АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2449/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/3115/14
Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В.
Доповідач Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою голови
ліквідаційної комісії Малого
приватного підприємства "Фірма "Селена"
Моісєєнка Ігоря Олексійовича

на рішення Комсомольського міського
суду Полтавської області від 2 вересня
2014 року

по справі за позовом голови
ліквідаційної комісії Малого
приватного підприємства "Фірма "Селена"
Моісєєнка Ігоря Олексійовича до ОСОБА_3
про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року голова ліквідаційної
комісії МПП «Фірма «Селена» Моісєєнко
І.О. звернувся до суду вказаним позовом
та просив поновити йому пропущений
строк звернення до суду із цим позовом
та стягнути з ОСОБА_3 на користь МПП
«Фірма «Селена» відшкодування
майнової шкоди у розмірі 61690,80 грн. та
понесені судові витрати по оплаті
вартості експертного дослідження і
судового збору

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що 01 листопада 1994 року
відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем
«ГАЗ 31029», державний номерний знак -
НОМЕР_1, який належав МПП «Фірма
«Селена», порушив правила дорожнього
руху, в результаті чого сталася
дорожньо-транспортна пригода і
вказаний автомобіль було пошкоджено,
чим підприємству завдано матеріальної
шкоди в сумі 61690,80 грн.

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 2 вересня
2014 року у задоволенні позову голови
ліквідаційної комісії МПП «Фірма
«Селена» Моісєєнка І.О. - відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржив голова ліквідаційної комісії
МПП «Фірма «Селена» Моісєєнко І.О. та
просив скасувати його та ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги
у повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, а саме
доведеність розміру ремонту
автомобіля «ГАЗ 31029» д.н.з. НОМЕР_1 та
пропуск строку позовної давності з
поважної причини, що залишено судом без
уваги.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі
відповідає вказаним вимогам.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що постановою Комсомольського
міського суду Полтавської області від
02 червня 2009 року закрито кримінальну
справу за обвинуваченням ОСОБА_3 у
скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286
КК України, та звільнено його від
кримінальної відповідальності у
зв'язку із закінченням строку давності.
Цією ж постановою залишено без
розгляду цивільний позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди та цивільний позов МПП «Фірма
«Селена» до ОСОБА_3 про відшкодування
майнової шкоди (а.с.8).

Із змісту вказаної постанови суду
вбачається, що органами досудового
слідства ОСОБА_3 звинувачувався у тому,
що 01 липня 1994 року близько 12 год. 15 хв.,
керуючи автомобілем «ГАЗ 3110», д.н.з.
НОМЕР_1, перевищив максимально
допустиму швидкість руху, встановлену
ПДР України на даній ділянці шляху, не
впорався з керуванням в наслідок чого
вдарився о бетонну огорожу бази
«Гермес». В результаті
дорожньо-транспортної пригоди пасажир
автомобіля «ГАЗ 3110» ОСОБА_5 отримав
значні тілесні ушкодження несумісні із
життям, від яких помер.

Цивільний позов МПП «Фірма «Селена»
про відшкодування майнової шкоди, який
було залишений без розгляду постановою
суду від 02 червня 2009 року, надійшов на
адресу суду лише 22 квітня 2009 року, що
підтверджується реєстраційним штампом
Комсомольського міського суду (а.с.94)

Згідно відповіді Центру ДАІ 5302 з
обслуговування м.Кременчука та
Кременчуцького району за архівними
даними автомобіль «ГАЗ 31029», д.н.з.
НОМЕР_1, раніше рахувався за МПП
«Селена», а відповідно листа Центру
надання послуг пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів з обслуговування
м.Комсомольська та Кременчуцького
району підпорядкованого УДАІ УМВС від
22.07.2014 року згаданий автомобіль в базі
даних не значиться (а.с.104,107).

На підтвердження розміру завданої в
наслідок ДТП майнової шкоди позивачем
надано суду акт технічного огляду
автомобіля від 30 травня 1995 року та
калькуляцію вартості ремонту
автомобіля від 04 серпня 1995 року на
загальну суму 55361000 крб., а також
рахунок-фактуру ТОВ «АІС-Кременчук»
№АІС-001345 від 21 квітня 2009 року,
відповідно до якої вартість
відновлювального ремонту складає 71182,56
грн. (а.с.3-7). Крім того, на підставі
ухвали суду по справі проведено
автотоварознавчу експертизу №06/47/14,
відповідно до висновку якої вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«ГАЗ 31029», д.н.з. НОМЕР_1, становить 61690,80
грн. (а.с.110).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог голови
ліквідаційної комісії МПП «Фірма
«Селена» Моісєєнка І.О., суд першої
інстанції виходив з того, що стягнення
вартості відновлювального ремонту
знищеного автомобіля є
необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він узгоджується з
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства, які регламентують
спірні правовідносини.

