Провадження № 2/127/5392/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2014 року

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Пєскова Є. Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Кріпак О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Вінницької міської ради про визначення
розміру частки у спільній сумісній
власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з
позовом до Вінницької міської ради про
визначення розміру частки у спільній
сумісній власності.

Позов мотивовано тим, що 09.04.1977 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в Петришанській
сільській раді Вінницької області було
укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4
помер. Під час спільного шлюбу, позивач
разом з покійним чоловіком збудували
житловий кооператив - 3-х кімнатну
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яку
будували та сплачували разом з
чоловіком в рівних частках. 04.05.2000 року
на підставі рішення виконкому
Вінницької міської ради від 27.04.2000 року
№ 485, на зазначену квартиру було видано
свідоцтво на право власності на житло
за № 1470, а саме: на 3-х кімнатну квартиру
за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4
та ОСОБА_1, яке зареєстровано в
Вінницькому міському бюро технічної
інвентаризації в книзі № 14 за
реєстровим № 4288 від 04.05.2000 року. До
смерті чоловіка, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5,
позивач разом з ОСОБА_4 та їх донькою з
онукою проживала і проживає зараз та
зареєстрована за вище зазначеною
адресою. 04.02.2014 року позивач, як
спадкоємиця покійного чоловіка за
законом, звернулася до Першої
вінницької державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини. За спливом піврічного
терміну з часу смерті спадкодавця
ОСОБА_1 21.07.2014 року звернулась до
нотаріальної контори з метою отримання
свідоцтва на спадщину, але отримала від
нотаріуса письмову постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії, а
саме видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на частку квартири
АДРЕСА_1, належну ОСОБА_4 В зазначеній
постанові нотаріус вмотивовує своє
рішення тим, що відповідно до
нормативних документів, які
регламентують діяльність нотаріату,
Перша вінницька нотаріальна контора не
може видати таке свідоцтво, оскільки
нотаріус не може визначити склад
спадкового майна, а саме: на яку частку
вищевказаного нерухомого майна
необхідно видавати свідоцтво про право
на спадщину, а в свідоцтві про право
власності на житло не зазначено в яких
частках воно належить подружжю, тобто
належить їм обом на праві спільної
сумісної власності. Крім цього,
нотаріус, який веде зазначену спадкову
справу і який виніс постанову, а також
працівник відділу приватизації
Вінницької міської ради пояснили
позивачу, що при видачі свідоцтва про
право власності на житло збудоване в
кооперативі, зазначення часток
власності на житло між членами
кооперативу взагалі не передбачено
чинним законодавством.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із вимогами про
визначення частки померлого чоловіка
позивача - ОСОБА_4 в спільній сумісній
власності на нерухома майно: квартиру
АДРЕСА_1 як таку, що складає 50 % від
загальної площі житла.

В ході розгляду справи представник
позивача уточнив позовні вимоги і
просив суд визначити, що частка
померлого ОСОБА_4 в праві спільної
сумісної власності становить 1/2 .

В судовому засіданні представник
позивача та позивач уточнені позовні
вимоги підтримали в повному обсязі та
просили позов задовольнити,
аргументуючи його мотивами,
викладеними в позовній заяві.

Представник відповідача при вирішенні
даного питання поклалась на розсуд
суду.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу
серії НОМЕР_1, виданого 09.04.1977 року
Петришанською сільською радою
Мурованокуриловецького району
Вінницької області, шлюб між ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований 09.04.1977 року, актовий
запис № 6. Прізвище дружини після
реєстрації шлюбу - ОСОБА_1. (а.с. 6)

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2, виданого відділом ДРАЦС
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції у
Вінницькій області 15.01.2014 року, ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Вінниці, актовий
запис № 149. (а.с. 7)

Згідно довідок № 127 від 18.01.2014 року та №
633 від 29.03.2014 року, виданих ТОВ «ЖЕО», в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (помер
ІНФОРМАЦІЯ_5), (власник), ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, (дружина), ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, (донька), ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4, (онучка). (а.с. 12-13)

21.07.2014 року державним нотаріусом Першої
вінницької державної нотаріальної
контори Шарко О.В. ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на частку
квартири АДРЕСА_1, належну її чоловіку
ОСОБА_9, померлому ІНФОРМАЦІЯ_5,
оскільки не можливо визначити склад
спадкового майна, а саме: на яку частку
необхідно видати свідоцтво. (а.с. 14)

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Оскільки нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

В судовому засіданні було оглянуто і
досліджено матеріали
інвентаризаційної справи № 6661 на
об'єкт нерухомого майна - квартиру
АДРЕСА_1.

