Номер провадження: 22-ц/785/7149/14
Головуючий у першій інстанції Буран О.
Доповідач Виноградова Л. Є.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Виноградової Л.Є.

суддів
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

при секретарі
Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором доручення
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 05 червня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вищевказаним позовом, вказуючи,
що 11 липня 2011 року між ним та ОСОБА_4 був
укладений договір доручення, за яким
ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошову суму
у розмірі 247 100 грн. для внесення її від
його імені до каси ДП
«Автотрейдінг-Одеса» в рахунок оплати
вартості автомобіля Hyndai ix 35. Однак до
каси ДП «Автотрейдінг-Одеса» було
внесено лише частину переданих
грошових коштів у розмірі 209 100,00 грн.,
решта грошових коштів в розмірі 38 000,00
грн. залишилися у ОСОБА_4. Повернути
грошові кошти в розмірі 38 000,00 грн. або
сплатити їх від імені ОСОБА_3 до ДП
«Автотрейдінг-Одеса», відповідач
відмовляється.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_3
просив суд стягнути з ОСОБА_4 на свою
користь суму заборгованості з
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних у загальному розмірі 39 146,56 грн.
а також суму сплаченого судового збору
у розмірі - 391,47 грн..

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 05 червня 2014 року позов
задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 суму заборгованості з
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних у розмірі 39 146,56 грн., стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму
сплаченого судового збору у розмірі
391,47 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм процесуального та
матеріального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в апеляційній скарзі доводи,
судова колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 1000 ЦК України за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Задовольняючи позов, суд обґрунтовано
виходив з того, що між сторонами був
укладений договір доручення, який
відповідачем не був виконаний в
частині сплати до ДП « Автотрейдінг -
Одеса» 38 000 грн.

Цей висновок суду підтверджується
договором доручення від 11 липня 2011 року
(а.с. 9), довіреністю виданої 11 липня 2011
року ОСОБА_3 ОСОБА_4 про внесення від
імені ОСОБА_3 грошової суми 247 100 грн. в
касу ДП «Автотрейдінг - Одеса» (а.с. 9),
договором купівлі - продажу автомобіля
№ 114 - А від 17 жовтня 2011 року (а.с. 15-16),
додатковою згодою до договору купівлі -
продажу автомобіля № 114 - А від 17 жовтня
2011 року (а.с. 17).

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач не отримував від ОСОБА_3 38 000
грн. спростовуються актом прийому -
передачі грошових коштів між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 по договорам доручення, згідно
якому ОСОБА_4 при звільненні з роботи 22
вересня 2011 року передав ОСОБА_5 від
імені ОСОБА_3 за договором доручення
від 11 липня 2011 року на суму 247 100 грн.
фактично тільки 209 100 грн. (а.с. 69),
особистим підписом ОСОБА_4 на договорі
доручення від 11 липня 2011 року.

Крім того, відповідач в запереченні на
позов від 27 березня 2013 року
стверджував, що будь-яких коштів від
позивача не отримував, договорів
доручення не підписував ( а.с. 28), в
судовому засіданні Малиновського
районного м. Одеси ОСОБА_4 визнав, що
договір доручення він підписував
особисто, але отримав від ОСОБА_3 тільки
209 100 грн., в засіданні апеляційного
суду Одеської області ОСОБА_4 пояснив,
що не пам'ятає які договори він
підписував та які гроші отримував
тому, що це не входило в його посадові
обов'язки як начальника відділу збуту
автосалону «Хюндай».

За таких підстав, судова колегія
вважає, що ОСОБА_4 отримав згідно
договору доручення 247 100 грн. від
ОСОБА_3, але 38 000 грн. - залишкову суму
вартості автомобіля не вніс на рахунок
ДП «Автотрейдінг - Одеса».

Крім того, загальна вартість
автомобіля складає 277 000 грн., тому
ОСОБА_3 вніс до каси ДП «Автотрейдінг -
Одеса» додатково 20 000 грн., замість 30 000
грн. і залишився ще борг - 38 000 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена
в розділі «Загальні положення про
зобов'язання» книги 5 ЦК України, тому
визначає загальні правила
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання та поширює свою
дію на всі види грошових зобов'язань,
якщо інше не передбачено спеціальними
нормами, що регулюють суспільні
відносини з приводу виникнення, зміни
чи припинення окремих видів
зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплати гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України
грошовим є зобов'язання, яке
виражається в грошових одиницях
України (або грошовому еквіваленті в
іноземній валюті).

За таких підстав суд обґрунтовано
стягнув з відповідача індекс інфляції
за весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченної
суми.

Твердження апеляційної скарги, що
судове рішення ґрунтується на
припущеннях та показаннях свідків є
неспроможним, оскільки свідки тільки
дали пояснення про обставини передачі
грошей, а факт укладення договору
доручення підтверджений допустимими
доказами, що відповідає вимогам ст. ст.
59, 218 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що підстав для
скасування рішення суду не вбачається,
доводи апеляційної скарги не
спростовують рішення суду, до того ж
згідно ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
ст.ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 05 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
Л.Є. Виноградова

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко