Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2371/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Щенюченко С.В.
Доповідач Дьомич Л. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2014

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського
О.Л.; Єгорової С.М.

з участю секретаря: Лазаренко
В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровоград
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Новомиргородського районного
суду Кіровоградської області від 31
жовтня 2013 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором ,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 30974,93 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом 1381,16 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 10201,93 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 794,88 грн., пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором - 16645,77 грн., штрафу
(фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу
(процентна складова) - 1451,19 грн. та
сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 25 липня 2007 року між
закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
KGXRRX01820023, згідно умов якого Банк надав
відповідачу кредит в сумі 1440,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Заява разом з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам,
складає між ОСОБА_2 та Банком Договір,
що підтверджується підписом
відповідача у заяві.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань станом на 18 вересня 2013 року
утворилася заборгованість на загальну
суму 30974,93 грн., з яких: заборгованість
за кредитом 1381,16 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом -
10201,93 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 794,88 грн., пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором - 16645,77 грн., штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн., штраф
(процентна складова) - 1451,19 грн.

Посилаючись на ст.ст. 526, 527, 530, ст. 1054 ЦК
України, Банк просив повністю
задовольнити його вимоги та стягнути
зазначену суму боргу та судові витрати
по справі.

Рішенням Новомиргородського районного
суду Кіровоградської області від 31
жовтня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не погоджуючись з
рішенням суду першої інстанції,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить про скасування та ухвалення
нового рішення яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.
Зазначає, що суд першої інстанції
приймаючи рішення не повно з'ясував
обставини, що мають істотне значення
для справи, неправильно застосовано
норми матеріального і процесуального
права.

Сторони в судове засідання не
з'явились про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином
про що свідчать зворотні повідомлення
(а.с.67-68),

Частиною 2 статті 305 ЦПК України
передбачено, що неявка сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі
належним чином повідомлених про час та
місце розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах, визначених статтею
303 ЦПК України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню за
наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того,
що передбачений Умовами надання
споживчого кредиту п'ятирічний строк
позовної давності, у межах якого
позивач міг звернутися із вимогою про
стягнення заборгованості за кредитним
договором сплинув, оскільки
відповідачем майже відразу після
укладення договору порушено власні
зобов'язання перед Банком, доказів
поважності причин пропуску строку
позовної давності позивачем не надано.

Проте, колегія суддів повністю з
висновком суду погодитися не може.

Встановлено, що 25 липня 2007 року
між закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
KGXRRX01820023, згідно умов якого Банк
зобов'язався надати відповідачу кредит
у розмірі 1440,00 грн. зі сплатою 12% за
користування кредитом на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Позивачем зобов'язання за кредитним
договором виконані в повному обсязі та
видано ОСОБА_2 кредит у розмірі 1440,00 грн.
(а.с.6).

Відповідач в порушення положень
законодавства та умов кредитного
договору, зобов'язання належним чином
не виконала.

У зв'язку з неналежним виконанням
взятих на себе зобов'язань, як вказує
позивач, станом на 18 вересня 2013 року
утворилася заборгованість на загальну
суму 30974,93 грн., яка складається із:
заборгованості за кредитом 1381,16 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 10201,93 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 794,88 грн., пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором - 16645,77 грн., штрафу
(фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу
(процентна складова) - 1451,19 грн.

Згідно вимог кредитного договору та ч.2
ст. 1050 ЦК України у разі невиконання або
неналежного виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором
кредитор має право вимагати
дострокового погашення кредиту у
повному обсязі зі сплатою всіх сум,
належних до сплати на дату пред'явлення
вимоги, включаючи проценти за кредит ( в
тому числі прострочені відсотки, пеню).

Головою правління Банку підписано
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), якими встановлено термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені та штрафів за вказаним
договором тривалістю 5 років.

30 квітня 2009 року згідно ЗУ «Про
акціонерні товариства» рішенням
загальних зборів акціонерів змінено
назву організаційно-правової форми
шляхом перейменування Закритого
Акціонерного Товариства в Публічне
Акціонерне Товариство (а.с.15).

Згідно зі ст. ст. 526, 530,610, ч. 1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частинами 1 та 4 ст. 631 ЦК України
передбачено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки. Для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258
ЦК України).

Позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення (ч.3
ст.267 ЦПК України). Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

Як роз'яснено у пункті 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Матеріалами справи
підтверджується, що відповідач в суді
першої інстанції визнавала позовні
вимоги, погоджувалась сплатити
основний борг та штрафні санкції в
межах позовної давності, разом з тим
заяву про застосування строку позовної
давності не подавала, а тому у суду
відсутні правові підстави для
застосування такого строку, тим більше
відмовляти в задоволенні позову в
частині, що визнавався боржником.

Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Пунктом 5.1 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
("Розстрочка") ("Стандарт"), передбачено,
що при порушенні позичальником
будь-якого із зобов'язань, передбачених
заявою та п.п.3.2.2., 3.2.3. даних Умов, банк
має право нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за день
прострочки платежу.

У п.5.3 Умов зазначено, що при
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 500 грн.+5% від суми
заборгованості.

З наведеного виходить, що такі види
неустойки як пеня і штраф застосовані
банком за різні види порушень умов
кредитного договору, тому підлягають
стягненню.

Відповідач в суді першої інстанції
в усних запереченнях вказала про те, що
не згодна з розміром пені, оскільки він
є занадто високим для неї, адже вона
пенсіонерка, доглядає чоловіка
інваліда 2-ї групи, тому не має
матеріальної можливості сплатити
повну суму заборгованості.

Частиною 3 ст.551 ЦК України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК
України з урахуванням положень статті 3
ЦК України щодо загальних засад
цивільного законодавства та частини
четвертої статті 10 ЦПК України щодо
обов'язку суду сприяти сторонам у
здійсненні їхніх прав дає право суду
зменшити розмір неустойки за умови, що
він значно перевищує розмір збитків.

Постановою Верховного Суду України
від 03 вересня 2014 року роз'яснено, що
частина 3 статті 551 ЦК України, з
урахуванням положень статті 3 ЦК
України щодо загальних засад
цивільного законодавства та частини 3
статті 10 ЦПК України щодо обов'язку
суду сприяти сторонам у здійсненні
їхніх прав дає право суду зменшити
розмір неустойки за умови, що він
значно перевищує розмір збитків.

Колегія суддів вважає за можливе
зменшити розмір пені до 10645,77 грн. грн., у
порядку ч.3 ст.551 ЦК України, як такий що
значно перевищує розмір боргу.

У зв'язку з викладеним рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.4 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 303, ст. 304, ст. 309, ст. 313,
ст. 314, ст. 315, ст. 319 ЦПК України, колегія
суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" - задовольнити
частково.

Рішення Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 31жовтня 2013 року - скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк
"ПриватБанк"заборгованість за
кредитним договором у розмірі 24974,93
грн. з якої: заборгованість за кредитом
- 1381,16 грн., заборгованості по процентам
за користування кредитом - 10201,93 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 794,88 грн., пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором - 10645,77 грн., штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн., штраф
(процентна складова) - 1451,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" 404,62 грн.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: