Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2674/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
УХВАЛА

16.10.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
судді - Сукач Т.О.

суддів
- Бубличенко В.П.

Мурашка С.І.

при секретарі
- Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність
державного виконавця , за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського
районного суду міста Кіровограда від 19
вересня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ленінського районного
суду міста Кіровограда від 19 вересня
2014 року ОСОБА_3 відмовлено у
задоволенні скарги про визнання
неправомірною бездіяльності посадових
осіб Кіровського відділення державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції щодо не
зняття арешту, що був накладений на
його майно постановою державного
виконавця Кіровського ВДВС від 10
вересня 2012 року, реєстраційний запис у
Єдиному державному реєстрі заборони
відчуження майна № 13102201, при вирішенні
12 грудня 2013 року питання про закінчення
виконавчого провадження.

У апеляційній скарзі заявник,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить ухвалу
суду скасувати і постановити нову
ухвалу, якою задовольнити його вимоги.

Представники Кіровського ВДВС
Кіровоградського міського управління
юстиції та публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» у судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлені у порядку,
визначеному ст.76 ЦПК України, що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення їм
поштового відправлення із судовими
повістками та копіями апеляційної
скарги, причину неявки не повідомили.
Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК
України, згідно з якою неявка сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи, колегія
суддів вирішила розглядати справу у
відсутності та представників
Кіровського ВДВС та ПАТ «УкрСиббанк».

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3 та його представника, ОСОБА_5,
які підтримували доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд
виходив з того, що вона не підлягає
розгляду в порядку судового контролю
за виконанням судових рішень, а для
вирішення питання про зняття арешту
заявник може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на спірне майно та звільнення його з -
під арешту.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник (ч. 1 ст. 8 Закону
України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження», на яку як
на одну із підстав для відмови у
задоволенні скарги боржника послався
суд, особа, яка вважає, що майно, на
яке накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього
арешту.

Отже, до суду з таким позовом може
звернутися особа, яка вважає, що майно,
на яке накладено арешт, належить їй, а
не боржнику, а не сам боржник.

Ураховуючи наведене висновок суду про
те, що заявник може звернутися до суду
за вирішенням спору про зняття арешту з
майна у порядку встановленому ч.1 ст.60
Закону України «Про виконавче
провадження» не можна визнати
обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст. 387 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду міста
Кіровограда від 16 березня 2011 року
задоволено позов публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
З відповідачів на користь ПАТ
«УкрСиббанк» стягнуто солідарно
заборгованість за кредитним договором
№ 0 від 18 червня 2008 року в сумі 996
876,96 грн. Рішення суду набрало законної
сили ( т.1, а.с.127-128).

На виконання вказаного рішення, 28
березня 2012 року Ленінським районним
судом міста Кіровограда видано
виконавчий лист за № 2-162/11 про
стягнення з відповідачів на користь
ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за
кредитним договором (т.2, а.с.164-165).

10 вересня 2012року заступником
начальника Кіровського ВДВС
Кіровоградського МУЮ Закалашнюк О.С.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, боржникам
запропоновано добровільно виконати
рішення суду до 17.09.2012 року та накладено
арешт на все майно боржника ОСОБА_3 у
межах суми звернення стягнення 996 876,96
грн., заборонено здійснювати
відчуження майна на вказану суму (т. 2,
а.с.166-167).

12 грудня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу
згідно з п.2 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України
«Про виконавче провадження» (далі
Закон) через відсутність у боржника
майна, на яке може бути звернуто
стягнення (т.2, а.с.211).

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на

майно боржника (ч.2 ст.50 Закону)

За заявою боржника державний
виконавець видає йому додаткові копії
постанови, зазначеної в частині
другій цієї статті, для їх
пред'явлення до органів, що здійснюють
реєстрацію майна або ведуть реєстр
заборони на його відчуження, для
зняття арешту, накладеного на майно (ч.3
ст.50 Закону).

Отже, підставою для зняття арешту з
майна боржника та внесення
відповідних даних до Єдиного
державного реєстру заборони
відчуження майна є постанова
державного виконавця про зняття
арешту.

На порушення вказаних вимог закону
державним виконавцем у постанові про
повернення виконавчого документа
стягувану та у зв'язку з цим закінчення
виконавчого провадження не вирішено
питання про зняття арешту з майна
боржника ОСОБА_3 При цьому державний
виконавець у постанові послався на ст.50
Закону України «Про виконавче
провадження», у якій визначено
наслідки закінчення виконавчого
провадження.

Заява ОСОБА_3 про зняття арешту, що була
направлена до Кіровського ВДВС МУЮ,
залишена без відповіді.

Закон України «Про виконавче
провадження» не містить заборони для
розгляду заяви про зняття арешту з
майна боржника у випадку, коли це
питання не було вирішене у постанові
про закінчення виконавчого
провадження.

За приписами ч.2 ст.387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що бездіяльністю Кіровського
ВДВС МУЮ порушено права заявника як
сторони у виконавчому провадженні і
він має право оскаржити бездіяльність
державного виконавця в порядку
встановленому ст.ст.383-387 розділу VII(
судовий контроль за виконанням судових
рішень) ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Ухвала суду про відмову у
задоволенні скарги на бездіяльність
державного виконавця постановлена
судом першої інстанції з порушенням
вимог закону, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України є підставою для її скасування
і постановлення нової ухвали про
часткове задоволення скарги заявника.

Керуючись п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1
ст. 312 ст.ст. 313, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Ленінського районного
суду міста Кіровограда від 19 вересня
2014 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Визнати неправомірною
бездіяльність державного виконавця
Кіровського відділення державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції щодо не
зняття арешту з майна ОСОБА_3.

Зобов'язати державного виконавця
Кіровського відділення державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції вирішити
питання про зняття арешту з майна
ОСОБА_3, що був накладений постановою
державного виконавця Кіровського ВДВС
від 10 вересня 2012 року, реєстраційний
запис у Єдиному державному реєстрі
заборони відчуження майна № 13102201.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді