АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9912/2014
Головуючий в 1 інстанції - Кохановська
Доповідач - Шиманський
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі - Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 16 січня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся у жовтні 2013 року.

Зазначав, що 20.06.2008 року між ним та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№700007797, за умовами якого банк надав
позичальнику, а останній зобов'язався
повернути кредитні кошти в сумі 20 730,51
доларів США не пізніше 21.06.2015 р. та
сплатити плату за кредит в порядку і на
умовах, зазначених договором.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем та ОСОБА_1 було укладено
договір поруки № 700007797-П від 20.06.2008, за
яким останній зобов'язався перед
кредитором відповідати у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором №№700007797від 20.06.2008 року.

ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним
договором не виконує внаслідок чого,
станом на 21.08.2013 року заборгованість за
кредитним договором становила 481176,88
грн., з якої: 158212,24 грн. заборгованість
за кредитом, 75855,97 грн. заборгованість
по відсотках, 247108,66 грн. пеня.

На виконання умов договору відповідачу
та третій особі було направлено вимоги
про дострокове повернення кредиту,
проте дані вимоги виконані не були.

У зв'язку з невиконанням поручителем
зобов'язань за договором поруки,
позивач просив суд стягнути з
відповідача загальну суму
заборгованості у розмірі 481 176,88 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 16 січня 2014 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування даного рішення
та ухваленні нового про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню у зв'язку з наступним.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти /кредит/
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 20.06.2008 р. між ЗАТ
«Альфа-Банк» правонаступником якого є
ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №700007797,
відповідно до умов якого банк надав в
тимчасове користування кредитні
ресурси на загальну суму 20 730,51 доларів
США, строком користування до 21.06.2015 р. зі
сплатою 17,25 % річних, а позичальник
зобов'язався своєчасно повернути
кредит та сплачувати відсотки за його
використання, згідно умов кредитного
договору.

В забезпечення виконання забов'язань
за кредитним договором між позивачем
та відповідачем ОСОБА_1 20.06.2008 року був
укладений договір поруки
№700007797-П, відповідно до умов якого
поручитель зобов'язується перед
кредитором відповідати у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором №700007797 від 20.06.2008 року.

ОСОБА_2 свої обов'язки за кредитним
договором належним чином не виконував,
у зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яка станом на 21.08.2013
року становила 481176,88 грн., з якої: 158212,24
грн. заборгованість за кредитом, 75855,97
грн. заборгованість по відсотках, 247 108,66
грн. пені.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції прийшов до висновку
що вони є обґрунтованими та такими що
відповідають дійсним обставинам
справи, а тому на підставі ст.ст. 553, 554,
1054 ЦК України підлягають задоволенню.

Проте колегія суддів не може
погодитись з такими висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Як вбачається з п. 2.2. кредитного
договору №700007797 від 20.06.2008 року,
укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та
ОСОБА_2 та додатку № 1 до нього, розмір
відсоткової ставки за користування
кредитом складає 17,25 % річних.

Згідно п.п. 2.1. договору поруки №700007797-П
від 20.06.2008 року, укладеного між банком
та ОСОБА_1, у відповідності за цим
договором поручитель поручається за
виконання боржником наступних
обов'язків що виникли на підставі
основного договору або можуть
виникнути на підставі нього у
майбутньому, зокрема обов'язок
щомісяця сплачувати банку проценти за
користування кредитом у терміни,
визначені основним договором та
додатком №1 до основного договору.

З розрахунку заборгованості за
кредитним договором №700007797 від 20.06.2008
року станом на 21.08.2013 року вбачається,
що відсоткова ставка за користування
кредитом з 20.06.2008 року становить 17,25 % а з
01.09.2008 року - 17,50 % ( а.с 26).

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

З п. 22 Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» вбачається,
що відповідно до частини першої статті
559 ЦК України припинення договору
поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте, якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати,
тощо, без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни основного
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Так із договору поруки вбачається, що
розмір відсотків по яких поручитель
зобов'язався відповідати перед банком
по зобов'язаннях ОСОБА_2 становить 17,25%
річних.

В договорі поруки не передбачена
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням строків їх
виплати без додаткового повідомлення
поручителя та без укладення окремої
угоди.

Натомість відповідно до п.6.4 у
разі збільшення обсягу
відповідальності боржника за основним
договором передбачена цим договором
порука діє тільки у випадку, якщо
поручитель надасть свою згоду на таке
збільшення.

В матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази на підтвердження
того що поручитель, відповідно до умов
кредитного договору, договору поруки
та вимог діючого законодавства,
надавав свою згоду на збільшення
розміру відсоткової ставки за
користування кредитом з 17,25 % до 17,50 %.

Крім того в судовому засіданні
представник ПАТ «Альфа-Банк»
підтвердив факт неповідомлення
поручителя про збільшення розміру
відсоткової ставки.

Зміна банком відсоткової ставки
у кредитному договорі №700007797 від 20.06.2008
року автоматично не тягне зміни
зобов'язання по договору поруки без
укладення додаткової угоди з
позивачем.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, тощо.

Враховуючи зазначене, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням у справі
нового рішення.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 16 січня 2014
року

- скасувати.

Ухвалити нове рішення
наступного змісту.

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: