбачено,
що при вчиненні виконавчого напису
нотаріус повинен перевірити, чи подано
на обґрунтування стягнення документи,
зазначені у Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів» від 29 червня 1999 року №1172,
для одержання виконавчого напису для
стягнення заборгованості за
нотаріально посвідченими угодами
подаються, зокрема, оригінал
нотаріально посвідченої угоди;
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що 26
вересня 2012 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6
укладений договір позики грошей,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського МНО ОСОБА_11 за р. №1916,
відповідно до якого ОСОБА_8 надав в борг
ОСОБА_6 353 000 грн., що на день укладання
цього договору згідно з курсом НБУ
складало 43 360 доларів США, на строк до 26
вересня 2013 року.

Згідно п. 2 вказаного договору,
повернення позиченої суми повинно бути
зроблено на розрахунковий рахунок у
ПАТ КБ «Приват Банк» на ім'я ОСОБА_8
(а.с.36).

У визначений договором строк ОСОБА_6
свої зобов'язання не виконала,
грошовий борг ОСОБА_8 не повернула.

15 жовтня 2013 року ОСОБА_8 звернувся до
приватного нотаріуса Харківського МНО
ОСОБА_13 з заявою, в якій просив
запропонувати ОСОБА_6 повернути йому
борг протягом 3-х календарних днів, а в
разі його неповернення, вчинити на
договорі виконавчий напис про
стягнення боргу (а.с.46).

На виконання вимог ст. 84 Закону
України «Про нотаріат» заява ОСОБА_8
була передана приватним нотаріусом
Харківського МНО ОСОБА_13 поштою із
зворотнім повідомленням ОСОБА_6 та
отримана останньою під розпис 18 жовтня
2013 року (а. с. 45, 47).

Будь-яких заперечень від ОСОБА_6 на
заяву ОСОБА_8 приватному нотаріусу не
надійшло.

11 листопада 2013 року приватним
нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_13 на
оригіналі договору позики від 26
вересня 2012 року вчинено виконавчий
напис про стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_8 грошового боргу в розмірі 353 000
грн. ( а. с. 37).

Матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів того, що на час
вчинення виконавчого напису
нотаріусом ОСОБА_6 повернула грошовий
борг ОСОБА_8

Не надані такі докази представником
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 при подачі апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції та до суду апеляційної
інстанції.

За таких обставин, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що спірний виконавчий напис вчинено
приватним нотаріусом з держанням вимог
чинного законодавства України та
обґрунтовано відмовив позивачці у
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи
позивача, дослідив надані ним докази,
дав їм належну оцінку та ухвалив
законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що
в договорі позики містяться дві різні
суми, які боржник повинен був повернути
стягувачеві, не можуть бути прийняті до
уваги колегією суддів.

Зі змісту договору позики
вбачається, що ОСОБА_6 позичила у ОСОБА_8
гроші у сумі 353 000 грн., що на день
укладання цього договору згідно з
курсом НБУ складало 43 360 грн.

Таким чином, сума позики за
договором складала 353 000 грн. Вказана
сума стягнута за спірним виконавчим
написом з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на
погашення заборгованості.

Не можуть бути прийняті до уваги
колегії суддів і доводи апеляційної
скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про
те, що у виконавчому написі не вказано
номер банківського рахунку ОСОБА_8 на
який необхідно перераховувати борг.

Відсутність у виконавчому написі
даних щодо номеру банківського рахунку
ОСОБА_8, само по собі не є підставою для
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню.

Інші доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, не є
суттєвими та висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. ст. 308, 313, п. 1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 1 вересня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: