Єдиний унікальний № 371/1133/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року м.
Миронівка ЄУН 371/ 1133 /14-ц

Миронівський районний суд Київської
області в складі:

головуючого судді
Капшук Л.О.

при секретарі
Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного акціонерного
товариства «Київ - Атлантик Україна»,
третя особа генеральний директор
приватного акціонерного товариства
«Київ - Атлантик Україна» Бойко Наталія
Валеріївна, про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з вказаними
вимогами, посилаючись на ті обставини,
що 31.10.2008 був прийнятий на роботу в АТ
«Київ - Атлантик Україна» техніком
елеватора. Згодом був призначений на
посаду оператора елеватора, а 01.11.2011
переведений на посаду старшого зміни
елеватора. 10.11.2013 між ним та
відповідачем укладено договір про
повну матеріальну відповідальність. За
час роботи сумлінно виконував
покладені на нього трудовим договором
обов'язки, дотримувався правил
внутрішнього трудового розпорядку,
заходи дисциплінарного стягнення до
нього не застосовувалися.

24.05.2014 він був на зміні та виконував
покладені на нього посадові обов'язки.
Коли перебував у приміщенні елеватора,
від ОСОБА_3 йому стало відомо, що на
кузов автомобіля просипалась макуха
соєва. Ним було встановлено, що в час,
коли проїздив автомобіль повз
загрузочний бункер, автоматично
спрацював загрузочний механізм і в
кузов автомобіля доріжкою просипалася
макуха соєва.

Наказом від 11 червня 2014 року його було
звільнено з роботи за втрату довір'я.
Підставою для звільнення стала
службова записка охоронця ОСОБА_4 та
акт виявлення та вилучення від 25.05.2014.
Вважає звільнення незаконним, оскільки
воно мало місце без згоди
профспілкового комітету, до нього
раніше не застосовувалися заходи
дисциплінарного та громадського
стягнення. Незаконним звільненням йому
спричинено моральної шкоди.

Просив в судовому порядку визнати
незаконним його звільнення з посади за
ст. 41 п. 2 КЗпП України за втрату довір'я,
поновити його на посаді старшого зміни
елеватора приватного акціонерного
товариства «Київ - Атлантик Україна»,
стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 3253,35 грн. та 10000 грн. моральної
шкоди.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги, в їх
обґрунтування послався на обставини,
викладені в поданій до суду заяві.
Надаючи пояснення, зазначив, що
насипання макухи соєвої в причіп
сторонньої машини було збігом
обставин. З водієм автомобіля «МАН» він
знайомий не був. Водій вперше приїхав
на територію заводу, розгрузив шрот
соняшниковий і поїхав на ваги
таруватися. Після тарування автомобіль
їхав через загрузочний бункер
елеватора, хоча на заводі є табличка,
яка вказує напрямок руху автомобіля
при його виїзді з території заводу.
Цього дня розпорядження на загрузку не
було. Його зміна повинна була
транспортувати соєву макуху у бункер
на зберігання. Ручка норії, яка
переводиться вручну, з невідомих
причин була переведена, а тому із ями
транспортером макуха почала
транспортуватися не у бункер для
зберігання, а в загрузочний бункер. У
загрузочному бункері з невідомої
причини не був закритий засув,
внаслідок чого макуха з бункера
посипалась на причіп машини, яка в цей
час проїздила повз нього. При виявленні
факту насипання макухи він пішов до
охоронника і повідомив про даний факт.
Обладнання на елеваторі перед початком
роботи не перевіряв, оскільки це
потребує значних затрат робочого часу.
Звільнення з посади вважає незаконним,
оскільки не мав наміру погрузити
макуху на сторонній автомобіль та
спричинити шкоду. Таким звільненням
йому завдано моральної шкоди, яка
полягає в тому, що він безпідставно був
позбавлений права на отримання
заробітку, змушений був прикладати
додаткові зусилля для організації
свого життя. Постійні хвилювання про
те, як матеріально забезпечити себе та
свою сім'ю, тримає його в нервовій та
психологічній напрузі. Незаконне
звільнення призвело до того, що він
постійно думає, як та куди влаштуватись
на роботу.

Представник позивача вважає заявлені
вимоги необґрунтованими. Зазначив, що
втрата довіри обумовлена винними діями
працівника, які він зробив усвідомлено
або з необережності, що дає підставу
роботодавцю не довіряти такому
працівникові. Як правило, такі дії
мають корисливий характер. Висновок
власника або уповноваженого ним органу
про втрату довіри до працівника має
бути обґрунтований та підтверджений
доказами. Службову записку охоронця
ОСОБА_4 та акт виявлення і вилучення від
25.05.2014, які були підставою звільнення,
вважає неналежними доказами у справі.
Акт складений наступного після події
дня, поняті відсутні, вага виявленої
макухи не вказана, відсутній акт
зважування макухи соєвої, чи
проводилось таке зважування не відомо.
Допитані в судовому засіданні свідки
не підтвердили факт винних дій
позивача. Позивач має бути поновлений
на займаній посаді з виплатою йому
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодуванням спричиненої
моральної шкоди.

Представник відповідача вважає позов
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню. Відповідно до
наказу № 105-К від 11.06.2014 ОСОБА_1 було
звільнено з посади старшого зміни
елеватора згідно п. 2 ст. 41 Кодексу
законів про працю України за втрату
довір'я до нього при обслуговуванні
матеріальних цінностей. Підставою
звільнення був факт несанкціонованого
завантаження стороннього вантажного
автомобіля на елеваторі макухою соєвою
і спроба вивезення даного товару з
території підприємства без
відповідних документів та дозволів,
який мав місце 24.05.2014. Даний факт
зафіксовано охороною підприємства,
поясненнями працівників елеватора,
висновком правоохоронного органу.

З позивачем було підписано договір про
повну матеріальну відповідальність
від 10.11.2013, оскільки займана ним посада,
пов'язана з обслуговуванням
матеріальних цінностей, товарів.

Завантаження автомобілів може мати
місце лише за розпорядженням згідно
встановленого графіку. 24.05.2014 такого
розпорядження не було. Позивач
допустив бездіяльність, не виконав
посадові обов'язки, не здійснив
контроль за роботою обладнання
елеватора, зокрема норії та
завантажувального бункера, допустив
несанкціоноване завантаження
стороннього автомобіля макухою соєвою,
що дало підстави для втрати довіри до
нього.

В день звільнення з працівником
здійснено розрахунок в повному обсязі,
йому видано трудову книжку і
ознайомлено з наказом про звільнення.
Звільнення позивача було законним і
обґрунтованим.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
його представника, представника
відповідача та свідків, дослідивши
надані документи і матеріали, всебічно
та повно з'ясувавши обставини справи,
на яких ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, прийшов до висновку, що позов
не підлягає задоволенню.

Додаткові підстави розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
з окремими категоріями працівників за
певних умов встановлені ст. 41
КЗпП України.

Відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП України
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний також у випадку винних
дій працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові, товарні або
культурні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

Згідно із п. 28 Постанови Пленуму ВСУ
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» від 06.11.1992 № 9 звільнення з
підстави втрати довір'я є
обґрунтованим, якщо працівник, який
безпосередньо обслуговує грошові або
товарні цінності (зайнятий їх
прийманням, зберіганням,
транспортуванням, розподілом і т. п.)
вчинив умисно або необережно такі дії,
які дають власнику або уповноваженому
ним органу підстави для втрати до нього
довір'я (зокрема, порушення правил
проведення операцій з матеріальними
цінностями).

Отже, втрата довіри може бути
обумовлена лише винними діями
працівника. Вчинення винних дій
працівника, що призвели до втрати
довіри до нього з боку власника чи
уповноваженого ним органу, може бути як
умисним так і з необережності. Для
правових наслідків звільнення з цих
підстав не має значення, чи працівник
свідомо і умисно вчиняв винні дії чи
легковажно ставився до своїх
обов'язків, або з необережності
допустив дії, що дають ґрунтовні
підстави для втрати довіри до нього.

На цій підставі можуть бути звільнені з
роботи лише особи, які безпосередньо
обслуговують грошові або товарні
цінності.

В судовому засіданні встановлено, що
позивача з 31.10.2008 прийнято на посаду
техніка елеватора АТ «Київ - Атлантик
Україна», правонаступником якого є
відповідач, згідно наказу №
323/ВК від 31.10.2008. 01.11.2011, на підставі
наказу № 195-К від 01.11.2011 його переведено
на посаду старшого зміни елеватора.
Наказом № 105-К від 11.06.2014 позивача
звільнено з посади старшого зміни
елеватора згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України
за втрату довір'я.

Вказані обставини підтверджені
трудовою книжкою позивача серії
НОМЕР_2, наказом заступника директора
із забезпечення операційної
діяльності приватного акціонерного
товариства «Київ - Атлантик Україна» №
105-К від 11.06.2014, довідкою приватного
акціонерного товариства «Київ -
Атлантик Україна» № 6/12 від 20.06.2014.

Зі змісту наказу № 105-К від 11.06.2014
вбачається, що підставою для
звільнення позивача з посади стала
службова записка охоронця ОСОБА_4 і акт
виявлення та вилучення від 25.05.2014.

За змістом службової записки охоронця
ОСОБА_4 24.05.2014 автомобіль «МАН» після
розгрузки шроту соняшника, при з'їзді з
ваг не розвернувся на виїзд, і він
вийшов подивитись, де він знаходиться.
Від входу до приміщення вагової він
побачив, що вказаний автомобіль стоїть
під елеватором і грузиться макухою сої.
Вказаний факт викликав підозру,
оскільки документів на загрузку у
водія не було. Біля автомобіля помітив
працівників елеватора, які дивились в
його сторону. Він вирушив до них, соя в
кузов сипатись перестала і автомобіль
виїхав з - під елеватора. Коли він
підійшов до автомобіля, водій
затентовував причіп і сидів зверху. Він
попросив водія спуститись і передав
йому акт зважування транспортного
засобу, про виявлене повідомив
начальника зміни. На прохідній в кузові
автомобіля шляхом контрольного
зважування було виявлено макуху соєву
вагою 2610 кг.

25 травня 2014 року начальник охорони
приватного акціонерного товариства
«Київ -Атлантик Україна» склав акт
виявлення та вилучення, згідно якого
24.05.2014 близько 8 год. 45 хв. під
час перевірки для виїзду автомобіля
«МАН», державний номер НОМЕР_1, ним було
виявлено в причепі автомобіля макуху
соєву, автомобіль було затримано.

Після виявлення даного факту позивач
24.05.2014 склав пояснювальну записку, за
змістом якої о 7 год. 15 хв. вони
розвантажували автомобіль зі шротом
соняшника. Після того як вона поїхала
на ваги, вони почали викачувати макуху
соєву з ями. Оскільки маршрут макухи не
був налаштований правильно, вона
почала транспортуватися у
завантажувальний бункер. В цей же час
автомобіль з ваг проїздив під бункером,
засув на бункері була відкрита і макуха
посипалась на причіп автомобіля. Коли
працівники зміни побачили, що макуха
просипається, то направили її по
правильному маршруту. Він зрозумів, що
макуха попала на автомобіль, а тому
пішов на прохідну, щоб завернути його
та розвантажити.

Пояснення з приводу події написали
працівники зміни ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_3

Допитаний як свідок ОСОБА_3 показав, що
24.05.2014 перебував у зміні, о 7 год.
15 хв. розвантажував автомобіль «МАН»
із соняшниковим шротом, після чого
прибирав яму. Автомобіль розгрузився,
з'їхав з ваг і поїхав через
завантажувальний бункер. Він почув як
на причіп автомобіля сиплеться макуха
соєва і сказав про це оператору ОСОБА_5
та позивачу. ОСОБА_5 виключив
обладнання, а позивач пішов до машини.
Припускає, що нічна зміна залишила
відкритою засув на бункері.

Свідок ОСОБА_5, який працював
оператором, підтвердив факт насипання
макухи соєвої у причіп стороннього
автомобіля та показав, що після
з'ясування обставин вчиненого було
вияснено, що неправильно налаштована
норія, а тому макуха попала не в той
бункер. При цьому бункер був відкритий
і макуха просипалась на автомобіль. Він
зобов'язаний був перевірити норію,
проте цього не зробив. Йому відомо, що
норія повертається в ручному режимі,
може зіскочити сама.

Вказані встановлені обставини
підтверджують той факт, що 24.05.2014 на
елеваторі, коли старшим зміни був
позивач, мало місце безпідставне
завантаження стороннього автомобіля
макухою соєвою і спроба вивезення
даного товару з території
підприємства. Шкода підприємству не
була завдана, оскільки вивезення
товару було попереджено.

Згідно посадової інструкції старшого
зміни елеватора, затвердженої
директором із забезпечення
операційної діяльності 01.11.2011, старший
зміни елеватора повинен, в тому числі,
здійснювати керівництво зміною та
забезпечити виконання завдань
менеджера елеватора, здійснювати
контроль за роботою всього
технологічного обладнання,
забезпечувати його раціональне
використання, керувати рухом
автотранспорту по території, приймати
зміну та технологічне обладнання в
справному стані від попередньої зміни
та доповідати менеджеру елеватора про
прийняття зміни і стан обладнання,
проводити відпуск продукції після
розпорядження менеджера.

Згідно розділу VI посадової інструкції
старший зміни елеватора несе
відповідальність за неналежне
виконання або невиконання своїх
посадових обов'язків.

Для втрати довіри не обов'язково, щоб
шкода була нанесена. Досить, щоб
працівник своїми діями створив
можливість для заподіяння шкоди. Таку
можливість позивач створив неналежним
виконанням посадових обов'язків, що
дало підставу роботодавцю не довіряти
такому працівникові.

Вчинення винних дій працівника, що
призвели до втрати довіри до нього з
боку власника чи уповноваженого ним
органу, може бути як умисним так і з
необережності. Для правових наслідків
звільнення з цих підстав не має
значення, чи працівник свідомо і умисно
вчиняв винні дії чи легковажно
ставився до своїх обов'язків, або з
необережності допустив дії, що дають
ґрунтовні підстави для втрати довіри
до нього.

Будучи зобов'язаним здійснювати
керівництво зміною та контроль за
роботою всього технологічного
обладнання, керувати рухом
автотранспорту по території, приймати
зміну та технологічне обладнання в
справному стані від попередньої зміни
та доповідати менеджеру елеватора про
прийняття зміни і стан обладнання,
позивач не дотримався вказаних
обов'язків. Технологічне обладнання
елеватора в той час, коли макуха соєва
мала бути транспортована в бункер на
зберігання, було в такому стані, що
макуха з причини неправильного
налаштування «норії» та відкриту засув
бункера почала транспортуватися в
завантажувальний бункер та була
завантажена на сторонній автомобіль.
Нехтуючи своїми посадовими
обов'язками, позивач не проконтролював
чи у справному стані прийняла зміна
технологічне обладнання від
попередньої зміни, не здійснив
контроль за роботою технологічного
обладнання при транспортуванні макухи
соєвої на зберігання.

Встановлено, що сторонній автомобіль
після розгрузки мав виїздити з
території підприємства не через
завантажувальний бункер, проте поїхав
повз нього, і позивач, в обов'язки якого
входить керувати рухом автотранспорту
по території, на вказаний факт не
відреагував.

Завантаження автомобілів на території
підприємства може мати місце лише за
розпорядженням згідно встановленого
графіку. Встановлено, що 24.05.2014 такого
розпорядження не було. Позивач
допустив бездіяльність, не дотримався
посадових обов'язків, не здійснив
контроль за роботою обладнання
елеватора, зокрема норії та
загрузочного бункера, допустив
несанкціоноване завантаження
стороннього автомобіля макухою соєвою,
що дало підстави для втрати довіри до
нього.

Факт несанкціонованого завантаження
стороннього автомобіля макухою соєвою
підтверджений висновком Миронівського
РВ ГУ МВС України в Київській області
від 31.05.2014.

Висновки власника про те, що працівник
не заслуговує його довіри внаслідок
вчинення винних дій, ґрунтуються на
об'єктивних фактах, що доводять
наявність провини працівника у тому, що
внаслідок безвідповідального
ставлення до роботи і посадових
обов'язків була створена можливість
заподіяння шкоди підприємству.

Такий висновок відповідача про втрату
довіри до працівника з підстав
наявності ризику заподіяння шкоди
підприємству неналежним виконанням
посадових обов'язків є обґрунтованим
та підтверджений доказами. Ці докази
оформлені документально.

