АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5091/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Березюк В. В. Доповідач - Куценко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

08 жовтня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра»,

на рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 січня 2014 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк «Надра» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості договором, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Надра» у березні 2012 року
звернулося до суду з позовом, в якому
просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 заборгованість за кредитним
договором №843859/ФЛ від 27 червня 2008 року
у розмірі 1 448 426, 40 грн., також стягнути з
відповідачів витрати по сплаті
судового збору.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 січня 2014 року позовні
вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволено
частково, стягнуто солідарно ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра»
заборгованість за кредитним договором
№843859/ФЛ у розмірі 1 371 564, 10 грн., яка
складається із: заборгованості по
непогашеному кредиту у розмірі 759 139,09
грн., заборгованості за несплаченими
процентами за користування кредитом у
розмірі 510 084,96 грн., пені за несвоєчасне
погашення заборгованості у розмірі 102
340,05 грн., вирішено питання щодо судових
витрат /а.с.39-42/.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Надра»
посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, порушення
норм процесуального права, у зв'язку з
чим ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення в частині
відмови у стягнені штрафу та ухвалення
в цій частині нового рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ
"Надра" /а.с.46-48/.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасувати,
з ухваленням нового рішення на
підставі п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, в
частині позовних вимог ПАТ КБ «Надра»
про стягнення штрафу за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитним
договором, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 червня 2008 року
між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір №843859/ФЛ.
Відповідно до п.1.1 кредитного договору
сума кредиту складає 96162,00 доларів США.
Згідно до п.1.4. Банк надає позичальнику
кредит з терміном погашення до 10 червня
2033 року. Відповідно до п.1.3. договору
відсотки за користування кредитом
розраховуються банком на підставі
відсоткової ставки у розмірі 14,99%
річних /а.с.4-5/.

Крім того, зобов'язання ОСОБА_3, що
випливали з кредитного договору, були
забезпечені шляхом укладання поруки з
відповідачем ОСОБА_4, відповідно до
договору поруки №843859/ФЛ-П від 27 червня
2008 року /а.с.6/.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не
виконала зобов'язання за кредитним
договором та згідно до розрахунку
заборгованості за договором №843859/ФЛ
від 27 червня 2008 року, станом на 21 січня
2013 року заборгованість останньої
складає 1 448 426,40 грн., що складається з
заборгованості за кредитом 94 975,59
доларів США, що за курсом НБУ становить
759 139, 09 грн., заборгованість по
відсоткам - 63 816,46 доларів США, що за
курсом НБУ становить 510 084,96 грн., пеня - 12
803,71 доларів США, що за курсом НБУ
становить 102 340,05 грн., штраф - 9 616,20
доларів США, що за курсом НБУ становить
76 862,29 грн. /а.с.7/.

Відповідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком
позичальника за кредитним договором є
зокрема повернення кредиту та сплата
процентів за користування ним.

Як передбачено ст.ст. 549, 611 ЦК України
однією із форм відповідальності за
порушення зобов'язання є сплата
неустойки.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову відповідальність
поручителя.

Постановляючи рішення та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення штрафу за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитним
договором, суд першої інстанції
посилався на те, що позивачем не
зазначено в чому полягає порушення
відповідачем вимог п.4.3. спірного
кредитного договору, оскільки
порушення щодо несвоєчасного
погашення кредиту та відсотків за ним
не відноситься до вищезазначеної умови
спірного кредитного договору. Крім
того, зазначає що цивільно-правова
відповідальність за вказане порушення
передбачена п. 5.2. Кредитного договору у
вигляді стягнення пені за прострочення
позичальником строку сплати
мінімально необхідних платежів з
погашення кредиту. Отже позовні вимоги
передбачають подвійну
відповідальність за одне й те саме
правопорушення і тому суд першої
інстанції прийшов до висновку, що штраф
не підлягає стягуванню.

З таким висновком суду погодитись
неможливо, з наступних підстав.

Умовами спірного кредитного договору
передбачено застосування пені як виду
цивільно-правової відповідальності за
порушення позичальником строків
погашення кредиту і процентів за
користування ним.

У той самий час, згідно з пп. 5.1-5.3
кредитного договору сторонами
передбачена сплата штрафів як виду
цивільно-правової відповідальності за
порушення позичальником вимог
договору.

За положеннями ст. 61 Конституції
України ніхто не може бути двічі
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Крім того, аналіз правових норм,
зокрема, ст. ст. 536, 549 ЦК України дає
підстави для висновку про те, що
проценти та неустойка є різними
правовими інститутами, обмеження
можливості одночасного застосування
яких законом не встановлена.

Відповідно до п.4.3.2.-4.3.4. кредитного
договору позичальник зобов'язаний
суворо дотримуватися положень цього
договору. Сплачувати необхідні платежі
у розмірі та порядку, визначених у п.3.3.1,
3.3.2., 3.3.3. цього договору. У випадку
порушення виконання зобов'язань,
сплатити банку штрафні санкції,
визначені у цьому договорі. Згідно п.5.2.
у разі порушення позичальником вимог
договору, останній зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 10% від
суми кредиту за кожен випадок.

Згідно п.1. договору поруки №843859/ФЛ-П
від 27 червня 2008 року поручитель
відповідає перед банком у тому ж об'ємі,
що і позичальник. Позичальник і
поручитель відповідають перед банком
як солідарні боржники, що передбачає
право банка вимагати виконання
зобов'язань, передбачених кредитним
договором, повністю (чи у будь-якій його
частині) як від позичальника та
поручителя разом, так і від кожного
окремо.

Дослідивши вищевказані документи,
колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги ПАТ КБ "Надра"
необхідно задовольнити в частині
солідарного стягнення штрафу за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитним договором №843859/ФЛ від 27
червня 2008 року.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства у
встановлений договором строк, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідно до ч. 1 ст.
309 ЦПК України, в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення штрафу за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитним
договором, підлягають скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Надра» - задовольнити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 січня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Надра» про стягнення
з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 штрафу за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитним договором - скасувати .

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Надра» в цій частині
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно
на користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк «Надра»
штраф за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитним договором
№843859/ФЛ від 27 червня 2008 року , в сумі 76
862,69 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Головуючий:
Куценко Т.Р.

Судді:
Волошин М.П.

Демченко Е.Л.