АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Шаховніна М.О.
Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Шпируку О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Подільського районного суду
м. Києва від 24 липня 2014 року в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 24 липня 2014 року задоволено
позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 19 887,32
грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» в повному обсязі.
Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
положень норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором були заявлені зі спливом
позовної давності, визначеної ст. 257, п. 1
ч. 2 ст. 258 ЦК України, про застосування
якої вона заявляла, а тому, у суду були
відсутні підстави для їх задоволення.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1
підтримала апеляційну скаргу та
просить її задовольнити.

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
просить відхилити подану апеляційну
скаргу, а рішення суду залишити без
змін, посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 02 серпня 2006 року
між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»і ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір шляхом
приєднання, відповідно до якого банк
відкрив ОСОБА_1 кредитну картку №
НОМЕР_1 із встановленням кредитного
ліміту в сумі 5 000,00 грн. терміном дії до
травня 2008 року, зі сплатою 30% річних за
користування кредитними коштами з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки (а. с. 5).

Згідно пункту 9.12 Умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін.

Відповідно до п. п. 3.1.1. та 3.1.3. правил
користування платіжною картою Умов та
правил надання банківських послуг
строк дії карти вказується на лицевій
стороні карти (рік та місяць). Карта
дійсна до останнього календарного дня
місяця вказаного на картці. По
закінченню строку дії відповідна карта
продовжується банком на новий строк
(шляхом надання клієнту карти з новим
строком дії) якщо раніше (до початку
місяця закінчення строку дії) не
надійшла письмова заява держателя про
закриття картрахунку, а також за умови
наявності на картрахунку грошових
коштів для оплати послуг по виконанню
розрахункових операцій (а. с. 6-9).

В грудні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернувся до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором від 02 серпня 2006
року, яка відповідно до наданих суду
розрахунків станом на 03 листопада 2013
року становить 19887,32 грн., з яких: 4990,35
грн. - заборгованість за кредитом, 13473,76
грн. - заборгованість за процентами,
1423,21 грн. - заборгованість по штрафам (а.
с. 3-4).

Установивши, що відповідачка належним
чином зобов'язання за кредитним
договором від 02 серпня 2006 року не
виконала, внаслідок чого утворилася
заборгованість, суд першої інстанції
дійшов висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК». При цьому, суд дійшов
висновку, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» при
зверненні з даним позовом не було
пропущено строку позовної давності,
оскільки жодна із сторін не
повідомляла іншу про припинення дії
договору відповідно до положень п. 9.12
Умов і правил надання банківських
послуг, а отже, він автоматично
пролонгувався на такий же термін.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції.

Судом першої інстанції було
неправильно застосовано норми
матеріального права та положення
укладеного між сторонами договору.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Пунктами 3.1.1, 5.4 правил користування
платіжною карткою визначено, що
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Таким чином, відповідно до Правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.
Така правова позиція була висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14).

За змістом п. 3.1.3. правил користування
платіжною карткою продовження дії
картки на новий строк здійснюється
шляхом надання клієнту картки з новим
строком дії, а також за умови наявності
на картрахунку грошових коштів для
оплати послуг по виконанню
розрахункових операцій.

Як вбачається з матеріалів справи,
після закінчення дії виданої 02 серпня
2006 року платіжної картки ОСОБА_1 було
видано нову картку строком дії до 31
травня 2010 року (а. с. 38-41). При цьому, в
матеріалах справи відсутні докази
надання ОСОБА_1 картки з новим строком
дії відповідно до вищезазначених
положень договору.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції ОСОБА_1 пояснила, що строк дії
кредитної картки закінчився в травні
2010 року, нова кредитна картка їй не
видавалася.

Крім того, відповідно до розрахунків
заборгованості, наданих позивачем до
матеріалів позовної заяви
заборгованість за кредитом була
віднесена ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у
рахунок простроченої з 02 липня 2010 року
(а. с. 4).

Разом з тим, з позовом до суду про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором від 02 серпня 2006
року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося
лише 04 грудня 2013 року, тобто зі спливом
позовної давності, визначеної ст. 257, п. 1
ч. 2 ст. 258 ЦК України.

На зазначене суд першої інстанції
уваги не звернув та з урахуванням
положень п. п. 3.1.1. та 3.1.3., 5.4 правил
користування платіжною карткою дійшов
помилкового висновку, що ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» при зверненні з даним
позовом не було пропущено строку
позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Таким чином, рішення Подільського
районного суду м. Києва від 24 липня 2014
року, ухвалене з порушенням норм
матеріального права, підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у зв'язку із спливом позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 24 липня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді