Номер провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
селище Верховина

Верховинський районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді
Атаманюка Р.І.,

з участю: секретаря
Ласкурійчук С.І.,

позивача
ОСОБА_1,

представника третьої особи
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі
Верховина справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Івано-Франківська обласна
дирекція НАСК "ОРАНТА", про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В ИВ :

Позивачка звернулася до суду із
позовом до відповідча про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо- транспортної пригоди, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору Івано-Франківська
обласна дирекція НАСК "ОРАНТА".

Позовну заяву мотивує тим, що 18.12.2013
року о 10 год. 40 хв. в с. Розтоки
Путильського району Чернівецької
області трапилась
дорожньо-транспортна пригода, а саме:
відповідач ОСОБА_3, керуючи
транспортним засобом марки "ГАЗ",
номерний знак НОМЕР_1 не вибрав
безпечну швидкість руху та не врахував
дорожню обстановку, що призвело до
зіткнення із автомобілем марки "Citroen
Berlingo", номерний знак НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_4, який належить їй. В
результаті ДТП, яка сталася з вини
відповідача обидва автомобілі
отримали механічні пошкодження. Вина
ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП
підтверджується матеріалами справи
про адміністративне правопорушення
№340/62/14, а саме: протоколом про
адміністративне правопорушення серії
СЕ №147287, схемою огляду ДТП від 18.12.2013
року, постановою Верховинського
районного суду від 19.03.2014 року.

Внаслідок ДТП відповідачем, їй
була завдана матеріальна шкода у
розмірі 2250 грн. у вигляді пошкодження
дзеркала заднього виду транспортного
засобу. На її неодноразові звернення
про відшкодування завданої шкоди
відповідач не реагує. Крім цього, факт
пошкодження її майна та відмова
відповідача добровільно сплатити суму
необхідну для ремонту автомобіля
спричинили їй душевні страждання, а
тому просить стягнути з ОСОБА_3 на її
користь 2250,00 грн. матеріальної шкоди та
1000,00 грн моральної шкоди.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, суду поснила, що після
дорожньо-транспртної пригоди не
зверталася до страхової компанії,
оскільки їй не було відомо про те, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 застрахована. На місці ДТП
відповідач взагалі не хотів
спілкуватися з нею, поліс не
представив, а натомість, зазначив, що у
вчиненні ДТП не винний, а тому має намір
спір вирішувати в судовому порядку.
Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, подав до суду
письмове заперечення на позовну заяву,
в якому зазначив, що при оформленні
матеріалів ДТП, що сталася з його
участю, ним було надано інформацію про
те, що на момент дорожньо-транспортної
пригоди його відповідальність була
застрахована , однак позивачка
всупереч вимог закону не повідомила
страхову компанію про страховий
випадок, не пред'явила до неї вимог про
відшкодування шкоди та не залучила її
до участі у справі, як співвідповідача,
а тому її позовні вимоги є
безпідставними. Також, вважає, що
заявлена позивачкою сума
відшкодування є завищенною, а надана
нею довідка ТЗОВ "Компанія СПАФІС" про
розмір збитків не є належним доказом.
Просив в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Представник третьої особи -
обласної дирекції НАСК "ОРАНТА" в
судовому засіданні пояснив, що дійсно
22.03.2013 року між ОСОБА_5 та
Івано-Франківською обласною дирекцією
НАСК "ОРАНТА" було укладено Поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АЕ 0766770 на строк до 24.03.2014
року, згідно якого цивільна
відповідальність ОСОБА_5 та інших осіб,
які керують на законних підставах
транспортним засобом марки "ГАЗ",
номерний знак НОМЕР_1 на випадок
настання стрхового випадку була
застрахована. Однак про
дорожньо-траспортну пригоду, що
трапилась 18.12.2013 року за участю
забезпеченого траспортного засобу
Івано-Франківській обласній дирекції
НАСК "ОРАНТА" не було відомо, оскільки в
установленому законом порядку із
повідомленням про ДТП в передбачений
законом термін ні страхувальник, ні
потерпіла сторона не зверталися, не
писали заяву про виплату страхового
відшкодування та не надавали
відповідних документів. На даний час у
відповідності до вимог ст.37 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" відсутні законні підстави для
виплати позивачу страхового
відшкодування. Вважає позовні вимоги
небгрунтованими.

Суд, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення
позивача, представника третьої особи,
оголосивши заперечення відповідача
вважає, що позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України,
збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Згідно ч. 2 ст. 1192 Цивільного
кодексу України, розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Із постанови Верховинського
районного суду від 19.03.2014 року
встановлено, що ОСОБА_3 18.12.2013 року о 10
год. 40 хв. в с. Розтоки Путильського
району Чернівецької області, керуючи
транспортним засобом марки "ГАЗ",
номерний знак НОМЕР_1 не вибрав
безпечну швидкість руху та не врахував
дорожню обстановку, що призвело до
зіткнення із автомобілем марки "Citroen
Berlingo", номерний знак НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_4 та отримання
пошкоджень траспортних засобів, чим
порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього
руху, вчинивши адміністративне
правопорушення периедбачене ст. 124
КУпАП. Провадження у справі відносно
ОСОБА_3 закрито у зв'язку із
закінченням на момент розгляду справи
строків передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 6).

Постановою Коломийського
міськрайонного суду від 14.05.2014 року в
діях ОСОБА_4, який керував автомобілем
марки "Citroen Berlingo", номерний знак НОМЕР_2
встановлено відсутність складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП.(а.с.7).

В результаті
дорожньо-траспортної пригоди, яка
сталася 18.12.2013 року в автомобілі марки
"Citroen Berlingo", номерний знак НОМЕР_2
розбито корпус дзеркала заднього виду,
що стверджується схемою огляду місця
ДТП(а.с. 36).

Свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3
стверджується, що власником автомобіля
марки "Citroen Berlingo", номерний знак НОМЕР_2
є ОСОБА_1.(а.с.5).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК
України, вирок у кримінальній справі,
що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчиненні вони цією особою.

Таким чином винність відповідача
ОСОБА_3 у здійсненні ДТП 18.12.2013 року,
внаслідок якої позивачу ОСОБА_6 були
заподіянні збитків у виді пошкодження
дзеркала заднього виду належного їй
автомобіля доведена належними
доказами.
Відповідно до довідки №84/1 від 28.03.2014
року, виданої ТЗОВ "Компанія СПАФІС"
вартість дзеркала заднього виду, що
ставиться до лівої передньої дверки
автомобіля "Citroen Berlingo" (2008 року випуску)
станом на 28.03.2014 року становить 2250,00 грн.
з встановленням без ПДВ (а.с. 8).

Також судом встановлено, що
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП було
застраховано у Івано-Франківській
обласній дирекції НАСК "ОРАНТА" за
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії АЕ №0766770 від 22.03.2013 року
(а.с. 30).

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВССУ
№ 4 від 01.03.2013 року встановлено, що
відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3
Закону № 1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком
шкоди, завданої особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, така особа сплачує
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

В судовому засіданні встановлено,
що сторони про дорожньо-траспортну
пригоду, що сталася 18.12.2013 року в
с.Розтоки Путильського району
Чернівецької області за участю
автомобілів "ГАЗ", номерний знак НОМЕР_1,
під керуванням відповідача ОСОБА_3 та
"Citroen Berlingo", номерний знак НОМЕР_2 , який
належить ОСОБА_1 у встановленому
законом порядку та строки не
повідомили страховиків, а також із
заявами до них про виплату страхового
відшкодування не зверталися.
Можливість такого відшкодування на
даний час втрачена, а тому суд
приходить до висновку, що сума
матеріальних збитків завданих
внаслідок ДТП позивачу підлягає
стягненню з винного заподіювача, а саме
з відповідача ОСОБА_3

Твердження відповідача ОСОБА_3 про те,
що він пред'являв на місці ДТП поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії АЕ №0766770 від 22.03.2013 року
та що довідка видана ТЗОВ "Компанія
СПАФІС" №84/1 від 28.03.2014 року про
вартість дзеркала заднього виду до
автомобіля "Citroen Berlingo" не може слугувати
належним доказом заподіяння шкоди не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, оскільки на обгрунтування
цих тверджень відповідачем не надано
будь-яких доказів.

Щодо позовних вимог про стягнення
з відповідача моральної шкоди у
розмірі 1000грн., то суд вважає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав, а згідно ч. 2 цієї
статті, моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Згідно з ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (з наступними змінами та
доповненнями), визначено, що відповідно
до загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Так, згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК
України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Доказування не
може ґрунтується на припущеннях. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відтак, враховуючи вищенаведене,
те, що позивачем не підтверджено
жодними належними та допустимими
доказами того факту, що діями
відповідача йому було завдано моральну
шкоду, не подано доказів на
підтвердження обставин заподіяння
позивачу моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, як і не доведено та не
обґрунтовано розмір такої шкоди та не
зрозуміло, з чого позивач при
визначенні такого виходив, суд вважає,
що підстав для задоволення позову в цій
частині немає.

Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, уд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 991, 1156, 1167, 1187,
1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 26, 33, 34, 35, 37
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", ст.ст. 10, 11, 57-60, 88,
208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, жителя с.
Білоберізка Верховинського району
Івано-Франківської області на користь
ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1,
Коломийського району
Івано-Франківської області 2250,00 грн.
(дві тисячі двісті п'ятдесят грн. 00 коп.)
матеріальних збитків, заподіяних
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та судовий збір у розмірі 243, 60
(двісті сорок три гр. 60 коп.) .

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Верховинський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя:
Р.І. Атаманюк