МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
вул. Фрунзе, 35, смт. Макарів, Київська
29.05.2014 року Справа № 370/817/14-ц
Макарівський районний суд Київської
області у складі головуючого судді
Косенко А.В., при секретарі
Левківському С.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт. Макарові Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про позбавлення права
користування жилим приміщенням та
зняття з реєстрації місця проживання , -
04.04.2014 ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі - Позивачі),
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3,
про позбавлення права користування
жилим приміщенням та зняття з
реєстрації місця проживання.
У своєму позові зазначили, що
відповідно до договору купівлі-продажу
від 11 грудня 2002 року серії ВАВ №775758
позивач, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, являюся
власником житлового будинку по
АДРЕСА_1, в якому зареєстровані: ОСОБА_2 -
дружина (позивач2), ОСОБА_3 - донька
(відповідач) та її неповнолітні діти;
У зв'язку з тим, що їхня донька, ОСОБА_3
не проживає за місцем реєстрації
більше семи років та враховуючи той
факт не проживання нею по місцю довгий
період, а також фактичне місце її
знаходження їм не відоме оскільки вона
не має постійного місця проживання,
також ОСОБА_4 - ОСОБА_8 було позбавлено
батьківських прав, що підтверджується
рішенням Макарівського районного суду
від 17 листопада 2011 року по справі №
2-1028/11 та призначено опікуном
малолітніх її дітей мене, ОСОБА_4 -
ОСОБА_5.

Позивачи у судове засідання не
з'явились, надала суду заяву про
розгляд справи у її відсутності, проти
заочного розгляду справи не заперечує.

У судове засідання відповідач не
з'явився, причину своєї неявки суду не
повідомив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся судом
належним чином у зв'язку із чим, судом
визнана неповажною причина неявки
відповідача у судове засідання.

Також відповідач не надавав суду будь -
яких клопотань про відкладення
розгляду цієї справи, заяв про визнання
позову чи заперечень проти позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

При вищевикладених обставинах, на
підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив
провести заочний розгляд даної
цивільної справи за відсутністю
представника позивача, відповідача на
підставі наявних у справі матеріалів
та доказів.

Всебічно та повно
з'ясувавши обставини справи, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи, надавши
їм оцінку у сукупності з дослідженими
матеріалами справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, а згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст.41
Конституції України, ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права
або обмежений у його здійсненні. Право
власності є непорушним.

Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. При цьому відповідно
до ст. 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що в приватній
власності позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5
перебуває житлового будинку по
АДРЕСА_1.

Вищевказану нерухомість позивача
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, прийняв у власність на
підставі договору купівлі-продажу від
11 грудня 2002 року серії ВАВ №775758.

У відповідності до статті 182 Цивільного
кодексу України вказана нерухомість
зареєстровано у реєстрі за №194.

Статтею 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованої
Україною 17.07.1997 року, закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його прав,
хоч би ці порушення і не були поєднанні
з позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що
власник житлового будинку має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім"ї, інших осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України
право власності припиняється у разі
відчуження власником свого майна.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 405 ЦК України
Члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом..

Судом встановлено, що відповідач по
справі є членом сім'ї позивача, проте не
проживає з ними більше року, що
підтверджується Актом обстеження
складеним депутатом Комарівської
сільської ради Макарівського району
від 25 березня 2014 року.

Відповідно до рішення Макарівського
районного суду від 17 листопада 2011 року
по справі № 2-1028/11, ОСОБА_4 - ОСОБА_8 було
позбавлено батьківських прав, та
призначено опікуном малолітніх її
дітей ОСОБА_4 - ОСОБА_5 позивача по
справі.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод в здійсненні його права
користування чи розпорядження своїм
майном.

Як вбачається з матеріалів справи,
якими підтверджується реєстрація
відповідача за адресою власника
квартири та згідно діючого
законодавства, порушення прав позивача
як власника житлового будинку, наявні
підстави для виселення відповідача.

Зважаючи на доведеність
вимог в цій частині, суд приходить до
висновку про необхідність
задоволення вимог позивача про
позбавлення права користуванням
житловим приміщенням та зняттям
відповідача ОСОБА_3 із реєстраційного
обліку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

Зняття з реєстрації
здійснюється в день звернення особи. За
заявою особи зняття з реєстрації може
бути здійснено одночасно з реєстрацією
нового місця проживання.

Таким чином, як випливає із
указаної норми, зняття з реєстрації
місця проживання може бути здійснено
на підставі рішення суду виключно про:
1) позбавлення права власності на
житлове приміщення; 2) позбавлення
права користування житловим
приміщенням; 3) виселення; 4) визнання
особи безвісно відсутньою; 5)
оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, вбачається, що положення
ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких,
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Аналізуючи зазначене, враховуючи, що в
судовому засіданні встановлено, що
відповідач зареєстрований у будинку,
позивач є власником вказаної квартири
і має правовстановлюючі документи на
підтвердження цього, суд вважає, що
позовні вимоги доведені та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК
України, Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», Постановою
Пленуму Верховного Суду України від
12.04.1985 року №2 (з наступними змінами)
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», Постановою
Пленуму Верхового суду України від
01.11.1996 року №9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя», ст. ст. 3,10, 11, 58-60, 88,208, 209,
212-215, 224-226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про
позбавлення права користування жилим
приміщенням та зняття з реєстрації
місця проживання - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, такою що втратила права
користування житловим приміщенням, що
знаходиться за адресою, по АДРЕСА_1, та
зняти з реєстрації.

Заочне рішення суду за заявою осіб, за
відсутності яких воно було ухвалено,
може бути переглянуте Макарівським
районним судом протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Макарівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засідання під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на його
перегляд після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий
А. В. Косенко