Номер провадження: 22-ц/785/8378/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Суворова В.О.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Київського районного суду м.
Одеси від 11 серпня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної
особи підприємця ОСОБА_3 - «Про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди», -

ВСТАНОВИЛА:

03.07.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
зазначеним позовом, по якому просив
стягнути з відповідача у відшкодування
матеріальної шкоди 1240 грн., у
відшкодування моральної шкоди 2260 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивача посилався на те, що
матеріальна шкода заподіяна його
автомобілю марки «Ніссан Максіма», д/н
НОМЕР_1 за адресою: м. Одеса, пр-т М.
Жукова, 2а/1, працівником кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» 14.12.2012 року, про що був
зроблений виклик до ВДАІ ОМУ м. Одеси
про нібито «скоєння» ДТП, а саме, про
пошкодження виносного наземного
рекламного засобу кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»
на прилеглій території, що призначена
лише для в'їзду на АЗС „Катрал" за
вказаною адресою. Працівником ВДАІ ОМУ
м. Одеси був складений у відношенні
позивача протокол про адміністративне
правопорушення від 14.12.2012р., яким
підтверджувався факт розміщення
виносного наземного рекламного засобу
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» на прилеглій
території, що призначена лише для
в'їзду на АЗС „Катрал", а також у
позивача було вилучено посвідчення
водія. Окрім того, працівник ВДАІ ОМУ м.
Одеси також оформив довідку від 14.12.2012
року про отримання механічних
пошкоджень заднього бамперу вказаного
автомобіля марки «Ніссан Максіма».
Постановою апеляційного суду Одеської
області від 15.04.2013 року було скасовано
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 21.02.2013 року у відношенні
позивача, провадження у справі
припинено. По факту розміщення 14.12.2012
року виносного наземного рекламного
засобу на прилеглій території кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що призначена лише для
в'їзду на АЗС „Катрал" по пр. М. Жукова,
2а/1 у м. Одесі ним було подано заяву до
Управління реклами ОМР на проведення
перевірки щодо законності розміщення
рекламного засобу відповідача.
Управлінням реклами ОМР йому була
надана відповідь про те, що відповідач
розміщував тимчасові виносні рекламні
засоби кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» до 2 кв.м. у
кількості 4 одниць за адресою: АДРЕСА_1,
без дозвільних документів та
відповідачу винесено припис від 21.02.2013
року з вимогою демонтувати зазначені
рекламні конструкції. Внаслідок саме
незаконного розміщення рекламного
засобу кафе автомобіль марки «Ніссан
Максіма» отримав механічні
пошкодження заднього бамперу,
вартість робіт з урахуванням
матеріалів складає 1240 грн.

Крім того, внаслідок складення
протоколу про адміністративне
правопорушення та спричинення
механічних пошкоджень автомобілю
позивач зазнав моральної шкоди, він
постійно відчував сильні головні болі,
виникали проблеми зі сном, відчував
постійне занепокоєння, завдану
моральну шкоду позивач оцінює у
розмірі 2260 грн.

Позивач позов підтримав, просив його
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, про причини неявки суд не
повідомив.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 11.08.2014 року позов ОСОБА_2
частково задоволений, з відповідача на
користь позивача стягнута матеріальна
шкода у розмірі 1240 грн., в частині
позовних вимог позивача про стягнення
моральної шкоди - відмовлено, вирішено
питання про судові витрати.

21.08.2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить рішення районного суду змінити
в частині відмови у задоволенні позову
про стягнення моральної шкоди, в цій
частині ухвалити рішення про
задоволення позовних вимог про
стягнення моральної шкоди залишити без
змін, посилаючись на порушення
районним судом норм матеріального
права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст. 212 ЦПК України з
врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
до ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_5,
суд першої інстанції фактично не навів
у рішенні мотивів, з яких він прийшов до
висновку про вину відповідача у
спричиненні матеріальної шкоди
заявнику.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини по справі.

Позивач є власником автомобіля марки
«Ніссан Максіма», д/н НОМЕР_1.

14.12.2012 року о 16 годині 30 хвилин, позивач
ОСОБА_2 у м. Одесі по пр.-ту М. Жукова на
АЗС «Катрал», керуючи вищезазначеним
автомобілем, здійснюючи задній рух, не
пересвідчився у безпеці даного
маневру, здійснив наїзд на перешкоду -
рекламний щит, внаслідок чого
зазначений автомобіль та рекламний щит
отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 21.02.2013 року ОСОБА_2 був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП у зв'язку з
порушенням Правил дорожнього руху
України, на нього було накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 425 грн.

Постановою апеляційного суду Одеської
області від 15.04.2013 року зазначена
постанова районного суду була
скасована у зв'язку з порушенням норм
процесуального права, провадження по
справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП
(за спливом строку притягнення до
адміністративної відповідальності).

Разом з тим, з протоколу про
адміністративне правопорушення від
14.12.2012 року вбачається, що позивач
порушив п.10.9 Правил дорожнього руху
України, згідно якому: «Під час руху
транспортного засобу заднім ходом
водій не повинен створювати небезпеки
чи перешкод іншим учасникам руху. Для
забезпечення безпеки руху він у разі
потреби повинен звернутися за
допомогою до інших осіб».

Тобто, наявні у справі письмові докази
та фактичні обставини
дорожньо-транспортної пригоди
свідчать про те, що винним у скоєнні ДТП
14.12.2012 року є позивач.

Однак, районний суд на наведені
обставини уваги не звернув та
помилково вважав, що існує прямий
причино-слідчий зв'язок між
дорожньо-транспортною пригодою та
неправомірно встановленим
транспортним засобом.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що з відповіді Управлінням реклами
ОМР вбачається, що відповідач
розміщував тимчасові виносні рекламні
засоби кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» до 2 кв.м. у
кількості 4 одниць за адресою: АДРЕСА_1,
без дозвільних документів, відповідачу
винесено припис від 21.02.2013 року з
вимогою демонтувати зазначені
рекламні конструкції.

Таким чином, відповідач несе
відповідність за розміщення рекламних
засобів без дозвільної документації,
але не за ДТП, яке мало місце з вини
позивача.

Позивач не надав доказів того, що він не
порушував ПДР України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів не погоджується з висновком
районного суду про те, що внаслідок
саме незаконного розміщення
рекламного засобу кафе автомобіль
марки «Ніссан Максіма» отримав
механічні пошкодження заднього
бамперу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
районний суд обмежився лише
поясненнями та доказами, наданими
позивачем у справі, не перевірив та не
встановив, чи міг позивач уникнути
наїзду на рекламний засіб.

Механізм скоєння ДТП позивачем судом
першої інстанції взагалі не
досліджувався.

У рішенні районного суду не зазначено,
чи є причинний зв'язок між діями
позивача та відповідача, та як кожен із
них повинен був діяти в цій пригоді, чи
мав позивач технічну можливість
уникнути наїзду (зіткнення).

З'ясування питання правомірності дій
позивача як водія, який порушив ПДР
України, що було встановлено
постановою суду про притягнення до
адміністративної відповідальності,
має суттєве значення для правильного
вирішення спору.

Колегія суддів звертає увагу, що
постанова районного суду про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
була скасована апеляційним судом не
через відсутність складу
адміністративного правопорушення з
боку позивача, а через сплив строку
притягнення до адміністративної
відповідності.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що
рішення суду в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення
моральної шкоди ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Отже, у зв'язку з порушенням судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права судове рішення в
частині задоволення позову підлягає
скасуванню та в цій частині слід
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 11 серпня 2014 року в частині
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 -
скасувати та в цій частині ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
- відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

В.О. Суворов

П.М. Черевко

15.10.2014 року
м. Одеса