З матеріалів вище зазначеної
інвентаризаційної справи вбачається,
що 04.05.2000 року КП «ВМБТІ» за реєстровим
№ 4288 в реєстровій книзі № 14
зареєстровано право власності на вище
зазначену квартиру за ОСОБА_4 та ОСОБА_1
на підставі рішення виконкому
Вінницької міської ради від 27.04.2000 року
№ 485. (а.с. 8)

В судовому засіданні досліджено
матеріали спадкової справи № 66/2014 до
майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4.
(а.с. 34-40) Згідно матеріалів даної
спадкової справи вбачається, що 04.02.2014
року ОСОБА_1 звернулась до Першої
вінницької державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, яка залишилась після смерті
ОСОБА_4. Також, 04.02.2014 року до Першої
вінницької державної нотаріальної
контори звернулись ОСОБА_6 (дочка) та
ОСОБА_9 (син) із заявами про відмову від
спадщини, яка залишилась після смерті
ОСОБА_4 на користь матері - ОСОБА_1. (а.с.
35-37)

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9,
скориставшись своїм правом,
відмовились від прийняття спадщини,
звернувшись до нотаріуса протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК України.

Згідно ч. 5 ст. 1273 ЦК України відмова від
прийняття спадщини є безумовною і
беззастережною.

Судом у відповідності до ч. 6 ст. 1273 ЦК
України встановлено, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 не відкликали своєї заяви про
відмову від прийняття спадщини
протягом строку, встановленого для її
прийняття.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України майно,
що є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України
спільна власність двох або більше
осіб без визначення часток кожного з
них у праві власності є спільною
сумісною власністю.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві
спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Суб'єкт права спільної сумісної
власності має право заповідати свою
частку у праві спільної сумісної
власності до її визначення та виділу в
натурі.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 372 ЦК України
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом. За
рішенням суду частка співвласника може
бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, які мають
істотне значення. У разі поділу майна
між співвласниками право спільної
сумісної власності на нього
припиняється.

Судом встановлено, що згоди щодо поділу
майна, що є спільною сумісною власністю
між співвласниками досягнуто не було.
ОСОБА_4 заповіт не складався, що
підтверджується матеріалами спадкової
справи.

Враховуючи відмову нотаріуса видати
свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_1
як спадкоємець учасника спільної
сумісної власності правомірно
звернулась з позовом до суду про
визначення частки майна, належної
померлому ОСОБА_4 в праві спільної
сумісної власності.

За змістом ст. 357 ЦК України вбачається,
що під терміном «визначення часток»
законодавець розуміє визначення
(встановлення) розміру частки
співвласника у спільному сумісному
майні.

Отже, враховуючи вище зазначене, суд
приходить до висновку, що частки
сіпввласників квартири АДРЕСА_1 є
рівними. Відповідно, частка померлого
ОСОБА_4 становила ?.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
переконання в тому, що позов підлягає
задоволенню.

Враховуючи вище викладене, а також ст. 16
ЦК України, згідно якої суд може
захистити цивільне право або інтерес у
спосіб, що встановлений договором або
законом, суд приходить до висновку, що в
даному випадку існують підстави та
необхідність для захисту прав позивача
шляхом визначення, що частка померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 в праві спільної
сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1
становила ?.

Враховуючи клопотання позивача, суд
вважає за можливе залишити судові
витрати за позивачем.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 15, 16, ч. 1 - ч. 2 ст. 355, ст. 357, ч. 1 ст. 368,
ч. 1 - ч. 3 ст. 372, ст. 1226, ч. 5 та ч. 6 ст. 1273 ЦК
України, Законом України «Про
нотаріат», ч. 1 ст. 3, ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 209,
212-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 в праві спільної
сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1
становила ?.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: