КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4238/13-ц
Провадження № 2/488/156/14 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.04.2014 року
м. Миколаїв

Корабельний районний суд м.
Миколаєва у складі:

головуючої у справі судді -
Циганок В. Г.,

при секретарі судового засідання -
Спільній Ю. В.,

за участю позивача -
ОСОБА_2,

представника позивача -
ОСОБА_3,

відповідача -
ОСОБА_4,

представника відповідача -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, треті особи: адміністрація
Корабельного району Миколаївської
міської ради, Миколаївське міжміське
бюро технічної інвентаризації,
Реєстраційна служба Миколаївського
управління юстиції, про визнання права
власності на нерухоме майно та
зобов'язання зареєструвати право
власності на нерухоме майно,

У С Т А
Н О В И В:

У вересні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду із вказаною
позовною заявою, в якій просила визнати
за нею право власності на жилий будинок
АДРЕСА_1 та зобов'язати реєстраційну
службу зареєструвати за нею право
власності на жилий будинок.

В обґрунтування позову вказала, що
їй належить на праві власності жилий
будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право особистої власності на
домоволодіння від 01.10.1963 року,
посвідченого в Миколаївському
міжміському бюро технічної
інвентаризації за № 273 від 01.10.1963 року.
Відповідачі протиправно заволоділи її
будинком та зареєстрували за собою
право власності. Оригіналу даного
свідоцтва вона не має, оскільки
відповідачі заволоділи її документами
на будинок, отримати оригінал такого
свідоцтва вона не може. Видати дублікат
свідоцтва про право власності на
будинок жоден державний орган
відмовляється. Іншого правового шляху
для поновлення втраченого
правовстановлюючого документу, як
визначено ст. 392 ЦК України, законом не
передбачено, а тому відсутність такого
документу позбавляє її в повній мірі
розпоряджатися належним її майном, яке
належить їй на законних підставах.

Посилаючись на наведене,
просила позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та
її представник позовні вимоги
підтримали в повному обсязі на
підставах, викладених у позовній заяві,
просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_7 та її
представник ОСОБА_5 позов не визнали,
виходячи з того, що спір між нею та
позивачкою відсутній, а тому позивачка
не надала доказів про порушення ними
будь- яких прав щодо володіння,
розпорядження та користування спірним
будинком.

Відповідач ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилася, однак направила
до суду свого представника ОСОБА_5, яка
позов не визнала з таких же підстав.

Треті особи - адміністрація
Корабельного району Миколаївської
міської ради та КП Миколаївське
міжміське бюро технічної
інвентаризації в суд своїх
представників не направили, однак
надали заяву про розгляд справи за
відсутність їх представників, при
цьому зазначили, що вирішення цього
питання не входить до їх компетенції.

Третя особа - представник
Реєстраційної служби Миколаївського
управління юстиції в судове засідання
не з'явився, направив клопотання з
проханням розгляду позовної заяви без
його участі за наявними в матеріалах
справи доказами.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позов є обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до загальних положень
цивільного права, позови про визнання
права власності заявляються як у
випадку спірності правовідносин
сторін із приводу майна, які є
відносними, так і внаслідок реалізації
абсолютних прав на спірне майно. Тобто,
позов про визнання права власності на
майно необхідний позивачеві тоді, коли
інші особи не визнають належності йому
цього майна або коли унеможливлюється
реалізація позивачем свого права
власності.

Разом з тим, закон не обмежує
захист порушеного права лише у
відносинах із особами, до яких
«відповідне право перейшло», або які
можуть «претендувати на таке право» і
таке тлумачення істотно звужує
гарантований ст.ст.13, 41 Конституції
захист права власності, у тому числі
від порушень з боку уповноважених
органів у формі не вчинення
відповідних дій на видачу
правовстановлюючих документів.

У випадку, коли підставою для
подання позову про визнання права
виступає відсутність
правовстановлюючих документів на
майно, таке право можна буде вважати
остаточно захищеним з моменту видачі
відповідних правовстановлюючих
документів спеціально уповноваженими
органами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
належить на праві власності жилий
будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право особистої власності на
домоволодіння від 01.10.1963 року,
посвідченого в Миколаївському
міжміському бюро технічної
інвентаризації за № 273 від 01.10.1963 року. (
а. с. 20 )

У відповідності до рішення
виконкому Жовтневої міського ради
депутатів трудящих від 29.06.1962р. № 143 у
зв'язку з переходом селища у місто
вирішено затвердити надані
інвентарним бюро списки домоволодіння
АДРЕСА_2. ( а. с. 17 )

Згідно з рішенням № 672 від 21.07.1981р.
виконкому Миколаївської ради народних
депутатів перейменувати вулицю
АДРЕСА_1. ( а. с. 21 )

Втрата ОСОБА_2 свідоцтва про право
особистої власності на домоволодіння
від 01.10.1963 року, яке видавалось на
підставі рішення виконкому Жовтневої
міського ради депутатів трудящих від
29.06.1962р. № 143 у зв'язку з переходом
селища у місто та посвідченого в
Миколаївському міжміському бюро
технічної інвентаризації за № 273 від
01.10.1963 року, підтверджується рішеннями
судів різних інстанцій, з урахуванням
чого суд вважає, що у випадках, коли
вимога про визнання права власності є
передумовою для досягнення позивачем
кінцевої мети позову, а саме, отримання
офіційного підтвердження свого права
відповідними правовстановлюючими
документами, задля реалізації
абсолютних прав на спірне майно, суд не
повинен відмовляти в задоволенні
такого позову з тих підстав, що
відповідачі не претендують та не
оспорюють право власності позивача,
щодо нерухомого майна.

Листом Миколаївського міжміського
бюро технічної інвентаризації № 1087 від
15.08.2013р. позивачці було повідомлено, що
відповідно до наказу № 18/ОС від 29.03.2013р.
«Про організацію видачі дублікату
свідоцтва про право власності на
об'єкти місцевого самоврядування», які
до 31.12.2013 року видавалися виконавчим
комітетом Миколаївської міської ради,
тобто органом місцевого
самоврядування, на території якого
розташований житловий будинок АДРЕСА_1
здійснюється на підставі прийнятого
ним рішення про видачу дублікату.
Перелік документів, затверджений
згаданим наказом, містить архівну
копію рішення відповідного органу про
видачу свідоцтва. Свідоцтво про право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
видане ОСОБА_2 виконкомом Жовтневої
міської ради депутатів трудящих. У
зв'язку з тим, що ні населеного пункту
місто Жовтневе, ні відповідного органу
місцевого самоврядування на
теперішній час не існує, прийняти
замовлення на видачу дублікату не є
можливим. Запропоновано звернутися до
суду. ( а. с. 39 )

Як вбачається з листа
Реєстраційної служби Миколаївського
управління юстиції від 19.03.2014р. за №
32-21/5571 у відповідності до п. 48 Порядку
для проведення державної реєстрації
права власності на нерухоме майно,
реєстрація якого проведена до 01.01.2013р.
відповідно до законодавства, що діяв на
момент його виникнення, у зв'язку із
втратою, пошкодженням чи зіпсуванням
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією, заявник подає
органові державної реєстрації прав
заяву та документи. За результатами
розгляду заяви та документів,
необхідних для проведення державної
реєстрації прав, державний реєстратор
проводить державну реєстрацію права
власності з видачею свідоцтва на
заміну втраченого, пошкодженого чи
зіпсованого документа.

Проте, свідоцтво про право власності
від 01.10.1963р., копія якого була надана
ОСОБА_2 було видане виконавчим
комітетом Жовтневої міської ради
депутатів трудящих, тобто органом,
якого на даний час не існує. На підставі
ст. 16 ЦК України позивачці
запропоновано звернутися до суду для
визнання права власності на об'єкт
нерухомого майна, зазначений у
свідоцтві про право власності. Після
отримання необхідного судового
рішення слід звернутися до органу
державної реєстрації прав за
місцезнаходженням нерухомого майна. (
а.с. 48-49 )

Отже, судом встановлено, що
позивачка зверталась до відповідних
органів із заявами про поновлення
свого права та видачі дублікату
свідоцтва, але їй було відмовлено в
цьому, і, за обставин які склалися, цю
відмову не можна визнати
безпідставною, а тому звернення її до
суду з даним позовом є єдино вірним та
можливим для неї способом вирішення
питання щодо поновлення
правовстановлюючого документу.

З огляду на викладене позовні
вимоги позивачки підлягають
задоволенню, оскільки позивачка не має
інших засобів захисту свого права на
власність, суд вважає позов
задовольнити частково.

Що стосується вимог про
зобов'язання Реєстраційної служби
Миколаївського управління юстиції
зареєструвати право власності на
нерухоме майно, то вони не підлягають
задоволенню, оскільки позивачем
реєстраційна служба не була залучена у
якості відповідача, а тому суд не може
вирішити питання про його права та
обов'язки як особи, яка не була залучена
до участі у справі у якості
відповідача.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 208, 209, 212, 214, 217, 218,
223, 294 ЦПК суд,

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на цілий літ. А - жилий
будинок АДРЕСА_1, загальною площею 48,10
кв.м., житловою 26,30 кв.м., вартістю 121418
грн. з прилеглими до нього
господарськими будівлями та спорудами,
які складаються з: літньої кухні літ Б,
сараю літ. В, вбиральні літ. Д, літньої
кухні літ. Ж, сараю літ. З, огорожі
3,4,5,6,7,8,9,11,12 та споруд 10, І, а в іншій
частині позову - відмовити.

На рішення суду може бути надана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається до апеляційного суду
Миколаївської області через
Корабельний районний суд м. Миколаєва.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
В. Г. Циганок