Справа № 523/1432/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р. Суворовський
районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді
Сувертак І.В.

при секретарі
Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому
засіданні в залі суду №24 в місті Одесі

справу за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю «КОМБИНАТ» до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «КОМБИНАТ»
звернулось з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємству працівником у сумі
983047,54грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач, перебуваючи у трудових
відносинах із позивачем та здійснюючи
свої посадові обов'язки здійснив
підписання видаткових, накладних без
фактичного отримання товару від
товариства з обмеженою
відповідальністю „Гласспак": №РН-0000388
від 20.09.2010р., №РН-0000390 від 23.09.2010р.,
№РН-0000392 від 23.09,2010; №РН-0000394 від 23.09.2010;
№РН-0000396 від 23.09.2010; №РН-0000394 від 23.09.2010;
№РН-0000396 від 23.09.2010; №РН-0000402 від 23.09.2010;
№РН-0000398 від 30.09.2010; №РН-0000405 від 01.10.2010;
№РН-0000407 від 01.10.2010; №РН-0000409 від 01.10.2010;
№РН-0000411 від 02.10.2010; №РН-0000413 від 02.10.2010;
№РН-0000415 від 02.10.2010; №РН-0000417 від 02.10.2010;
№РН-0000421 від 03.10.2010; №РН-0000419 від 03.10.2010;
№РН-0000423 від 03.10.2010; №РН-0000425 від 05.10.2010;
№РН-0000427 від 05.10.2010; №РН-0000429 від 05.10.2010
на загальну суму 983 047,54 грн., чим
заподіяв матеріальну шкоду позивачеві.

Під час розгляду господарської справи
№ 916/2536/13, позивачу стало відомо, що
відповідачем підписана та нотаріально
посвідчена заява, зі змісту якої
вбачається, що підписи у вищенаведених
видаткових накладних належать саме
йому.

Згідно Протоколу загальних зборів
учасників ТОВ «КОМБИНАТ» від 25.11.2013
року відбувся процес реорганізації
Акціонерного товариства закритого
типу «КОМБІНАТ» шляхом перетворення,
на ТОВ «КОМБИНАТ» та у зв'язку зі
скасуванням випуску акцій, яке
оформлене розпорядженням №12-ОД- 1-С-А
Одеського ТУ НКЦПФР від 20 вересня 2013
року прийнято рішення про створення
ТОВ «КОМБИНАТ». Статут у новій редакції
зареєстровано 12.12.2013 за №0047998.

01.06.2004 року ОСОБА_1 був переведений з
посади водія-експедитора на посаду
менеджера комерційного відділу згідно
наказу АТЗТ «Комбинат» №22-К від 01.06.2004
року.

З посадовою інструкцією відповідач
ознайомлений під підпис у додатку до
Наказу №12 від 31.01.2009 року.

Через технічну помилку, наказ №12 був
датований 31.02.2009 року, що
підтверджується наказом від 02.02.2009 року
№14 про зміну дати винесення наказу
«Про повторне ознайомлення робітників
підприємства з посадовими
інструкціями». Зазначу, що 31.02.2009 року
не застосовується в календарі.

Згідно підпункту 4.2 пункту 4 Розділу III
Посадової інструкції менеджера АТЗТ
«Комбінат» від 01 серпня 2002 року, що
затверджена Заступником директора
АТЗТ «Комбінат» Тер-Мінасовим А.М.,
менеджер зобов'язаний при отриманні
товару мати дві довіреності: першу -
Довіреність на отримання товару, що
оформлюється згідно наказу
Міністерства фінансів України №99 від
16.05.1996 року «Про затвердження
інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих, та використаних
довіреностей на отримання цінностей»;
другу - Довіреність видана Заступником
директора - Тер-Мінасовим А.М. на право
підпису документів при отриманні
товару (накладні, акти та інші) від
імені підприємства.

