АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8113/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ковальчук Т. А. Доповідач -
Петренко І.О.Категорія 47
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати
по цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Романюк М.М., Болтуновій Л.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області від 22 липня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
селянського (фермерського)
господарства «Лідія», третя особа
відділ Держкомземагенства у
Магдалинівському районі
Дніпропетровської області про
встановлення факту укладання договору
оренди земельної ділянки та
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачка звернулася до суду та
просила ухвалити рішення, яким
встановити факт укладення договору
оренди земельної ділянки між сторонами
на строк 5 років та витребувати належну
позивачеві земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилалася на те, що у
вересні 2007 року між сторонами була
досягнута домовленість про укладення
договору оренди належної їй земельної
ділянки площею 4,080 га строком на п'ять
років. Після цього позивач передала
відповідачеві у користування земельну
ділянку, однак відповідач копію
договору не надав.

Протягом п'яти років, позивач
отримувала орендну плату, і у 2012 році
попередила відповідача про те, що має
намір не продовжувати термін дії
договору, однак представник
відповідача заявив, що договір
укладено терміном на 15 років. Позивач
потребувала у відповідача другий
екземпляр договору, у якому виявила
виправлення строку дії договору з 5 на 15
років, які завірені печаткою
Магдалинівського відділу земельних
ресурсів без згоди позивача. Позивач
повідомила відповідача про те, що строк
дії договору сплинув, виправлення у
договорі є незаконними і потребувала
повернути її земельну ділянку, однак їй
відмовили.

Позивач вважає, що відповідач в
односторонньому порядку змінив
істотну умову договору - строк дії
договору, що є порушенням закону.

У 2014 році відповідач почав обробляти
земельну ділянку належну позивачеві,
однак позивач вважає, що договір
припинив свою дію у вересні 2012 року.

Рішенням Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 22
липня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
змінити в частині обґрунтування
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що земельна ділянка розміром 4, 080 га,
розміщена на території Заплавської
сільської ради Магдалинівського
району Дніпропетровської області,
призначена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
згідно з Державним актом на право
приватної власності на землю серії II-ДП
№ 095829 від 06 серпня 2002 року, належить
ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.
с. 16).

Між ОСОБА_2 та СФГ «Лідія» було
укладено договір оренди земельної
ділянки розміром 4, 080 га, згідно з
Державним актом на право приватної
власності на землю серії ІІ-ДП № 095829
від 06 серпня 2002 року, який
зареєстрований 21.01.2008 року
Магдалинівським районним відділом ДРФ
центру ДЗК (а. с. 6-11). Термін дії договору
становить 15 років, вказаний термін дії
написаний від руки та затверджений
печаткою Магдалинівського районного
відділу земельних ресурсів (а. с. 8). Як
видно із змісту позовної заяви, ОСОБА_2,
не погоджуючись з такими виправленнями
та посилаючись на порушення
відповідачем її права як
землекористувача земельної ділянки,
просила захистити його шляхом
встановлення факту укладання договору
оренди землі між нею та СФГ «Лідія» на
строк 5 років та витребувати спірну
земельну ділянку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
зазначив у судовому рішенні, що
розглядає заявлені вимоги щодо
встановлення факту укладення договору
оренди земельної ділянки на строк 5
років та повернення земельної ділянки
в межах заявлених вимог та також
зазначив, що договір оренди земельної
ділянки, який укладено між сторонами,
зареєстрований 21.01.2008 року із строком
дії 15 років, а відтак відповідач
користується земельною ділянкою на
відповідних правових підставах ( ар. сп.
9 об.).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
такий висновок суду про відмову в
задоволенні позову зроблено без
урахування обраного позивачем способу
захисту та положень ст.16 ЦК України, а
тому вважає необхідним змінити
обгрунтування відмови в задоволення
позову з огляду на наступне.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів передбачені ч.2 ст.16 ЦК
України, які мають універсальний
характер і можуть застосовуватись до
відповідних суб'єктивних прав. Суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

За положеннями ст.16 ЦК України під час
розгляду і вирішенні цивільної справи
суд визначає спосіб захисту виходячи
із закону, який регулює конкретні
правовідносини, і тих юридичних фактів,
що обумовлюють виникнення цих
правовідносин та цього спору. Особа,
законний інтерес або право якої
порушено, може скористатися способом
захисту із числа передбачених ст.16 ЦК з
урахуванням специфіки порушеного
права й характеру правопорушення.

Так , суд першої інстанції не взяв до
уваги , що питання відповідності
договору оренди земельної ділянки
регулюються Законом України «Про
оренду землі» та положеннями
Земельного Кодексу України. Так,
зокрема, ст.152 Земельного Кодексу
України передбачені способи захисту
прав на земельні ділянки та визначено,
що власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Відповідно до положень ст.15 ЦПК України
в порядку цивільного судочинства
підлягають захисту порушені, невизнані
або оспорювані права, свободи чи
інтереси особи, яка у разі порушення
права може скористатися відповідно до
ст.16 ЦК України, не любим, а цілком
конкретним способом захисту права.

Отже, наведені обставини свідчать, що
ОСОБА_2, звернувшись з позовом про
встановлення факту укладання договору
оренди землі між ним та СФГ «Лідія» на
строк 5 років, обрала спосіб захисту,
який не передбачено ст.16 ЦК України,
ст.152 ЗК України , як спосіб захисту
порушеного права.

Що стосується висновку суду про те, що
договір оренди земельної ділянки, який
укладено між сторонами, зареєстрований
21.01.2008 року із строком дії 15 років, та ,
що відповідач правомірно користується
земельною ділянкою, то такі висновки є
передчасними, оскільки вирішення
зазначених питань залежить від
правомірності користування СФГ
«Лідія» земельною ділянкою за
договором оренди, з виправленнями щодо
строку дії якого не погоджується
ОСОБА_2

Крім того, при розгляді справи в суді
апеляційної інстанції представник
відповідача зазначив, що виправлення
щодо строку дії договору оренди,
укладеного між ОСОБА_2 та СФГ «Лідія»,
вчинені в договорі не відомою
посадовою особою відділу земельних
ресурсів , в зв»язку з чим порушена
кримінальна справа.

Як видно із справи, відділ
Держземагенства у Магдалинівському
районі Дніпропетровської області
залучений до участі у справі у якості
третьої особи, вимоги до відділу
Держземагенства у Магдалинівському
районі Дніпропетровської області, як
до відповідача ОСОБА_2 не пред'являла.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновок суду про відмову ОСОБА_2 в
задоволенні позову необхідно змінити
на підставі п.4 ст.309 ЦПК України та
зазначити, що підставою для відмови в
задоволенні позову є неправильно
обраний спосіб захисту порушеного
права, що не позбавляє останнього
звернутись до суду за захистом
порушеного права у порядку,
передбаченому діючим законодавством.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 314, 315 ,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 22
липня 2014 року в частині обгрунтування
відмови в задоволенні позову змінити, в
іншій частині рішення суду залишити
без змін

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий суддя
- І.О. Петренко

судді
- М.М. Романюк

- Л.М.Болтунова