ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1235/14
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( ЗАОЧНЕ)

"14" травня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва

в складі: головуючого судді
ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря
ДРАГА О.А.

сторін:

позивача
ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
СВЯТОШИНСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ м.
КИЄВА , ОСОБА_3, третя особа: Головне
управління Державного казначейства
України в м. Києві про відшкодування
моральної шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
суду, суд-

в с т а н о в и в :

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до Святошинського
районного суду м. Києва, ОСОБА_3 ,
залучивши в якості третьої особи:
Головне управління Державного
казначейства України у м. Києві про
відшкодування моральної шкоди 1 500 000 (
один мільон п"ятьсот тисяч ) гривень,
завданої громадянинові незаконними
діями суду ( а.с. 3- 4).

Суддею Апеляційного суду м. Києва
Корчевним Г.В. визначено підсудність
вказаної цивільної справи
Дарницькому районному суду м. Києва,
яка надійшла до суду 14.01. 2014 року за
вх. № 1858 та передана судді для
відкриття провадження 21.01. 2014 року за
вх. № 106 ( а.с.1).

Ухвалою Дарницького районного
суду м. Києва від 23.01. 2014 року позовну
заяву залишено без руху у зв"язку із
невідповідністю вимогам ст. 119 ЦПК
України та Закону України "Про
судовий збір" ( а.с.5).

Ухвалою Дарницького районного
суду м. Києва від 07 лютого 2014 року у
зв"язку із невиконанням вимог,
зазначених в ухвалі від 23.01. 2014 року,
позовну заяву визнано неподаною і
повернуто позивачу ( а.с. 8).

Не погодившись з ухвалою
Дарницького районного суду м. Києва
від 07.02. 2014 року, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, у якій просив
ухвалу від 07.02. 2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог ( а.с. 11-12).

Ухвалою колегії суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва від 03.04.
2014 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2
задоволено частково про скасування
ухвали суду першої інстанції та
передачі питання на новий розгляд, а
підстав для ухвалення апеляційним
судом рішення по суті позовних
вимог відсутні ( а.с.21-23).

Ознайомившись з ухвалою колегії
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва від 03.04. 2014 року ( а.с.25), ухвалою
Дарницького районного суду м. Києва
від 22.04. 2014 року позовну заяву
залишено без руху у зв"язку із
невідповідністю вимогам ст. 119 ЦПК
України , а саме: нечитаємий текст
позовної заяви та відсутні до неї
додатки ( а.с. 26).

28.04. 2014 року за вх. № 19615 на
виконання вимог ухвали від 22.04. 2014
року надано до суду новий текст
позовної заяви з додатками ( а.с. 29-39).

Ухвалою Дарницького районного
суду м. Києва 29.04. 2014 року відкрито
провадження у справі та призначено в
судове засідання на 14.05. 2014 року з
повідомленням всіх учасників процесу
( а.с. 40-41).

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду,
у новій редакції, з позовом про
відшкодування моральної шкоди,
залучивши в якості третьої особи:
Головне управління Державного
казначейства України у м. Києві ,
обгрунтовуючи свої позовні вимоги
тим, що суддею Святошинського
районного суду м. Києва Ключником А.С.
розглядалася цивільна справа за його
позовом до ОСОБА_4 , 3-я особа: Відділ
паспортної реєстраційної та
міграційної роботи Святошинського РУ
ГУМВС України в м. Києві про зняття з
реєстрації, в задоволенні якого йому
було відмовлено. При розгляді справи
було порушені норми ст.ст. 40, 64
Конституції України, необгрунтована,
неправосудна ухвала та рішення
відповідача, порушення встановлених
законом строків .

У тексті ухвали від 09.04. 2013 року,
відповідач цитує неіснуючий пункт -
п.1 ч.1 ст. 115 ЦПК України.

У рішенні по справі від 06.08. 2013
року- невірно заначенаий номер
квартири, правильний номер квартири
44.