Посадова інструкція менеджера АТЗТ
«Комбінат» від 1 серпня 2002 року
відповідає чинному законодавству,
зокрема пункту 34 Довідника
кваліфікаційних характеристик
професій працівників, затвердженого
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 29.12.2004
№ 336, а саме: посада менеджера АТЗТ
«Комбінат» відповідає вимогам щодо
посади менеджера (управителя) із збуту.

Відповідач здійснив підписання
вищенаведених видаткових накладних
без наявності в нього двох
довіреностей, без фактичного приймання
товару, чим порушив свої трудові
обов'язки та заподіяв матеріальну
шкоду Позивачу, який в свою чергу
повинен сплатити на користь свого
контрагента суму за поставлений згідно
накладних товар.

Одразу після підписання видаткових
накладних, 01 листопада 2010 року (згідно
наказу АТЗТ «Комбінат» №27-к від 01.11.2010
року), відповідач був звільнений за
власним бажанням на підставі
власноручно складеної ним заяви.

Згідно статті 130 Кодексу законів про
працю України , працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.

Статтею 134 КЗпП України визначено, що
відповідно до законодавства
працівники-несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадку, коли на працівника покладено
повну матеріальну відповідальність за
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків.

Згідно підпункту 4.2 пункту 4 Розділу III
Посадової інструкції менеджера АТЗТ
«Комбінат» від 01 серпня 2002 року, що
затверджена Заступником директора
АТЗТ «Комбінат» Тер-Мінасовим А.М.,
менеджер зобов'язаний при отриманні
товару мати дві довіреності: першу -
Довіреність на отримання товару, що
оформлюється згідно наказу
Міністерства фінансів України №99 від
16.05.1996 року «Про затвердження
інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих, та використаних
довіреностей на отримання цінностей»;
другу - Довіреність видана Заступником
директора - Тер-Мінасовим А.М. на право
підпису документів при отриманні
товару (накладні, акти та інші) від
імені підприємства.

Таким чином, позивач на підставі
ст.ст.130, 134 КЗпП України, ст.ст.15, 88, 118, 119
ЦПК України просить стягнути з
відповідача заподіяну матеріальну
шкоду у розмірі 983 047,54 грн., розмір якої
був визначений рішенням
господарського суду Одеської області
по справі №916/2536/13.

В судовому засіданні відповідач позов
не визнав, з мотивів викладених у
запереченні на позов.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
учасників судового процесу, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню на підставі фактів,
встановлених судом.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 ст.134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29 грудня 1992
року №14 «Про судову практику в справах
про відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» (із змінами) підстави
для стягнення матеріальної шкоди,
завданої працівником при виконанні
трудових обов'язків, можуть мати місце
лише при встановленні судом наявності
обов'язкових складових для настання
матеріальної відповідальності, а саме:
наявність прямої дійсної шкоди та її
розмір; якими неправомірними діями
працівника її заподіяно і чи входили до
функцій працівника обов'язки,
неналежне виконання яких призвело до
шкоди; в чому полягала його вина; в якій
конкретно обстановці заподіяно шкоду;
чи були створені умови, які
забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними.

Позивачем не надано належних та
допустимих доказів того, що ОСОБА_1 при
порушенні посадових обов?язків було
заподіяно позивачу матеріальну шкоду,
оскільки по-перше: позивачем
відповідно до норм КЗпП України не
укладався договір про повну
матеріальну відповідальність з
відповідачем та по-друге: не доведено
наявність матеріальної шкоди у розмірі
983 047,54 грн., розмір якої був визначений
рішенням господарського суду Одеської
області по справі №916/2536/13.

Суд критично оцінює надану позивачем
копію рішення господарського суду
Одеської області по справі №916/2536/13 у
якості доказу визначення розміру
матеріальної шкоди, оскільки дане
рішення скасоване постановою Вищого
господарського суду України від
29.04.2014р. Отже, на час розгляду даної
справи є нечинним.

Відповідно до ст.130 КЗпП України , що
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника. Порушення працівником
покладених на нього трудових
обов'язків є протиправними діями.

Трудові обов'язки працівника
визначаються законодавством, трудовим
договором, посадовою інструкцією,
наказами керівника тощо.

Підставою для матеріальної
відповідальності може бути вина у
формі прямого умислу або необережності
(халатність, недбалість). Дії
працівника повинні призвести до
негативних наслідків, тобто має бути
пряма дійсна шкода, що підлягає
відшкодуванню, і між діями та
наслідками дій працівника наявний
причинний зв'язок

Статтею 132 КЗпП України передбачено, що
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку. Матеріальна
відповідальність понад середній
місячний заробіток допускається лише у
випадках, зазначених у законодавстві.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 29 грудня 1992 року № 14
«Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» роз'яснено, що під
прямою дійсною шкодою, зокрема, слід
розуміти втрату, погіршення або
зниження цінності майна, необхідність
для підприємства, установи,
організації провести затрати на
відновлення, придбання майна чи інших
цінностей або провести зайві, тобто
викликані внаслідок порушення
працівником трудових обов'язків,
грошові виплати.

Так, судом встановлено, що під час
кримінального провадження №00000013,
розпочатому за ознаками кримінальних
порушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.190
КК України відносно раніше діючого
директора АТЗТ «КОМБІНАТ» ОСОБА_3, було
проведено судово-економічну
експертизу (висновок №20.14/05 від
10.07.2014р.). На вирішення експерту були
поставлені наступні питання: Чи
підтверджується документально
придбання товару за наступними
накладними: №РН-0000388 від 20.09.2010р.,
№РН-0000390 від 23.09.2010р., №РН-0000392 від 23.09,2010;
№РН-0000394 від 23.09.2010; №РН-0000396 від 23.09.2010;
№РН-0000394 від 23.09.2010; №РН-0000396 від 23.09.2010;
№РН-0000402 від 23.09.2010; №РН-0000398 від 30.09.2010;
№РН-0000405 від 01.10.2010; №РН-0000407 від 01.10.2010;
№РН-0000409 від 01.10.2010; №РН-0000411 від 02.10.2010;
№РН-0000413 від 02.10.2010; №РН-0000415 від 02.10.2010;
№РН-0000417 від 02.10.2010; №РН-0000421 від 03.10.2010;
№РН-0000419 від 03.10.2010; №РН-0000423 від 03.10.2010;
№РН-0000425 від 05.10.2010; №РН-0000427 від 05.10.2010;
№РН-0000429 від 05.10.2010? Чи були підстави
щодо декларування податкового кредиту
з ПДВ, задекларованого за датою
придбання товару, у розмірі 169 740,69грн. у
вересні 2010р. та 123 205,89грн. у жовтні 2010р.
згідно Декларацій з ПДВ за відповідний
період.

Так, проведеним дослідженням
встановлено, що в зв'язку з порушенням
п.п.2.4, 2.8 ст.2 «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку», затверджене
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, та п.9.2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні» № 996 від
16.07.1999 р., документально не
підтверджується придбання товару АТЗТ
«Комбінат» (ЕДРПОУ 01564236) від ТОВ
«Гласспак» (ЕДРПОУ 33312579) на суму 1 025
988,24грн. за наступними накладними:
№РН-0000388 від 20.09.2010р., №РН-0000390 від
23.09.2010р., №РН-0000392 від 23.09,2010; №РН-0000394 від
23.09.2010; №РН-0000396 від 23.09.2010; №РН-0000394 від
23.09.2010; №РН-0000396 від 23.09.2010; №РН-0000402 від
23.09.2010; №РН-0000398 від 30.09.2010; №РН-0000405 від
01.10.2010; №РН-0000407 від 01.10.2010; №РН-0000409 від
01.10.2010; №РН-0000411 від 02.10.2010; №РН-0000413 від
02.10.2010; №РН-0000415 від 02.10.2010; №РН-0000417 від
02.10.2010; №РН-0000421 від 03.10.2010; №РН-0000419 від
03.10.2010; №РН-0000423 від 03.10.2010; №РН-0000425 від
05.10.2010; №РН-0000427 від 05.10.2010; №РН-0000429 від
05.10.2010.

Також, слід відзначити, що проведеним
дослідженням по наданим документам з
урахуванням дослідження по першому
питанню щодо необґрунтованого
документального підтвердження
придбання товару, АТЗТ «Комбинат" не
мало підстав для декларування
податкового кредиту з ПДВ,
задекларованого за датою придбання
товару, у розмірі 169 740,69грн. у вересні
2010р. та 123 205,89грн. у жовтні 2010р. згідно
Декларацій з ПДВ за відповідний період.

В порушення п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР розмір
безпідставно задекларованого
податкового кредиту, по
взаємовідносинам з ТОВ «Гласспак»
складає 170 998,05грн., в т.ч.: у вересні 2010р.
- 64 104,96 грн., у жовтні 2010р. - 109 893,09 грн.

Відповідно до ч.3 ст.63 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Скасовуючи рішення господарського
суду Одеської області по справі
№916/2536/13, у постанові Вищого
господарського суду України від
29.04.2014р. зазначено, що господарськими
судами попередніх інстанцій належним
чином не досліджено відображення
вказаної спірної господарської
операції з поставки товару в обліку
податкової звітності.

Оскільки, предметом розгляду
господарської справи було стягнення 983
047,54 грн. заборгованості у зв`язку з
неналежним виконанням позадоговірних
зобов`язань, і які є предметом розгляду
даної справи, судом приймається до
уваги Акт ДПІ у Малиновському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
№000012/15-32-22-04/01564236/337/13 від 18.02.2014р. про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«КОМБІНАТ» з питань господарських
взаємовідносин з ТОВ «ГЛАССПАК» за
період з 01.09.2010р. по 31.10.2010р. і висновок
№20.14/05 судово-економічної експертизи
по кримінальному провадженню
№0000013 від 10.07.2014р.

Зокрема, в Акті зазначено, що при
проведенні перевірки з'ясовано, що
операції з продажу товару не мали
реального товарного характеру,
відсутні умови доставки, зберігання
товару, операції з оприбуткування, а
також приймання-передачі товарів не
проводились, та як наслідок у ході
перевірки не виявлено факту фактичної
передачі товарів від ТОВ «ГЛАССПАК» до
АТЗТ «КОМБИНАТ». Таким чином, вимогу
щодо стягнення з АТЗТ «КОМБИНАТ»
грошових коштів у розмірі 983047,54 грн.
підтвердити не є можливим.

З урахуванням вищевикладених обставин
по справі суд дійшов висновку про
відсутність фактичної передачі товару
позивачу від Товариства з обмеженою
відповідальністю „Гласспак" за
видатковими накладними, які були
підписані відповідачем, а саме:
№РН-0000388 від 20.09.2010р., №РН-0000390 від
23.09.2010р., №РН-0000392 від 23.09,2010; №РН-0000394 від
23.09.2010; №РН-0000396 від 23.09.2010; №РН-0000394 від
23.09.2010; №РН-0000396 від 23.09.2010; №РН-0000402 від
23.09.2010; №РН-0000398 від 30.09.2010; №РН-0000405 від
01.10.2010; №РН-0000407 від 01.10.2010; №РН-0000409 від
01.10.2010; №РН-0000411 від 02.10.2010; №РН-0000413 від
02.10.2010; №РН-0000415 від 02.10.2010; №РН-0000417 від
02.10.2010; №РН-0000421 від 03.10.2010; №РН-0000419 від
03.10.2010; №РН-0000423 від 03.10.2010; №РН-0000425 від
05.10.2010; №РН-0000427 від 05.10.2010; №РН-0000429 від
05.10.2010 на загальну суму 983 047,54 грн.

Матеріалами справи не встановлено
наявності прямої дійсної шкоди у діях
ОСОБА_1, що є умовою настання
цивільно-правової відповідальності у
вигляді стягнення матеріальної шкоди,
оскільки фактичної передачі товару за
спірними накладними не відбулося.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 14,57-64, 77, 169, 209,
212-215, 218, 222, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «КОМБИНАТ» до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди, заподіяної
підприємству працівником у сумі 983
047,54грн. - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через суд
Суворовського району міста Одеси
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя