Справа № 297/1534/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Фейіра О. О., при
секретарі Свищо Н.М., з участю позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Берегово
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дітей,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в Берегівський
районний суд Закарпатської області із
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
зареєстрованого 27 квітня 2007 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Берегівського районного
управління юстиції Закарпатської
області, актовий запис №46 та
визначення місця проживання
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за
місцем проживання батька.

Позовні вимоги позивачем
мотивовано тим, що у зв"язку з
постійними сварками та непорозумінням
вони з чоловіком фактично припинили
шлюбні відносини і кожен живе своїм
життя. Їх спільне життя і збереження
шлюбу стало суперечити її інтересам та
інтересам їх малолітніх дітей. Крім
того, зважаючи, що у неї відсутнє власне
житло та враховуючи інтереси дітей,
вважає визначити місце проживання їх
неповнолітніх дітей за місцем
проживання батька. А тому просить шлюб
між нею та ОСОБА_2 розірвати та
визначити місце проживання дітей за
місцем проживання батька.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, з
підстав зазначених в позовній заяві та
пояснила, що бажає розірвати шлюб з
чоловіком, оскільки спільне сімейне
життя у них не склалося, вони не
розуміють один одного, мають різні
характери та погляди на життя, і на
даний час вони фактично припинили
сімейні відносини. Додала, що
примиритися з чоловіком не бажає, їх
шлюб існує тільки формально, і
збереження їх шлюбу суперечить їх
інтересам та інтересам їх дітей.
Зазначила, що власного житла вона не
має, проживає в найманій квартирі разом
зі своєю сестрою, а в чоловіка є всі
необхідні умови для проживання дітей, і
проживання дітей разом з їх батьком
відповідає інтересам самих дітей.
Просила позов задоволити та залишити
їй прізвище, обране нею при укладенні
шлюбу "ОСОБА_1".

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні не заперечив проти
розірвання шлюбу, та ствердив, що
примиритися із дружиною не бажає, їх
шлюб існує тільки формально, так як між
ними постійно були непорозуміння, у
зв"язку з чим виникали сварки. Ствердив,
що має всі необхідні умови для
виховання та проживання їх малолітніх
дітей, і таке відповідає інтересам
самих дітей та не заперечує аби діти
проживали разом з ним.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини
справи, оцінивши докази на ствердження
цих обставин в їх сукупності, суд
вважає позов задовольнити, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 24 СК України, - шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

В судовому засіданні сторони
ствердили, що вони припинили сімейне
життя, їх шлюб існує формально,
поновлювати сімейні відносини та
примиритися не бажають і подальше
спільне життя для них є неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК
України,- суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Прийняті судом заходи щодо
примирення сторін позитивних
наслідків не дали, сторони в судовому
засіданні наполягали на розірванні
шлюбу.

За таких обставин, суд вважає шлюб
між сторонами розірвати, оскільки
подальше збереження шлюбу суперечило
б інтересам сторін.

Крім того, згідно ст. 113 СК
України, - особа, яка змінила своє
прізвище у зв"язку із реєстрацією
шлюбу, має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбе прізвище.

За таких обставин, враховуючи, що
відповідно до ст. 113 СК України, позивач
має право після розірвання шлюбу
іменуватися прізвищем, обраним при
укладенні шлюбу, суд вважає залишити за
позивачкою ОСОБА_1 прізвище, обране нею
при укладенні шлюбу "ОСОБА_1".

Крім того, як встановлено в
судовому засіданні, сторони мають
малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
що стверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 від 13 травня 2011
року та малолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією
свідоцтва про народження серії НОМЕР_2
від 15 грудня 2008 року (а.с. 8-9).

Згідно ч. 1 ст.161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки і піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо
місця проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов"язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров"я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Як пояснила в ході судового
розгляду справи позивач ОСОБА_1,
власного житла вона не має, проживає
разом з сестрою в найманій квартирі і
житлом забезпечити дітей не взмозі.
Натомість, відповідач ствердив, що
проживає в будинку своїх батьків, де
створені умови для життя, фізичного та
психічного розвитку дітей на відміну
від умов проживання матері і не
заперечує аби діти проживали разом з
ним.

За наведених обставин суд вважає
залишити проживати малолітніх дітей
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місце
проживання батька.

Керуючись ст.ст. 24, ч. 3 ст. 105, 112, 113, 160, 161
СК України, ст.ст. 15, 57-60, 208, 292, 294 ЦПК
України,-

рішив:

позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 27 квітня
2007 року у відділі реєстрації актів
цивільного стану Берегівського
районного управління юстиції
Закарпатської області, актовий запис
№46- розірвати.

Залишити за позивачкою ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, прізвище обране нею при
кладенні шлюбу "ОСОБА_1".

Залишити проживати малолітніх дітей
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання
батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З повним текстом рішення сторони
зможуть ознайомитися 17 жовтня 2014 року.

Апеляційну скаргу на рішення
суду може бути подано протягом десяти
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Закарпатської
області через цей районний суд.

Суддя Фейір О. О.