Справа № 0907/2-6752/2011
Провадження № 22-ц/779/1980/2014
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Мелінишин Г.П., Шалаути Г.І.,

секретаря
Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті
особи без самостійних вимог на стороні
відповідачів: КП "Єдиний розрахунковий
центр", орган опіки і піклування
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради,
Виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради, про встановлення порядку
користування жилим приміщенням, зміну
договору найму жилого приміщення,
зобов'язання вчинити дії та вселення за
апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах недієздатного ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_4 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
22 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 22 липня 2014 року задоволено
частково позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, треті особи без самостійних
вимог на стороні відповідачів: КП
"Єдиний розрахунковий центр", орган
опіки і піклування виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради, Виконавчий комітет
Івано-Франківської міської ради, про
встановлення порядку користування
жилим приміщенням, зміну договору
найму жилого приміщення, зобов'язання
вчинити дії та вселення.

Встановлено порядок користування
жилими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1
у м. Івано-Франківську, виділивши у
користування ОСОБА_2, ОСОБА_3 кімнату №5,
площею 9,90 кв.м.

Виділено в користування ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 жилі
кімнати №6 та №8, площею 17,30 кв.м. та 13,60
кв.м. відповідно.

Приміщення кухні, коридорів, ванної
кімнати, туалету, комори залишено у
спільному користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2
та ОСОБА_3

Зобов'язано КП "Єдиний розрахунковий
центр" укласти з ОСОБА_2 окремий договір
найму житлового приміщення кімнати №5
в квартирі АДРЕСА_1 у м.
Івано-Франківську та зобов'язано
відкрити на ім'я ОСОБА_2 окремий
особовий рахунок.

Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звільнити
кімнату №5 в квартирі АДРЕСА_1 у м.
Івано-Франківську.

Вселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у кімнату №5,
площею 9,90 кв.м., в квартирі АДРЕСА_1 у м.
Івано-Франківську.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах недієздатного ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_4 посилаються на
незаконність та необґрунтованість
судового рішення, що ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з'ясуванні судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи. У
зв'язку з цим, апелянти просять рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у задоволенні їх позовних вимог.

Апелянти свої вимоги обґрунтовують
тим, що єдина в квартирі ізольована
кімната, на яку претендують позивачі,
знаходиться у користуванні ОСОБА_8,
інваліда з дитинства (хворіє
невиліковним психічним захворюванням)
і згідно медичних показань він
потребує такого помешкання. Однак, суд
на дану обставину уваги не звернув, що
суперечить інтересам ОСОБА_8 та
інтересам іншим особам, які проживають
в квартирі. Також, проти такого
розподілу заперечував виконавчий
комітет Івано-Франківської міської
ради.

Позивачі зі своєї ініціативи не
проживали у спірному помешканні більше
25 років і до останнього часу не
виявляли бажання виконувати договір
найму. В підтвердження того, що
позивачі проживали у спірному
помешканні, суд вказує на довідку з ЖЕО
№2 від 21.06.2011 року, однак остання а ж
ніяк не може слугувати підставою для
того, щоб стверджувати, що позивачі
проживали, але в силу протиправної
поведінки відповідачів не могли
виконувати належним чином договору
найму, оскільки довідка не вказує на
присутність жильців в квартирі, а лише
на число прописаних осіб.

Крім того, ОСОБА_2 визнала, що вона та її
діти є матеріально забезпеченими і
спроможними придбати житло. На даний
час вона проживає зі своїм чоловіком в
квартирі та в ході розгляду справи
придбала автомобіль. В той же час,
ОСОБА_3 на даний одружена і проживає у
свого чоловіка, тобто вона також житлом
забезпечена.

Про присутність жильців в квартирі
свідчать акти, складені працівниками
ЖЕО. Відповідно до цих актів в квартирі
проживають 6 чоловік, а саме: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
Тобто, шестеро дорослих, з них один
недієздатний, на 40,80 кв.м., загальною
площею 57,3 кв.м. При цьому, з трьох кімнат
лише одна є окремою ізольованою, а дві
інші - прохідні.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції не
відповідає цим вимогам процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачі у законний спосіб
набули право користування спірним
житлом, невиконання ними умов договору
найму виникли тільки внаслідок
протиправної поведінки відповідачів,
що перешкоджають позивачам у
реалізації їх житлових прав. Однак в
подальшому внаслідок неприязних
стосунків між сторонами позивачі були
позбавлені можливості користування
спірними житловими приміщеннями та
виконувати зобов'язання, що випливають
з договору житлового найму. На думку
суду, запропонований позивачами
порядок користування спірним житлом
найбільше відповідає нормам,
передбаченим ЖК України, та не порушує
прав і обов'язків усіх користувачів
житла.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції.

Так, суд першої інстанції не врахував,
що позивачі фактично заявили позов про
поділ жилого приміщення, оскільки
ставили питання про виділ їм жилої
кімнати та укладення з ОСОБА_2 житловим
органом окремого договору найму жилого
приміщення.

Як встановив суд першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
спірна квартира АДРЕСА_1 у м.
Івано-Франківську не приватизована.
Ордер на дану квартиру отримав ОСОБА_4
17.01.1969 року і з того часу проживає в ній
разом зі своєю сім'єю. Відповідно до
довідки ЖЕО №2 №1243 від 21.06.2011 року у
спірній квартирі зареєстровані:
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6,
ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 Тобто,
всі ці особи мають право користуватися
спірним житлом загальною площею 57,30
кв.м., яке складається з трьох кімнат,
житловою площею 40,80 кв.м., а саме: площею
9,90 кв.м., площею 13,60 кв.м. та площею 17,30
кв.м. відповідно.

Між сторонами постійно виникають
конфлікти з приводу користування
спірним житлом, що мало своїм наслідком
пред'явлення позову, яким позивачі
просили закріпити за ними житлову
кімнату площею 9,90 кв.м., укласти з ними
окремий договір користування житловим
приміщенням, а також зобов'язати
відповідачів звільнити спірну кімнату
від їх речей.

Згідно із ст. 47 ЖК України, норма
жилої площі встановлюється в розмірі
13,65 кв.м. на одну особу.

Стаття 63 ЖК України встановлює, що
предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок.

Згідно ч.1 ст.64 ЖК України, члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ст. 104 ЖК України,
член сім'ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, укладення з ним
окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам статті 63 цього
Кодексу.

У разі відмови членів сім'ї дати
згоду на укладення окремого договору
найму, а також у разі відмови
наймодавця в укладенні такого договору
спір може бути вирішено в судовому
порядку.

Відповідно до п.16 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
деякі питання, що виникли у практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" №2 від 12 квітня 1985 року, у силу
ст. 104 ЖК України суд вправі
задовольнити вимоги члена сім'ї
наймача про поділ жилого приміщення,
якщо жилу площу, що припадає на нього
(або з урахуванням укладеної угоди про
порядок користування жилим
приміщенням), може бути виділено у
вигляді ізольованого приміщення, яке
складається з однієї або кількох
кімнат, розмір якого не менше
встановленого для надання одній особі.
При поділі жилого приміщення за
вимогою члена сім'ї наймача йому може
бути виділено ізольоване жиле
приміщення розміром меншим за жилу
площу, що припадає на нього. Однак поділ
не може бути допущений, коли це
призведе до штучного погіршення
житлових умов позивача і викличе
необхідність постановки його на облік,
як такого, що потребує поліпшення
житлових умов.

Статтею 50 ЖК України передбачено,
що при наданні жилих приміщень не
допускається заселення однієї кімнати
особами різної статі, старшими за
дев'ять років, крім подружжя.

Як вбачається з матеріалів
справи, житлова площа квартири складає
40,80 кв.м. На час звернення з позовом до
суду у спірній квартирі були
зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, тобто всього 9 чоловік. Таким
чином, на кожного з вищенаведених осіб
припадає трохи більше ніж 4,53 кв.м.
житлової площі.

З запропонованого позивачами
варіанту поділу жилого приміщення,
який суд прийняв до уваги, вбачається,
що при такому поділі відповідачам буде
виділено жилі приміщення розміром
меншим за жилу площу, що припадає на
них.

При цьому, вирішуючи справу,
змінюючи договір найму житлового
приміщення та виділяючи відповідачам
жилі приміщення розміром меншим за
жилу площу, що припадає на них, суд
належним чином не врахував, що такий
поділ жилого приміщення призведе до
штучного погіршення житлових умов як
позивачів так і відповідачів і викличе
необхідність постанови їх на облік, як
таких, що потребують поліпшення
житлових умов.

На думку колегії суддів, при такій
зміні договору найму жилого приміщення
особи, які по суті не є членами однієї
сім'ї, отримали у користування жилу
площу, що є меншою за встановлену
законодавством норму на одну особу, та
відповідно відбулося погіршення їх
житлових умов.

Колегія суддів також бере до
уваги, що в квартирі АДРЕСА_1 у м.
Івано-Франківську зареєстрований та
проживає недієздатний з народження
ОСОБА_8, який хворіє на хронічне
психічне захворювання та згідно
медичного заключення №103/2 має право на
ізольовану житлову площу (а.с.71). Також,
на засіданні опікунської ради
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради,
враховуючи такі обставини, було
прийнято рішення про те, що доцільно
одну із ізольованих кімнат закріпити
за недієздатним ОСОБА_8 (а.с.70). На даний
час, ОСОБА_8 проживає у спірній кімнаті
площею 9,90 кв.м., яка найбільше підходить
для таких цілей, оскільки являється
ізольованою. Закріпивши спірну кімнату
за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд фактично
поставив осіб, які проживають в
квартирі, перед необхідністю поселити
окремо недієздатного ОСОБА_8 або в
кімнаті площею 17,30 кв.м. або в кімнаті
площею 13,60 кв.м. Таким чином, всі інші
відповідачі різної статті змушені
будуть розміститись в одній кімнаті, що
ще більше зменшить житлову площу, яка
на них припадає.

Крім цього, як вбачається з
матеріалів справи, КП "Єдиний
розрахунковий центр" та виконавчий
комітет Івано-Франківської міської
ради було залучено до участі у розгляді
справи в якості третіх осіб.

Проте, суд першої інстанції в
порушення норм матеріального та
процесуального права, зобов'язав КП
"Єдиний розрахунковий центр", як третю
особу, вчинити певні дії, що суперечать
вимогами діючого законодавства.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5)примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Вирішуючи позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
суд першої інстанції дійшов висновку
про можливість зміни договору найму
жилого приміщення шляхом зобов'язання
КП "Єдиний розрахунковий центр" укласти
з ними договір найму на жилу кімнату
площею 9,90 кв.м., а з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на жилі
кімнати площею 17,30 кв.м. та 13,60 кв.м., при
цьому не врахував, що обраний спосіб
захисту порушеного права не
передбачений ст.16 ЦК України, оскільки
при зміні договору найму жилого
приміщення

сторонам виділяються у користування
окремі кімнати у відповідності до
положень ст.104 ЖК України.

Враховуючи все вищенаведене, не
підлягають до задоволення і вимоги
позивачів про зобов'язання
відповідачів звільнити спірну кімнату
від речей та про їх вселення у спірну
кімнату.

Крім того, відповідно до акту
державного виконавця Пилип'юка Я.В.
ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 13.07.2011
року, при примусовому виконанні
виконавчого листа №2-1188/2010 р., ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_10 вже було вселено в
житлове приміщення в квартирі АДРЕСА_1
у м. Івано-Франківську (а.с.10).

А тому, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції, як
незаконне та необґрунтоване, підлягає
до скасування з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах недієздатного ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського
міського суду від 22 липня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи без
самостійних вимог на стороні
відповідачів: КП "Єдиний розрахунковий
центр", орган опіки і піклування
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради,
Виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради, про встановлення порядку
користування жилим приміщенням, зміну
договору найму жилого приміщення,
зобов'язання вчинити дії та вселення -
відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Г.П. Мелінишин

Г.І. Шалаута