Як вірно встановлено місцевим судом,
спірні правовідносини між сторонами,
виникли з приводу пошкодження майна 01
листопада 1994 року, тобто до набрання
чинності Цивільного кодексу України 2003
року, тому до них підлягають
застосуванню норми Цивільного кодексу
України 1963 року, які діяли станом на
момент дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно ч.1 ст.440 ЦК України 1963 року
шкода, заподіяна особі або майну
громадянина, а також шкода, заподіяна
організації, підлягає відшкодуванню
особою, яка заподіяла шкоду, у повному
обсязі, за винятком випадків,
передбачених законодавством Союзу РСР.

Статтею 453 Кодексу передбачено, що
присуджуючи відшкодування шкоди, суд,
арбітраж або третейський суд
відповідно до обставин справи
зобов'язує особу, відповідальну за
шкоду, відшкодувати її в натурі (надати
річ того ж роду і якості, виправити
пошкоджену річ і таке інше) або
повністю відшкодувати заподіяні
збитки.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27 березня 1992 року №6
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» визначено, що
окільки згідно зі ст.48 Закону України
"Про власність" положення щодо захисту
права власності поширюється також на
особу, яка хоч і не є власником, але
володіє майном на праві повного
господарського відання, оперативного
управління, або на іншій підставі,
передбаченій законом чи договором,
така особа також вправі вимагати
відшкодування шкоди, заподіяної цьому
майну. (Абзац перший пункту 9 із змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України N 7 від 08.07.94)

При визначенні розміру відшкодування
шкоди, заподіяної майну, незалежно від
форм власності, судам належить
виходити з положень ст.453 ЦК, статей 48, 51,
52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність".
Зокрема, слід враховувати, що
відшкодування шкоди шляхом покладення
на відповідальну за неї особу обов'язку
надати річ того ж роду і якості,
виправити пошкоджену річ, іншим шляхом
відновити попереднє становище в
натурі, застосовується, якщо за
обставинами справи цей спосіб
відшкодування шкоди можливий. Коли
відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
на час розгляду справи втраченого
майна, робіт, які необхідно провести,
щоб виправити пошкоджену річ, усунути
інші негативні наслідки неправомірних
дій заподіювача шкоди.

Транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необґрунтованим, а власник
транспортного засобу згоден із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою,
проведеною відповідно до вимог
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди.

Сторонами по справі визнано, та в силу
ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягало
доказуванню, що автомобіль «ГАЗ 31029»,
д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП був
знищений.

Таким чином, відновний ремонт
вказаного автомобіля є недоцільним, а
стягненню на користь позивача підлягає
саме вартість транспортного засобу на
момент його пошкодження.

Як вбачається з висновку судової авто
товарознавчої експертизи №06/47/14 від 13
червня 2014 року (а.с.110) встановлення
вартості автомобіля «ГАЗ 31029», д.н.з.
НОМЕР_1 на момент завдання шкоди та на
момент проведення експертного
дослідження є неможливим.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Апелянтом не надано будь-якого
розрахунку, який би підтверджував
ринкову вартість автомобіля «ГАЗ 31029»,
д.н.з. НОМЕР_1 станом на 1 липня 1994 року, а
отже суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про
необґрунтованість необхідності
стягнення відновного ремонту
автомобіля та його ринкової вартості
на момент пошкодження.

Доводи апелянта про поважність
пропуску строку на апеляційне
оскарження є неспроможними.

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР загальний
строк для захисту права за позовом
особи, право якої порушено (позовна
давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до ст. 76 ЦК УРСР перебіг
строку позовної давності починається з
дня виникнення права на позов. Право на
позов виникає з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права. Винятки з
цього правила, а також підстави
зупинення і перериву перебігу строків
позовної давності встановлюються
законодавством Союзу РСР і статтями 78 і
79 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
Моісєєнко І.О. дізнався про завдання
шкоди МПП «Фірма «Селена» у липні 1994
року, а отже у нього виникло право
вимоги.

Вперше МПП «Фірма «Селена» звернулась
до суду із позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної шкоди 22
квітня 2009 року, тобто через 12 років
після спливу позовної давності.

Моісєєнко І.О. не навів жодних доводів,
які б вказували на причини, що
перешкоджали йому звернутись до суду
із позовом протягом 12 років.

При цьому законодавство не пов'язує
виникнення права вимоги з вирішенням
питання про притягнення особи, винної у
завданні майнової шкоди до
кримінальної відповідальності.

Крім того, твердження апелянта щодо
викрадення відповідачем автомобіля
«ГАЗ 31029», д.н.з. НОМЕР_1 є
необґрунтованими та не знаходять свого
підтвердження у матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів не вбачає
підстав для поновлення строку позовної
давності.

Виходячи з викладеного, доводи
апеляційної скарги про помилковість
судового рішення спростовуються
матеріалами справи і не дають підстав
вважати, що судом першої інстанції
допущені порушення норм матеріального
та процесуального права, які
передбачені ст.309 ЦПК України як
підстави для скасування або зміни
рішень.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1
п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу голови
ліквідаційної комісії Малого
приватного підприємства "Фірма "Селена"
Моісєєнка Ігоря Олексійовича -
відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 2 вересня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Л.М. Хіль

Судді /підпис/
О.Ю. Кузнєцова

/підпис/ С.Ю.
Мартєв

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.М. Хіль