Відповідач затримав розгляд справи
з 09.04. 2013 року по 06.08. 2013 року, тобто
була порушена ст. 6 Конвенції про
захист прав людини та основних
свобод відповідно до якої він має
право на вирішення питань щодо
цивільних прав та обов"язків та на
розгляд справи упродовж розумного
строку. У зв"язку з порушенням ст. ст. 8,
19, 21, 22, 24, 40, 64, 68, 129 Конституції України,
він зазнав і матеріальних збитків по
підготовці, друку позовної заяви,
транспортні витрати, судовий збір,
ціни цінного листа до відповідача у
цивільній справі, комунальних
платежів за відповідача у цивільній
справі, яка була зареєстрована за
його адресою у його квартирі впродовж
п"яти місяців, у зв"язку з чим йому
заподіяна моральна шкода, яку він
оцінює в 150 000 ( сто п"ятьдесят) тисяч
гривень, та яку просить стягнути за
рахунок державного бюджету на його
користь.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити.

Представник відповідача
Святошинського районного суду м. Києва,
відповідач ОСОБА_3 та представник
третьої особи в судове засідання
не з'явилися, про час та місце
слухання справи повідомлялися
належними чином, про що свідчать
зворотні повідомлення про вручення
судових повідомлень 05.05. 2014 року,
будь-яких заяв через канцелярію суду
про відкладення справи від
відповідачів та третьої особи не
надходило, про причини неявки суд не
повідомили.

Суд вважає за можливе розглядати
справу у відсутність відповідачів та
ухвалити заочне рішення по даній
справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України
на підставі наявних у справі доказів,
оскільки позивач не заперечує проти
такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши докази, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 06.08.2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , 3-я особа: Відділ
паспортної реєстраційної та
міграційної роботи Святошинського РУ
ГУМВС України в м. Києві про зняття з
реєстраці відмовлено з підстав
припинення існування правовідносин,
оскільки ОСОБА_4 в добровільному
порядку знялась з реєстраційного
обліку місця проживання спірної
квартири.

Не погоджуючись з строками розгляду
справи та допущеними процесуальними
описками при виготовленні повного
тексту рішення , позивач ОСОБА_2
звернувся з позовом в якому просить
стягнути за рахунок державного
бюджету на його користь моральну
шкоду в розмірі 150 000 ( сто п"ятьдесят
тисяч) гривень, з тих підстав, що суддя
Ключник А.С. допустив тяганину при
розгляді цивільної справи, яка
продовжувалася близько п"яти
місяців з невідомих причин , у
звя"язку з чим, була порушена ст. 6
Конвенції про захист прав людини та
основних свобод відповідно до якої
він має право на вирішення питань
щодо цивільних прав та обов"язків та
на розгляд справи упродовж
розумного строку, в результаті чого
завдано йому моральної втрати,
моральних страждань, які призвели до
порушення нормальних життєвих
зв"язків, вимагають додаткових зусиль
для організації свого життя, що
призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру, а також поніс матеріальні
збитки, які виражені по підготовці,
друку позовної заяви, транспортні
витрати, у судовому зборі та ціни
цінного листа до відповідача по
справі № 759/5241/13-ц, комунальних
платежів за відповідача у
цивільній справі № 759/5241/13-ц , яка
була зареєстрована за його адресою
у його квартирі впродовж п"яти
місяців .

Статтями 126 та 129 Конституції
України встановлено, що судді при
здійсненні правосуддя незалежні і
підкоряються лише закону, вплив на
них у будь-який спосіб забороняється,
і що однією з основних засад
судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім
випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 125
Конституції України та норм
процесуального права особи мають
право оскаржити судове рішення до
судів вищої інстанції в порядку та з
підстав, визначених у процесуальному
законодавстві. Питання притягнення
судді до відповідальності
врегульовано законами України " Про
судоустрій та статус суддів" та " Про
Вищу раду юстиції"

Таким чином, чинне
законодавство надає можливість
громадянину повною мірою реалізувати
свої право на оскарження судового
рішення та дій судді під час
здійснення правосуддя.

Разом з тим, відповідно до
вимог ст. 219 ЦПК України, суд може з
власної ініціативи або за заявою
осіб, які беруть участь у справі,
виправити допущені у судовому
рішенні описки чи арифметичні
помилки.

З пояснень позивача, в
судовому засіданні встановлено, що
останній не оскаржував рішення
Святошинського районного суду №
759/5241/13-ц від 06.08. 2013 року за позовом
ОСОБА_2 ОСОБА_4 , 3-я особа: Відділ
паспортної реєстраційної та
міграційної роботи Святошинського РУ
ГУМВС України в м. Києві про зняття з
реєстрації до Апеляційного суду м.
Києва на його незаконність, оскільки
це для нього додаткові витрати на
судовий збір та не звертався до
Святошинського районного суду м.
Києва про виправлення описок у
судовому рішенні за № 759/5241/13-ц від
06.08. 2013 року, оскільки зазначені
описки суттєво ні на що не впливають.

Оскарження дій судді при
здійсненні правосуддя та рішення
суду до іншого суду першої
інстанції порушує принцип
незалежності суддів і заборону
втручання у вирішення справи
незалежним судом.

Суд є органом, який розглядає
скарги на рішення, дії чи
бездіяльність органів державної
влади, посадових і службових осіб, а
його рішення оскаржуються лише в
порядку, визначеному ст. 129
Конституції України і законодавством
про судочинство.

Здійснення правосуддя в Україні
врегульовано конституційними нормами
окремо від діяльності інших органів
державної влади.

Відповідно до ст. 62
Конституції України матеріальна і
моральна шкода, завдана безпідставним
засудженням, відшкодовуєтьсчя
державою лише в разі скасування
вироку як неправосудного. Проте, у
цьому разі за заподіяну особі шкоду
відповідає не суд або суддя, а
держава.

Частиною 5 ст. 1176 ЦК України
визначено, що шкода, завдана фізичній
або юридичній особі внаслідок
постановлення судом незаконного
рішення в цивільній справі,
відшкодовується державою в повному
обсязі в разі встановлення в діях судді
(суддів), які вплинули на постановлення
незаконного рішення, складу злочину за
обвинувальним вироком суду, що набрав
законної сили.

Тобто, якщо для відшкодування
фізичній особі шкоди, завданої
внаслідок застосування до неї
кримінально-процесуальних заходів,
необхідне визнання такого
застосування незаконним та його
скасування, то відшкодування шкоди,
завданої в результаті прийняття
неправомірного рішення по цивільній
справі, можливе лише в разі
встановлення в діях судді (суддів)
складу злочину.

У відповідності до ст.ст. 126, 129
Конституції України вплив на суддів
у будь-який спосіб забороняється. Судді
при здійсненні правосуддя незалежні і
підкоряються лише закону.

Одним із основних засад
судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

В судовому засіданні було
встановлено, що позивач ОСОБА_2 не
скористався своїм правом на оскарження
рішення Святошинського районного суду
м. Києва в апеляційному порядку.

Разом з тим, рішення
Святошинського районного суду м. Києва
№ 759/5241/13-ц від 06.08. 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , 3-я особа:
Відділ паспортної реєстраційної та
міграційної роботи Святошинського РУ
ГУМВС України в м. Києві про зняття з
реєстраці, набрало законної сили.

Отже, не має права на відшкодування
шкоди особа, яка шляхом самообману
перешкоджала з'ясуванню істини і цим
сприяли проведенню щодо неї незаконних
дій, зазначених у ст. 1172 ЦК України.

Оскільки , в судовому засіданні з
пояснень позивача встановлено, що
21.05. 2013 року відповідачка ОСОБА_4 у
цивільній справі № 759/5241/13-ц
самостійно знялася із місця
реєєстрації місця проживання, про що
23.05.2013 року, остання до канцелярії
Святошинського суду подала заяву в
якій просила провадження у справі
закрити, надавши до суду копію
паспорту з відміткою про зняття з
реєстраційного обліку місця
проживання і йому в суді
запропонували подати заяву про
закриття справи, оскільки відсутній
спір, він відмовився і наполягав на
його розгляді по суті пред"явлених
вимог.

Право на відшкодування моральної
шкоди виникає за наявності
передбачених законом умов або підстав
відповідальності за заподіяну шкоду
(постанова Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4).

Разом з тим, в порушення вимог
чинного законодавства, позивачем не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження спричиненої
моральної шкоди, не зазначено
наявність моральної шкоди, яких саме
страждань зазнав позивач, не доведено
причинно-наслідкового зв'язку між
діями відповідача та моральною шкодою
та з яких саме обставин виходив
позивач, визначаючи розмір
компенсації.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної чи
юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4
«Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (далі - Постанова) під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі незаконним
діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з перебуванням під слідством і
судом, у порушенні нормальних життєвих
зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушення стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Пунктом 4 Постанови роз'яснено, що у
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Як вбачається з матеріалів справи, в
обґрунтування позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди
позивач ОСОБА_2 зазначив, що
відповідач своїми діями завдав йому
моральні та фізичні страждання, що
виражені у моральних стражданнях, які
призвели до порушення нормальних
життєвих зв"язків, вимагають
додаткових зусиль для організації
свого життя, що призвело до
погіршення або позбавлення
можливостей реалізації своїх звичок
і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру, а
також поніс матеріальні збитки, які
виражені по підготовці, друку
позовної заяви, транспортні витрати,
у судовому зборі та ціни цінного листа
до відповідача по справі № 759/5241/13-ц,
комунальних платежів за відповідача
у цивільній справі № 759/5241/13-ц , яка
була зареєстрована за його адресою
у його квартирі впродовж п"яти
місяців .

Разом з тим, в судовому засіданні
позивач погодився з тим, що справа
в суді знаходилася чотири місяці, а
не п"ять місяців, оскільки він
допустився помилки.

Беручи до уваги наведені обставини
та положення закону, суд приходить до
висновку, що не знайшов свого
підтвердження факт порушення прав
позивача, зокрема завданням позивачу
моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру діями чи
бездіяльністю відповідача.

Крім цього, позивачем не надано
суду доказів наявності моральної
шкоди, протиправності діяння чи
бездіяння відповідача, наявності
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням відповідача та
вини відповідача в її заподіянні, а
надані позивачем які виражені по
підготовці, друку позовної заяви,
транспортні витрати, у судовому зборі
та ціни цінного листа до відповідача
по справі № 759/5241/13-ц, не є належними
доказами в розумінні ст. 58 ЦПК України,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

Щодо комунальних платежів за
відповідача у цивільній справі, яка
була зареєстрована за його адресою
у його квартирі впродовж п"яти
місяців, також не є належним доказом,
оскільки позивач з позовом про
зняття з реєстрації відповідача
звернувся до Святошинського суду м.
Києва 05.04. 2013 року, а 21.05. 2013 року
відповідачка самостійно знялася із
місця реєстрації місця проживання,
тобто через півтора місяці, вказана
вимога стосується зовсім інших
правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 55, 56, 62, 64, 125,
126, 129 Конституції України, ст. ст. 23,
1176 ЦК України, ст.ст. 10, 14, 88,
212, 213, 215, 218, 219, 224-230, 294 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 до СВЯТОШИНСЬКОГО РАЙОННОГО
СУДУ м. КИЄВА , ОСОБА_3, третя особа:
Головне управління Державного
казначейства України в м. Києві про
відшкодування моральної шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями суду, шляхом стягнення за
рахунок державного бюджету на його
користь в рахунок відшкодування
моральної шкоди - 150 000 ( сто п"ятьдесят
тисяч) гривень, відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуто Дарницьким районним судом
м. Києва за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення . Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу та третій особі для
відому.

Повний текст заочного рішення
виготовлено 19 травня 2014 року.

СУДДЯ
Л.К. ЛЕОНТЮК