Провадження №2/761/5741/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

01 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.

при секретарях
Звонцовій О.І., Іовенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дочірнього підприємства «Українська
горілчана компанія «Nemiroff» про
стягнення компенсації при звільненні
та суми середнього заробітку у зв'язку
із затримкою розрахунку при
звільнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
перебувала у трудових стосунках з
відповідачем працюючи на посаді на
різних посадах з 09.11.2009 року по 30.04.2014 р.
15 квітня 2014 р. ОСОБА_1 написано заяву про
звільнення за власним бажанням та
виплаті грошової компенсації за
невикористану основну та додаткові
щорічні відпустки. Наказом № 820/К від
29.04.2014 р. позивача було звільнено з
посади юрисконсульта другої категорії
із супроводу господарсько-договірної
діяльності та оподаткування
Юридичного департаменту Товариства за
власним бажанням. Проте, при звільненні
відповідач не провів всі розрахунки з
позивачем, як це передбачено чинним
трудовим законодавством. Так з 09.11.2012 р.
по 09.11.2013 р. позивач мала 15 календарних
днів невикористаної основної щорічної
відпустки. Крім того позивач має право
на відповідну частину відпустки за
відпрацьований період з 09.11.2013 р. по
30.04.2014 р. Виходячи з розрахунку,
наведеного в листі відповідача це є 12
днів відпустки. З урахуванням того, що
сума середнього заробітку позивача за
один день становить 374,33 грн., сума
грошової компенсації, що її має
виплатити відповідач становить - 10 106,91
грн. За таких обставин позивач просить
суд стягнути з відповідача суму
грошової компенсації у розмірі 10 106,91
грн., середній заробіток за час
затримки розрахунку, заподіяну
моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн., яка
полягає у моральних стражданнях та
втраті нормальних життєвих зв'язків.

В подальшому позивач уточнила
вимоги. Зазначила, що відповідно до
довідки підприємства посадовий оклад
позивача складає 9 200,00 грн. При
обчисленні середньої заробітної плати
за 1 календарний день позивачем не було
враховано, що відповідно до п. 4
Постанови КМУ від 08.02.1995 р. № 100 «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати» у
випадках, коли нарахування проводяться
виходячи із середньої заробітної
плати, працівник не мав заробітку не з
вини працівника, розрахунки
проводяться виходячи з установлених
йому в трудовому договорі тарифної
ставки, посадового (місячного) окладу.
За таких обставин сума заробітної
плати за 1 календарний день складає 367,85
грн., а сума компенсації становить - 9
931,95 грн., середній заробіток за весь час
затримки розрахунку, виходячи з
розрахунку 509,29 грн. за кожен день
затримки - 63 151,96 грн. При цьому для
розрахунку середнього заробітку за час
затримки розрахунку треба виходити з п.
8 Порядку і брати до уваги заробітну
плату за фактично відпрацьовані
протягом двох місяців робочі дні. Суму
компенсації моральної шкоди позивач
залишив без змін.

В судовому засіданні позивач
підтримав заявлені вимоги, просив
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомив.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК
України вражає за можливе розглянути
справу за відсутністю представника
відповідача на підставі наявних
доказів, ухваливши заочне рішення,
отримавши на це згоду позивача.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Як свідчить надана позивачем трудова
книжка, копія якої долучена до
матеріалів справи, ОСОБА_1 перебувала у
трудових стосунках з відповідачем з
09.11.2009 р.

Встановлено, що ОСОБА_1 було
звільнено Дочірнім підприємством
«Українська горілчана компанія «Nemiroff»
з посади юрисконсульта ІІ категорії із
супроводу господарсько-договірної
діяльності та оподаткування ДП «УГК
«Nemiroff» за власним бажанням, згідно ст. 38
КЗпП України 30 квітня 2014 р., наказ № 820/К
від 29.04.2014 р.

Як вбачається з наказу про
звільнення бухгалтерії підприємства
доручено провести повний розрахунок зі
звільненим працівником, а також
нарахувати компенсацію за час
невикористаних працівником відпусток.

Як повідомила в судовому засіданні
позивач, при звільненні адміністрацією
відповідача не було проведено повний
розрахунок, як це передбачено ст. 116
КЗпП України.

Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Доказів, які б свідчили про
виконання відповідачем вимог чинного
трудового законодавства України
отримано не було.

Міністерство соціальної політики
України 27.03.2013 р. видало Лист № 321/13/84-13
Щодо виплати компенсацій за
невикористану відпустку, відповідно до
якого і за розрахунками позивача, які
були перевірені в судовому засіданні,
остання на момент звільнення мала
право на 15 календарних днів за період
роботи з 09.11.2012 р. по 09.11.2013 р. та 12
календарних днів щорічної відпустки за
період з 09.11.2013 р. по 30.04.2014 р., а загалом
кількість календарних днів
невикористаної відпустки становить - 27
днів.

Як свідчать матеріали справи,
зокрема, довідка з Пенсійного фонду
України форми ОК-5, посадовий оклад
позивача не змінювався протягом часу
роботи на підприємстві.

З урахуванням того, що відповідно
до вимог постанови КМУ від 08.02.1995 р. № 100
«Про затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати», у
випадках, коли нарахування проводяться
виходячи із середньої заробітної
плати, працівник не мав заробітку не з
вини працівника, розрахунки
проводяться виходячи з установлених
йому в трудовому договорі тарифної
ставки, посадового (місячного) окладу
(п. 4 Постанови).

За розрахунками позивача,
зробленими з урахуванням довідки
Пенсійного фонду, сума заробітної
плати позивача за один день становить
367,85 грн., виходячи з посадового окладу у
розмірі 9 200,00 грн. .

За таких обставин, з урахуванням
суми середньої заробітної плати
позивача за один день, що її вирахувано
відповідно до Порядку обчислення
середньої заробітної плати, беручі до
уваги кількість днів невикористаної
відпустки, сума грошової компенсації,
що її має сплатити відповідач
становить 9 931 грн. 95 коп.

Беручі до уваги, що відповідач не
провів розрахунки з ОСОБА_1 в день
розрахунку на її користь підлягає
стягненню і сума середнього заробітку
за весь час затримки розрахунку.

Вирішуючи питання щодо суми, яка
підлягає стягненню, суд бере до уваги
положення Постанови № 100 від 08.02.1995 р., а
саме вимоги щодо того, що нарахування
виплат, що обчислюються із середньої
заробітної плати за останні два місяці,
проводяться шляхом множення
середньоденного (погодинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих днів (годин), а у
випадках, передбачених законодавством,
- на число календарних днів за цей
період (п. 8 Постанови).

Таким чином для розрахунку
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, мають враховуватись
виплати за лютий та березень 2014 р.

За лютий місяць ОСОБА_1 сплачено 11
171,43 грн., за березень заробітна плата
виплачена не в повному обсязі, а тому
суму середнього розрахунку за березень
місяць має вираховуватись із суми
посадового окладу - 9 200,00 грн., отже
середньоденний заробіток має
вираховуватись, з урахуванням
кількості робочих днів у лютому та
березні 2014 р. - 40 днів, за формулою (11
171,43+9200,00)/40= 509,29 грн.

Отже, за затримку розрахунку при
звільненні тобто з 01.05.2014 р. по день
здійснення розрахунку (ухвалення
рішення) відповідач має сплатити
ОСОБА_1 суму у розмірі 63 151,96 грн.

Згідно до ст. 237 - 1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Позивач зазначає, що порушення
відповідачем законних прав моральні
страждання, адже всі звернення до
підприємства щодо проведення
розрахунку закінчились відмовою
останнього, вона досить довго
відпрацювала на підприємстві, завжди
повно, якісно і добросовісно
виконувала свої зобов'язання, а тому
просить стягнути з відповідача на
відшкодування моральної шкоди суму у
розмірі 1 000,00 грн.

Пленум Верховного Суду України в
п. 3 постанови № 4 від 31.03.1995 р. «Про
судову практику в спорах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснив, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Доказами, відповідно до приписів
ст. 57 ЦПК України, є будь - які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

За вимогами чинного
процесуального законодавства,
обставини зазначені позивачем на
підтвердження вимог щодо наявності
моральної шкоди мають бути
підтверджені належними засобами
доказування, за відсутності яких можна
стверджувати про недоведеність
позивачем факту завдання йому
моральної шкоди.

Проте в судовому засіданні
позивачем не доведено та не надано
відповідних доказів, що рішення та дії
відповідача суду вимагало від нього
додаткових зусиль для організації його
життя, втрати нормальних життєвих
зв'язків, тому суд не вбачає підстав
для задоволення позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди.

Розподіляючи судові витрати суд
керується вимогами ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись
ст. ст. 3,10,11,30,57,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК
України, ст. 115-117,237-1 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Українська горілчана компанія «Nemiroff»
() на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
компенсацію за невикористану
відпустку у сумі 9 931 грн. 95 коп.,
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні у
сумі 63 151 грн. 96 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Українська горілчана компанія «Nemiroff»
() в дохід держави
судовий збір у розмірі 730 грн. 83 коп.

Заочне рішення може бути
оскаржено позивачем шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Позивач, який не був
присутнім в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, може
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено в
загальному порядку.

Суддя: