Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу
в складі:

головуючого - судді Чайкіна І.Б.

при секретарі - Конограй В.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Пилипенко
О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, у залі суду міста Кривого
Рогу, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ « Київське агентство
повітряних сполучень «Кий Авіа» про
зміну формулювання та дати звільнення,
оплату за час вимушеного прогулу,
відшкодування грошових коштів
безпідставно стягнутих з заробітної
плати, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В
И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовною заявою до ПАТ « Київське
агентство повітряних сполучень «Кий
Авіа» про зміну формулювання та дати
звільнення, оплату за час вимушеного
прогулу, відшкодування грошових коштів
безпідставно стягнутих з заробітної
плати, стягнення моральної шкоди,
обґрунтовуючи вимоги тим, що вона
працювала на посаді старшого агента по
обслуговувані та продажу авіаквитків у
криворізькій філії Дніпропетровської
дирекції ПАТ « Київське агентство
повітряних сполучень « Кий Авіа». 21.06.2010
року ОСОБА_1 була прийнята на посаду
агента в криворізьку філію
Дніпропетровської дирекції ПАТ
«Київське агентство повітряних
сполучень «Кий Авіа», 27.04.2012 року згідно
наказу № 159/Л була переведена на
посаду старшого агента по
обслуговуванню та продажу авіаквитків
у Криворізькій філії
Дніпропетровської дирекції ПАТ
«Київське агентство повітряних
сполучень « Кий Авіа».09.09.2013 року ОСОБА_1
надала заяву про звільнення за своїм
бажанням з відробком 2 тижня, строк
відробки закінчувався 23.09.2013 року. З
18.09.2013 року по 25.09.2013 року ОСОБА_1
знаходилась на лікарняному. 30.09.2013 року
вона отримала наказ № 348/Л від 25.09.2013
року в якому було зазначено, що
відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України її
звільнено у зв'язку із втратою довіри.
Тому вона вважає, що її було звільнено
не законно. До того ж, в її випадку при
звільнені не були надані результати
службового розслідування, не були
доведені їй причини звільнення.
Відповідно наказу № 36 від 19.06.2013 року
було проведено службове розслідування,
та зазначено, що начебто ОСОБА_1
допустила помилку, яка призвела до
нестачі грошових коштів у розмірі 45303,00
гривень. Відрахування коштів із
заробітної плати її почалися з травня
2013 року, а накази прийняті у червні та
серпні 2013 року. 30.05.2013 року керівництво
ПАТ «Київське агентство повітряних
сполучень «Кий Авіа» заставили ОСОБА_1
написати пояснення, при цьому не маючи
ніяких підстав. Позивачка ОСОБА_1
вважає, що службові особи Криворізької
філії Дніпропетровської дирекції, а
також службові особи ПАТ «Київське
агентство повітряних сполучень «Кий
Авіа» , використовуючи свої службові
повноваження безпідставно утримували
з неї грошові кошти у розмірі 17352,35
гривень. Самостійно ОСОБА_1 було
сплачено 30.05.2013 року 10262,00 грн, через
центральну касу підприємства, тобто
загальна сума погашення складає 27614,35
грн., яку вона просить стягнути на свою
користь . Усіма цими діями підприємство
заподіяло їй моральної шкоди, що
призвело до моральних страждань,
істотності змушених змін життєвих
відносин, необхідних для відновлення
колишнього стану здоров'я і спокою,
вважає розмір моральної шкоди їй
спричиненої 38711,25 грн. та просить її
стягнути на свою користь.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 позовну заяву підтримали в
повному обсязі та просили
задовольнити.

Представник відповідача Пилипенко О.Ю.
позовні вимоги заявлені позивачкою не
визнав, оскільки ОСОБА_1 було звільнено
відповідно до законодавства, просив
застосувати строк позовної давності в
один місяць. Більш докладно свою
позицію виклав у письмових
запереченнях долучених до матеріалів
справи.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, вивчивши матеріали справи
і оцінивши в сукупності всі досліджені
в справі докази, суд вважає позов
ОСОБА_1 до ПАТ « Київське агентство
повітряних сполучень «Кий Авіа» про
зміну формулювання та дати звільнення,
оплату за час вимушеного прогулу,
відшкодування грошових коштів
безпідставно стягнутих з заробітної
плати, стягнення моральної шкоди слід
задовольнити частково за наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала
на посаді старшого агента по
обслуговувані та продажу авіаквитків у
криворізькій філії Дніпропетровської
дирекції ПАТ « Київське агентство
повітряних сполучень « Кий Авіа». 21.06.2010
року ОСОБА_1 була прийнята на посаду
агента в криворізьку філію
Дніпропетровської дирекції ПАТ
«Київське агентство повітряних
сполучень «Кий Авіа» ( а.с.16-17), 27.04.2012
року згідно наказу № 159/Л була
переведена на посаду старшого агента
по обслуговуванню та продажу
авіаквитків у Криворізькій філії
Дніпропетровської дирекції ПАТ
«Київське агентство повітряних
сполучень «Кий Авіа».09.09.2013 року ОСОБА_1
надала заяву про звільнення за своїм
бажанням з відробком 2 тижня, строк
відробки закінчувався 23.09.2013 року. З
18.09.2013 року по 25.09.2013 року ОСОБА_1
знаходилась на лікарняному.( а.с.13)
30.09.2013 року вона отримала наказ № 348/Л
від 25.09.2013 року в якому було зазначено,
що відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України
її звільнено у зв'язку із втратою
довіри, підстава: матеріали службового
розслідування.(а.с.14).

В наказі не зазначено, які саме винні
дії позивача при виконанні трудових
обов'язків, стали підставою для втрати
довір'я з боку роботодавця. До того ж, не
зазначено, яке саме службове
розслідування визначено як підставу
для звільнення, не зрозуміло, чи
ознайомлювали позивача з його
результатами.

До цього наказом № 54 від 16.08.2013 року до
позивача було застосовано догану за
надання не достеменної інформації про
наявність дебіторської заборгованості
(а.с.11). Підставою для винесення цього
дисциплінарного стягнення є ті самі
події.

Згідно з роз'ясненнями п.18 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
6 листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів» при
розгляді справ про поновлення на
роботі судам необхідно з`ясувати, з
яких підстав проведено звільнення
працівника згідно з наказом
(розпорядженням) і перевіряти їх
відповідність законові.

З заперечень відповідача вбачається,
що підставою для звільнення стало те,
що службовим розслідуванням, яке
проводилося на підставі наказу ПАТ
«КИЙ - АВІА» №36 от 19.06.2013г. був
встановлений факт наявності
заборгованості за виписані старшим
агентом Криворізького філіалу ПАТ «КИЙ
АВІА» ОСОБА_1 авіаквитки за період з 16
по 25 травня 2013 р. в розмірі 45303,00 (сорок
п'ять тисяч триста три )грн. 00.

На думку відповідача, позивачка
заволоділа грошовими коштами
належними ПАТ "КИЙ АВІА" на загальну
суму 79 916, 84 грн, що надало підстави для
втрати до неї довіри (а.с. 34).Крім того,
старший агент Криворізького філіалу
ПАТ «КИЙ АВІА» ОСОБА_1 погодилася
погасити заборгованість 35041,00 грн. (45303
грн. - 10262 грн ) перед - товариством
протягом року, що, на думку відповідача,
є визнанням нанесення йому
матеріальних збитків (а.с. 15) .

Відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП
України крім підстав, передбачених ст.
40 цього Кодексу, трудовий договір з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути
розірваний також у випадках: винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові, товарні або
культурні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір`я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

Звільнення з підстав втрати довір`я,
суд може визнати обґрунтованим, якщо
працівник, який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні
цінності (зайнятий їх прийманням,
зберіганням, транспортування,
розподілом і т.п.) вчинив умисно або
необережно такі дії, які дають власнику
або уповноваженому ним органу підстави
для втрати до нього довір`я (зокрема,
порушення правил проведення операцій з
матеріальними цінностями).

Наказом Міністерства фінансів України
№ 69 від 11 серпня 1994 року затверджено
Інструкцію по інвентаризації основних
засобів, нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, якою передбачено, що під
час документального оформлення
інвентаризації повинно бути виконано
наступне: складаються акти, які
візуються головою комісії із
зазначенням в них конкретних залишків
майна до інвентаризації;
матеріально-відповідальна особа надає
розписку комісії про здачу до початку
інвентаризації до бухгалтерії всіх
документів; комісія визначає вартість
майна та складає акти за встановленими
формами; складається звіряльна
відомість, яка повинна бути підписана
головою, членами комісії та
матеріально-відповідальною особою.
Після інвентаризації, в разі
необхідності, складається Акт
контрольної перевірки інвентаризації,
яка проводиться з участю
матеріально-відповідальної особи та до
відкриття складу чи приміщення, в якому
проводилась інвентаризація.

При цьому чи були в діях ОСОБА_1
конкретні порушення і чи доведена її
вина в цих порушеннях, не було
проведено інвентаризації, а також не
встановлено за який період виникла
недостача та які докази, конкретно
підтверджують ;вказані обставини,
оскільки матеріали справи містять лише
аудиторський висновок від 03 лютого 2014
року, який проведено після звільнення
позивача (а.с. 48-51), та акт проведення
службового розслідування від 24 вересня
2013 року складений за день до звільнення
ОСОБА_1 та з яким ОСОБА_1 ознайомлено не
було та пояснення не надавалися.(а.с.
105-108).

З акту вбачається, що комісією
встановлено факт порушення фінансової
дисципліни та службових зловживань
старшим агентом Криворізького філіалу
ПАТ "КИЙ АВІА" під час продажу
авіаційних перевезень, що призвело до
втрат на суму 79 916, 84 та на підтвердження
цих втрат не надано первинних
бухгалтерських документів. Таким
чином, відповідачем не наведено, що
втрати не повязані з ризиком у
підприємницькій діяльності.

Крім того, не спростовано доводів
ОСОБА_1, про те, що каса у філії була
відсутня, а облік реалізації товарних
та матеріальних цінностей не
проводився.

Договір про повну матеріальну
відповідальність не містить дати його
підписання, а отже не можливо
встановити коли саме працівник його
підписав (а.с. 39).

Оцінивши належним чином надані
сторонами докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку про те, що законних
підстав для звільнення позивача за п.2
ст.41 КЗпП України у відповідача не було,
а тому порушені внаслідок незаконного
звільнення трудові права позивача
підлягають захисту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у
разі звільнення без законної підстави
або незаконного переведення на іншу
роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

За положеннями п.2,8 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№100(з наступними змінами і
доповненнями), середньомісячна
заробітна плата обчислюється виходячи
за останні 2 календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюється із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного(годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна(годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі(календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів(годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна
плата визначена законодавством як
розрахункова величина для нарахування
виплат і допомоги, вона обчислюється
шляхом множення середньоденної
заробітної плати, розрахованої згідно
з абзацом першим цього пункту, на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді.

Як видно із справи, у липні 2013 року
ОСОБА_1 відпрацювала 23 дня; у серпні 2013
року - відпрацювала 21 день, що
підтверджується табелем обліку
робочого часу за липень, серпень 2013
року та розрахунковими листками за
липень, серпень 2013 року(а.с.139-140; а.с
145-146).

Отже, середньоденна заробітна плата
позивачки за липень-серпень 2013 року
становить: 4 387,20 грн.(3746,20 грн.+4 829,10 грн.):
24 (23 дня липня та 21 дня серпня 2013 року)=
199,42 грн.

З урахуванням положень Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№100(з наступними змінами і
доповненнями) щодо визначення розміру
середньої заробітної плати, що
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивачки на підставі ст.117
КЗпП України за час затримки
розрахунку за період з 26.09.2013 року по
15.10.2014 року, а саме за 264 робочих днів,
становить: 264 днів х 199,42 грн. = 52 646,88 грн.

Отже, до стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_1 підлягає середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні у розмірі 52 646,88 грн.

Щодо відрахувань із заробітної плати
встановлено, що в порушення ч. 1 ст. 128
КЗпП України розмір відрахувань
становив більше двадцяти процентів при
кожній виплаті заробітної плати, а у
випадках, окремо передбачених
законодавством України, - п'ятдесяти
процентів заробітної плати, яка
належить до виплати працівникові. Так,
відповідно до розрахункових листків
ОСОБА_1 :

- за травень 2013р. всього нараховано
5849,00грн. та утримано 4963,33грн. (а.с. 143);

- за червень 2013р. всього нараховано
5295.85грн. та . утримано з урахуванням,
виплати зарплати 5763,10грн. (а.с.144);

- за липень 2013р. всього нараховано
3746,20грн. та утримано з урахуванням
виплати зарплати 4164,62 грн. (а.с. 145);

- за серпень 2013р. всього нараховано
5028,20грн. та утримано 4829,10грн. (а.с. 146);

- за вересень 2013р. всього нараховано
10397,50грн. та утримано з урахуванням
виплати зарплати 10596,60 грн. (а.с. 147)

До того ж, в касу підприємства ОСОБА_1
було внесено 10 262 грн. за прибутковим
касовим ордером № 188 від 30 травня 2013
року, що сторонами не заперечується, а
отже доказуванню не підлягає.

Таким чином з ОСОБА_1 було незаконно
утримано 20 858, 60 грн., що підлягають
стягненню з відповідача.

В порушення ст. 129 КЗпП. України
підприємством здійснено відрахування
з вихідної допомоги, компенсаційних та
інших виплат. Так, відповідно до
розрахункового листка ОСОБА_1 за
вересень 2013р,що підприємством
здійснено відрахування з компенсації
за дні невикористаної відпустки та
повне відрахування з оплати перших
п'яти днів тимчасової
непрацездатності, що, підтверджується
розрахунковим листком ОСОБА_1 за
жовтень 2013р., та листопад 2013 року (а.с. 44).
Таким чином, на користь позивача
підлягає стягненню сума 700,83 (в межах
позовних вимог).

Відповідно до табелю обліку робочого
часу за вересень 2013р. та у
відповідності до правил внутрішнього
трудового розпорядку ОСОБА_1 та інші
працівники 07 вересня та 14 вересня не
працювали, оскільки субота та неділя
встановлені вихідними днями. Позивач
не довів, що вона працювала у вказані
дні, тому підстав для задоволення
позову в цій частині відсутні.

Зазначені суми визначені без утримання
прибуткового податку з громадян та
інших обов'язкових платежів, оскільки
справляння і сплата прибуткового
податку з громадян є відповідно
обов'язком роботодавця та працівника.

Згідно положень ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Визначаючи її розмір, суд враховує
характер спору, задоволення основних
вимог, що частково компенсує моральні
страждання позивачки і вважає, що 500
грн. будуть достатньою сумою для її
відшкодування.

Згідно зі ст. 233 КЗпП України працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Відповідно до положень ст. 234 КЗпП
України у разі пропуску з поважних
причин строків, установлених ст. 233
цього Кодексу, районний, районний у
місті, міський чи міськрайонний суд
може поновити ці строки.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 06
листопада 1992 року № 9 (з наступними
змінами) у кожному випадку суд
зобов'язаний перевірити і обговорити
причини пропуску строків звернення до
суду з позовом, а також навести у
рішенні мотиви, чому він поновлює або
вважає неможливим поновити пропущений
строк.

Зробити висновок про поважність або
неповажність причин пропуску строку
можливо лише з урахуванням всіх
обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка була звільнена 25 вересня 2013
року. 21 жовтня 2013 року вона звернулась з
питанням щодо законності її звільнення
до Територіальної державної інспекції
з питань праці у місті Києві (а.с. 91-93).

З Територіальної державної інспекції з
питань праці позивачка отримала
відповідь 11.12.2014 року з рекомендацією
звернутися до суду (а.с. 91-93). Також,
позивач зверталася до генерального
директора відповідача зі скаргою,
відповідь на яку датовано 18.10.2013 року.

За вимогами чинного трудового
законодавства існує загальне правило
про те, що строк для звернення до суду
обчислюється з дня, коли працівник
дізнався, або повинен був дізнатися про
порушення його прав.

До суду з даним позовом позивачка
звернулась 26 листопада 2013 року (а.с. 1),
не дочекавшись результату перевірки
інспекції, надіславши до неї повторний
запит, тобто в межах місячного строку з
дня, коли вона дізналась про порушення
її прав при звільненні.

Таким чином, суд вважає, що позивачкою
строк звернення до суду з позовом
пропущений з поважних причин, а тому
підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір в розмірі 985 грн. 66 коп. (742,06 + 243,60).

Керуючись ст. ст. 1-3, 8,10,11,15,60,110,119,209,211-215,
ЦПК України, ст.ст. 4,22,104 ЦК України, та
ст. 40, 43, 42, 49-3, 149, 179, 184, 233, 234, 235, 237-1 КЗпП
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Київське
агентство повітряних сполучень "Кий
Авіа" про зміну формулювання та дати
звільнення, оплату за час вимушеного
прогулу, відшкодування грошових коштів
безпідставно стягнутих з заробітної
плати, стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до
суду за вирішенням трудового спору.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого
агента Криворізької філії
Дніпропетровської дирекції Публічного
акціонерного товариства "Київське
агентство повітряних сполучень "Кий
Авіа", розташованому за адресою: 01054,
м.Київ. ВУЛИЦЯ ДМИТРІВСЬКА. будинок 1, з
дня її неправомірного звільнення - з 25
вересня 2013 року на підставі наказу №
348/Л.

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства "Київське агентство
повітряних сполучень "Кий Авіа" на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в розмірі 52 646,88
грн.; 2 614.35 гри. утриманих з заробітної
платні коштів; 700,83 грн. допомоги у
зв'язку з втратою працездатності
моральну шкоду в розмірі 500 (п'ятсот)
грн.

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства "Київське агентство
повітряних сполучень "Кий Авіа" на
користь держави судовий збір в розмірі
814грн. 62 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в частині поновлення та роботі
та стягнення заробітної плати, але не
більше ніж за один місяць підлягає
негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особи які не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст рішення складено та
підписано 20.10.2014 року.

Суддя: І. Б. Чайкін