Справа № 456/2360/13-ц
Провадження № 2/456/1329/2014
РІШЕННЯ

іменем України

29 вересня 2014 року

Стрийський міськрайонний суд
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Андрейківа Ю. Я.

при секретарі
Куртій В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стрию справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Голобутівської сільської ради
Стрийського району про визнання
незаконним рішення Голобутівської
сільської ради , визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності та визнання права власності
на частку будинковолодіння в порядку
спадкування за заповітом, суд

Встановив:

07.05.2013 року в суд поступила позовна
заява ОСОБА_1 про визнання незаконним
рішення Голобутівської сільської ради,
визнання частково недійсним свідоцтва
про право власності та визнання права
власності на частку будинковолодіння
в порядку спадкування за заповітом. В
обґрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його мати ОСОБА_3. Після її
смерті відкрилась спадщина на
спадкове майно - житловий будинок
АДРЕСА_1, який належав їй на праві
приватної власності. 20 серпня 2012 мама
склала заповіт, яким все своє майно
заповіла позивачу. У встановлений
законодавством термін позивач
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини. В
документах позивач виявив, що мати
явлається власником не цілого
будинковолодіння, а лише ? частини.
Батько позивача ОСОБА_4 , який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Будинок АДРЕСА_1 був
побудований батьками позивача за час
спільного подружнього життя у 1960 році.
Будинок відносився до робітничого
двору, що стверджується технічним
паспортом, виданим Стрийським МБТІ у 1987
році інвентарний № 72, реєстровий № 210.
Побудований будинок належав батькам на
праві приватної власності по ?
частині.Згідно виписки по
господарської книги № 3 Голобутівської
сільської ради Стрийського району за
1991 - 1995 р. станом на 01.01.1990 року по 31.12.1995
року в господарстві батька позивача по
АДРЕСА_1 проживали батько - голова двору
та мати позивача. Після смерті батька
мати успадкувала за заповітом ?
частину будинку, а інша ? належала їй зі
спільного майна подружжя. В даний час
позивач дізнався, що половина будинку
на праві власності належить - ОСОБА_2
згідно свідоцтва про право власності
від 29.10.2002 року. Дане свідоцтво видане
на підставі рішення Голобутівської
сільської ради № 119 від 27.12.2001 року.
Однак позивач вважає вказане рішення
незаконним оскільки : Спірне
господарство побудували батьки і воно
відносилось до робітничого двору.
Рішенням Голобутівської сільської
ради № 36 від 29.11.2001 року, тобто за місць
наперед, було прийнято рішення про
оформлення права власності на даний
будинок на батька позивача. На той час
відповідач був неповнолітній, йому
було 17 років і жодного відношення до
даного будинку він не мав. Всупереч
діючого законодавства сільська рада
своїм рішенням від 27.12.2001 вирішила
оформити право власності на цілий
будинок за відповідачем. Мотивуючи це
тим, що будинок відноситься до
колгоспного двору і за наявності
відмов про належну частку спадкового
майна ОСОБА_4 ( батька), ОСОБА_3 ( матері),
ОСОБА_5 ( зятя) в користь відповідача
ОСОБА_2 вирішила оформити право
власності на цілий будинок за
відповідачем. Згідно будинкової книжки
відповідач прописаний в спірному
будинку, як внук матері позивача з 2000
року. Одночасно він має право на
проживання в будинку, однак не може
мати законного права власності на
половину будинку, оскільки він його не
будував, не успадкував і не набув на
нього законного права власності..
Враховуючи наведене просить
постановити рішення, яким визнати
незаконним Рішення Голобутівської
сільської ради Стрйиського району № 119
від 27.12.2001 року про оформлення права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
за відповідачем ОСОБА_2. Визнати
частково недійсним свідоцтво про право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
на ім.»я ОСОБА_2 виданого 29.10.2002 р. на
підставі рішення Голобутівської
сільської ради від 27.12.2001 року. Визнати
за позивачем право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В суд позивач не явився жодного разу, а
на адресу суду подав заяву про розгляд
справи у його відсутності.

Представник Відповідача проти позову
заперечив з підстав викладених в
запереченні та просив в задоволенні
позову відмовити.

Дослідженими наявними у справі
доказами та поясненнями представника
відповідача доведено, що позовні
вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до положень ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд , що передбачено ст. 319 ЦК
України. Право власності є непорушним
та ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні (ст.321 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач
оформляючи свідоцтво про право
власності ОСОБА_4 звертався до
сільської ради із заявою про
оформлення права власності на будинок
АДРЕСА_1, про що свідчить рішення
Голобутівської сільської ради № 119 від
27.12.2001р. та виписка з протоколу №15. З
доданої до позову будинкової книги
будинку АДРЕСА_2 вбачається, що 12.05.1994р.
в будинок голови колгоспного двору
ОСОБА_4 був прописаний ОСОБА_5(батько
відповідача), що стверджує про
погодження такої прописки головою
двору. Довідкою від 21.02.2012р. № 177
Голобутівської с/р виданій на ім.»я
ОСОБА_3 стверджується склад сім»ї де
включено як зятя ОСОБА_5 так і онук
(відповідача) ОСОБА_2.

З матеріалів справи вбачається, що
спірний житловий будинок АДРЕСА_1
відносився до категорії «колгоспний
двір». Приймаючи оскаржуване рішення
Голобутівської сільської ради від
27.12.2001 року за № 119 сільська рада
розглянула заяву ОСОБА_4, брала до уваги
наявність відмов про належну частку,
керуючись чинним законодавством
вирішила оформити право власності на
спірний житловий будинок, що
вбачається із самого рішення. Отже,
даний факт доводить, що не тільки
ОСОБА_4 звертався із заявою в сільську
раду, але із заявами щодо спірного
житлового будинку звертались також
ОСОБА_3 - мати позивача, ОСОБА_5, які
відмовились від своєї частки в користь
ОСОБА_2. Оскаржуване рішення було
прийнято XV-тою сесію ІІІ-го
демократичного скликання в межах
повноважень сільської ради. Як
вбачається з протоколу рішення № 119 -
приймається одноголосно. На сесії були
присутні 13 депутатів тому будь-які
твердження щодо підробки даного
рішення не знайшли свого
підтвердження. Відповідно до Закону
України «Про органи місцевого
самоврядування» рішення приймається
більшість від загального складу
депутатів.

Судом встановлено, що батько позивача
ОСОБА_4 не вчиняв жодних дій для захисту
своїх інтересів в питанні оскарження
спірного рішення № 119 від 27.12.2001р., а
отже вважав його цілком законним. На
частину житлового будинку ОСОБА_4 склав
заповіт на свою дружину ОСОБА_3, яка у
свою чергу прийняла спадщину та склала
заповіт на позивача. З цього
вбачається, що оскаржуване рішення
жодним чином не порушувало прав та
охоронюваних інтересів ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, яким було відомо про рішення та
оформлення права власності..

Нормою ст.60 ЦПК України встановлено, що
кожна особа зобов»язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх позовних вимог і
заперечень .

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
безпідставні та не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 215, ЦПК
України, суд

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Голобутівської сільської ради
Стрийського району про визнання
незаконним рішення Голобутівської
сільської ради , визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності та визнання права власності
на частку будинковолодіння в порядку
спадкування за заповітом - відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з моменту його
оголошення шляхом подачі апеляційної
скарги .

Головуючий-суддя Ю. Я.
Андрейків