Посилання представника позивача на ті
обставини, що акт виявлення та
вилучення з невідомих причин складено
не в день, коли мала місце подія, та на
факт відсутності акту зважування
товару, не спростовують встановленого
факту порушення і вину позивача. Із
службової записки охоронця ОСОБА_4 від
26.05.2014 вбачається, що на прохідній
підприємства вагу макухи соєвої було
визначено шляхом контрольного
зважування автомобіля. Крім того, для
звільнення з посади з підстави втрати
довіри до працівника розмір шкоди, яка
могла бути спричинена його діями чи
бездіяльністю, не має вирішального
значення.

Позивач був особою, на яку поширюється
дія п. 2 ст. 41 КЗпП України. Він
безпосередньо обслуговував товарні
цінності, оскільки за посадовими
обов'язками був зайнятий їх прийманням,
зберіганням, транспортуванням,
розподілом і т. п. 10.11.2013 між сторонами
було укладено договір про повну
матеріальну відповідальність
працівника, додатком до договору є
підписка позивача про те, що працюючи
на посаді старшого зміни елеватора, він
зобов'язується у повному обсязі
виконувати встановлені правила щодо
прийому, збереження та видачі
товарно-матеріальних цінностей.

При звільненні працівника з підстав
втрати довір'я до нього власнику або
уповноваженому ним органу необхідно
дотримуватись вимог статті 43 КЗпП
України.

Положеннями цієї статті визначено, що
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктом 2 статті
41 КЗпП України, може бути проведено
лише за попередньою згодою виборного
органу (профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник. У випадках,
передбачених законодавством про працю,
виборний орган первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник, розглядає у
п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване
письмове подання власника або
уповноваженого ним органу про
розірвання трудового договору з
працівником.

За положеннями ст. 43-1 КЗпП України
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу без
попередньої згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника) може
мати місце в разі звільнення з
підприємства, установи, організації, де
немає первинної профспілкової
організації.

В судовому засіданні встановлено, що у
приватному акціонерному товаристві
«Київ - Атлантик Україна» не утворена і
не діє жодна первинна профспілкова
організація чи будь-яка інша
профспілка. Органи профспілки не
обирались, не обирався та не
призначався профспілковий
представник.

Вказані обставини підтверджені
довідкою відповідача № 129 від 11.08.2014,
статутом приватного акціонерного
товариства «Київ - Атлантик Україна»,
колективним договором між
адміністрацією та трудовим колективом
підприємства, не спростовані позивачем
і його представником.

За вказаних обставин посилання
представника позивача на незаконність
звільнення позивача з посади з причини
відсутності згоди профспілкової
організації, є безпідставними.

Необґрунтованими є посилання
представника позивача на ті обставини,
що трудовий договір з позивачем міг
бути розірваний власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадках систематичного невиконання
ним без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудовим договором
або правилами внутрішнього трудового
розпорядку, а до позивача раніше не
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення. Звільнення позивача мало
місце за п. 2 ст. 41 КЗпП України, що є
іншою (додатковою) підставою для
звільнення працівників, яка не
пов'язано із підставою звільнення,
передбаченою п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В судовому засіданні не доведено тих
обставин, що звільнення позивача з
посади було незаконним і він підлягає
поновленню на раніше займаній посаді.
За вказаних обставин на користь
позивача не підлягає стягненню
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Моральна шкода відшкодовується
працівнику власником або
уповноваженим ним органом у разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Дана норма
міститься в ст. 237-1 КЗпП України.

Тобто, обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди виникає тільки за
умови, якщо вона стала наслідком
порушення законних прав працівника. В
судовому засіданні встановлено, що
порушень трудових прав позивача не
було допущено при його звільненні, а
тому відсутні підстави для стягнення
моральної шкоди.

На підставі викладеного, ст.ст. 41, 43-1,
135-1, 237-1 КЗпП України, п. 28 Постанови
Пленуму ВСУ «Про практику розгляду
судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9,
керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57- 60, 64, 179, 208, 209, 212
- 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до приватного
акціонерного товариства «Київ -
Атлантик Україна», третя особа
генеральний директор приватного
акціонерного товариства «Київ -
Атлантик Україна» Бойко Наталія
Валеріївна, про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Миронівський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя підпис
Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя

Л.О. Капшук