Справа № 758/3383/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

06 жовтня 2014 року Подільський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача заборгованість за
договором позики на підставі розписки
у розмірі 126807,00 гривень основного боргу
та 3 % річних, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України,
а всього - 129016,00 гривень.

В судовому засідання позивач позов
підтримав, просив задовольнити в
повному обсязі, зазначив, що до цього
часу відповідач грошові кошти не
повернув, часткового погашення боргу
не здійснював.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, місце та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази у
сукупності, прийшов до наступних
висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Ч. 1 ст. 1048 ЦК України
встановлено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики. Якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором.

Судом встановлено, що 26.04.2013 р. ОСОБА_1
передав ОСОБА_2 в позику грошові кошти у
сумі 126807,00 гривень, і відповідач до
31.08.2013 р. зобов'язувався повернути
вказані кошти в повному обсязі, що
підтверджується розпискою (а.с. 5).

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Вимоги законодавства щодо форми
договору сторонами дотримано.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Отже,
відповідач повинен повернути позивачу
грошові кошти у сумі 126807,00 грн.

У передбачений договором строк позика
відповідачем повернута не була, тому у
відповідності до ч.1 ст. 1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання , на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки укладеним між сторонами
договором розмір процентів не
встановлено, суд вважає вірним
розрахунки позивача щодо стягнення
трьох відсотків річних від
простроченої суми.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення 3 % в сумі 2209,00 грн. також
підлягають задоволенню, відповідач має
сплатити на користь позивача проценти
за користування коштами у розмірі 2209
грн. 00 коп.

Оскільки дія договору закінчилась
31.07.2013 року, право вимоги у позивача
настає з 01.08.2013 року, а тому суд вважає
правильними наступні розрахунки суми,
застосовані позивачем: з 01 серпня 2013
року по 01 лютого 2014 року, а саме 126807,00
грн. *3 % * 212/ 365/ 100 = 2209,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги є
обґрунтованими, а позов підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають
відшкодуванню понесені та
документально підтверджені вимоги
позивача про стягнення судового збору
у сумі 1290 грн. 17 коп.

На підставі викладеного, керуючись.
ст.ст. 625, 1046-1050 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 10,11,60, 88, 169, 212-215, 224 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків -
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 грошові кошти
у розмірі 126 807,00 грн., а також 3 % річних
за період з 01.08.2013 року по 01.02.2014 року у
розмірі 2 209,00 грн., а всього - 129 016,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків -
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1 290,17
грн.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду м.
Києва через Подільський районний суд м.
Києва.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмової
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя Г. Б. Супрун