Справа № 500/1770/13-ц
Провадження № 2/500/193/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області в
головуючого судді - Пащенко Т.П.
при секретарі - Топтигіної О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ізмаїл
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно,-
В березні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3
про визнання права власності на
спадкове майно, в якому просять визнати
за ними право власності за кожним на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1. В
позові зазначають, що ОСОБА_4 за життя
залишив заповіт, посвідчений 06.06.1996
року, на все майно, належне йому на день
смерті на користь ОСОБА_5, яка фактично
прийняла спадщину після його смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року шляхом вступу у
володіння та управління спадковим
майном. 11.12.2001 року до нотаріальної
контори надійшла заява ОСОБА_3, яка
вказує, що вона є донькою спадкодавця
ОСОБА_4, тому просить «записати її як
спадкоємицю». ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5
померла, заповіт за життя не залишила.
Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями
першої черги є її чоловік та син -
позивачі по справі, оскільки на момент
смерті вони постійно проживали з
ОСОБА_5 та були зареєстровані за однією
адресою. Ізмаїльською державною
нотаріальної конторою було відмовлено
ОСОБА_1, ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про
право власності, оскільки заяву про
прийняття спадщини надала ОСОБА_3,
донька ОСОБА_4 Проте позивачі вважають,
що вона не прийняла спадщину, оскільки
заяву про прийняття спадщини вона не
оформила належним чином. З огляду на
вказане, позивачі зазначають, що ОСОБА_3
спадщину після смерті ОСОБА_4 не
прийняла та права на неї не має. У
зв'язку з зазначеним позивачі просять
визнати за кожним з них по 1/2 частині
житлового будинку з надвірними
В судовому засіданні представник
позивачів позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та наполягала на їх
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи була сповіщена належним чином,
про причину неявки суд не повідомила,
тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК
України ухвалює заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів у
зв'язку з відсутністю заперечень проти
такого вирішення справи представника
Вислухавши пояснення представника
позивачів, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
Судом встановлено, що ОСОБА_4 належав
будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1
на підставі договору купівлі-продажу
від 16.08.1979 року №1-2560 (а.с. 22-23).
Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_4 від 18.06.2001 року, виданого
відділом реєстрації актів
громадянського стану Ізмаїльського
міського управління юстиції Одеської
області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року
За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум
Верховного Суду України у п.1 постанови
«Про судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року № 7
роз'яснив, що відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинний
на той час закон, зокрема, відповідні
правила ЦК Української РСР 1963 року, у
тому числі щодо прийняття спадщини,
кола спадкоємців за законом. У разі,
коли спадщина, яка відкрилася до
набрання чинності ЦК України і строк на
її прийняття не закінчився до 1 січня 2004
року, спадкові відносини регулюються
Отже, після смерті ОСОБА_4 згідно ст.525
ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить
житловий будинок з надвірними
Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року)
спадкоємство здійснюється за законом і
Частиною 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року)
визначено, що кожний громадянин може
залишити за заповітом усе своє майно
або частину його (не включаючи
предметів звичайної домашньої
обстановки і вжитку) одній або кільком
особам, як тим, що входять, так і тим, що
не входять до кола спадкоємців за
законом, а також державі або окремим
державним, кооперативним та іншим
громадянським організаціям.
За життя спадкодавець ОСОБА_4 залишив
заповіт, зареєстрований за №1/1809,
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_7 06.06.1996 року, на все майно, яке на
день смерті буде йому належати, де б
воно не знаходилось і з чого б воно не
складалось на ОСОБА_5 (а.с. 14).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963
року визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину якщо він фактично
вступив в управління або володіння
Судом встановлено, що ОСОБА_5 фактично
вступила в управління спадковим
майном, оскільки була зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1, тобто вважається
такою, яка фактично прийняла спадщину.
Не встигнувши оформити належним чином
своїх спадкових прав ІНФОРМАЦІЯ_3 року
ОСОБА_5 померла, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
04.08.2011 року (а.с. 16).
Згідно до ст. 1216 ЦК України -
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
За життя спадкодавець заповіту не
залишив, що підтверджено витягом зі
спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) № 32939828 від 25.12.2012 року, згідно
якого, інформація про заповіт,
складений та посвідчений від імені
ОСОБА_5 відсутня (а.с. 17).
Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить
житловий будинок з надвірними
Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_5 є ОСОБА_1, чоловік померлої, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_2, виданим бюро
записів актів громадянського стану
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області 19.01.1970
року (а.с. 6) та син ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3, виданим
відділом (бюро) запису актів
громадянського стану м. Стаханов
Ворошиловградської області (а.с. 9), які
постійно проживали разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
та звернулися до Ізмаїльської
державної нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5, тобто вважаються такими,
які фактично прийняли спадщину (а.с. 35-37,
Листом Ізмаїльської державної
нотаріальної контори №3557/02-14 від 25.12.2012
роз'яснено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
неможливість видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом у зв'язку з
тим, що після померлого ОСОБА_4
спадкоємиця за законом, згідно ст. 535 ЦК
України 1963 року, - дочка померлого
ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після
ОСОБА_4, подала заяву поштою про
прийняття спадщини від 11.12.2001 року
(спадкова справа 1751 від 11.12.2001 року), яка
не належним чином була оформлена,
справжність підпису на ній не було
нотаріально засвідчено (а.с. 10).
У відповідності до п. 110 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України №128/5 від 14.06.1994
року заяви про прийняття спадщини, про
відмову від неї та про видачу свідоцтва
про право на спадщину повинні бути
зроблені в письмовій формі.
Справжність підпису на таких заявах
повинна бути нотаріально засвідченою.
Засвідчувати справжність підпису на
заяві не потрібно у випадку, коли
така заява подається спадкоємцем до
державної нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини особисто.
У цьому випадку державний нотаріус
встановлює особу спадкоємця і
перевіряє справжність його підпису,
про що робить відмітку на заяві, де
зазначає найменування документа, що
посвідчує особу заявника, номер та
дачу його видачі, найменування
установи, підприємства, організації,
яка його видала, рік народження
спадкоємця. Якщо заява, на якій
справжність підпису спадкоємця не
засвідчена, надійшла поштою, вона
приймається державним нотаріусом, а
спадкоємцю пропонується надіслати
заяву, оформлену належним чином, або
прибути особисто до державної
нотаріальної контори.
Листом Ізмаїльська державна
нотаріальна контора повідомила ОСОБА_3
про те, що необхідно звернутися до
будь-якої нотаріальної контори та
належним чином оформити заяву та
надіслати до Ізмаїльської державної
нотаріальної контори, однак вона ці
вимоги не виконала. (а.с. 38) Також 19.07.2010
року та 06.10.2010 року Ізмаїльська
державна нотаріальна контора
повідомила ОСОБА_3, що необхідно
з'явитися до нотаріальної контори або
надати довіреність для оформлення
спадкових справ після смерті ОСОБА_4
(а.с. 40-41) ОСОБА_3 чи її представник до
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори не з'явилися, належним чином
Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, обставини, визнані
сторонами, не підлягають доказуванню, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_3,
подала заяву про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_4, яка не належним
чином була оформлена, справжність
підпису на ній не було нотаріально
засвідчено, отже вона не прийняла
належним чином спадщину після смерті
Судом не виявлено обставин, що
суперечать закону або порушують права,
свободи чи інтереси інших осіб.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 61, 212, 213-215, 218, 219,
224-226 ЦПК України, ст.ст.
525, 534, 535, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 1218, 1220,
1222, 1223, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270 ЦК України суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадкове
майно та припинення права власності -
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка
залишилася після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка
залишилася після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення суду може бути
оскаржене позивачем в апеляційному
порядку до апеляційного суду Одеської
області через Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області
шляхом подання в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
Суддя:/підпис/
З оригіналом згідно:
Суддя