Справа №173/1973/14-ц
Провадження №2/173/1162/2014
м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю.
при секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
надання дозволу на тимчасовий виїзд за
кордон неповнолітньої дитини без згоди
батька та надання дозволу на
оформлення проїзних документів без
письмової згоди батька, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору: орган опіки та
піклування Самарської районної у місті
Дніпропетровську ради,
ОСОБА_1 звернулася до
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про надання тимчасового дозволу
на виїзд за кордон неповнолітньої
дитини без згоди батька та надання
дозволу на оформлення проїзних
документів без письмової згоди батька.
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивач перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 7
вересня 2002 року. Від шлюбу мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини з
відповідачем припинено 14 лютого 2004
року. 27 червня 2006 року Самарським
районним управлінням юстиції м.
Дніпропетровська зареєстровано
розірвання шлюбу. Після припинення
шлюбних відносин відповідач не бажає
спілкуватися з сином, хоча позивач не
заперечувала проти цього. Аліменти на
утримання сина відповідач не сплачує,
станом на 1 березня 2014 року
Відповідач не приймає участі у
вихованні сина та не проти позбавлення
його батьківських прав. Син позивача з
моменту народження знаходиться на
диспансерному обліку в амбулаторії № 1
комунального закладу
«Дніпропетровський центр первинної
медико-санітарної допомоги № 10» з
діагнозом: синдром нав'язливих рухів,
неврозоподібний синдром на фоні
раннього, органічного ураження
центральної нервової системи та в
обласній дитячій клінічній лікарні з
діагнозом - вальгусна деформація стоп.
Метою виїзду дитини за межі України є
відпочинок, лікування, навчання та,
можливо, проживання. У зв'язку з тим, що
місце проживання відповідача не
відомо, отримати його згоду на виїзд
дитини за кордон не можливо, а тому
позивач просила суд надати дозвіл на
виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 за межі
України, в тому числі до Автономної
Республіки Крим, на відпочинок,
лікування, навчання та проживання без
письмової згоди відповідача, та надати
дозвіл на оформлення проїзних
документів для виїзду за межі України
неповнолітньому ОСОБА_3 без письмової
В судове засідання позивач не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
подала заяву про розгляд справи без її
участі, позовні вимоги підтримала в
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив, заяву
про розгляд справи без його участі не
Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
орган опіки та піклування Самарської
районної у місті Дніпропетровську
ради, в судове засідання не з'явилася,
про час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином, подала
заяву про розгляд справи без участі
представника, позовні вимоги вважають
законними та обґрунтованими.
У відповідності до ст. 224
Цивільного процесуального кодексу
України суд постановив ухвалу про
проведення заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи
та оцінивши докази в їх сукупності,
приходить до наступних висновків.
Судом встановлені такі обставини
та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільну
дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_1 (а.с.8).
Згідно зі свідоцтвом про
розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 27 липня 2006
року 27 червня 2006 року Самарським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського управління
юстиції Дніпропетровської області
було зареєстровано розірвання шлюбу
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.10).
Неповнолітній ОСОБА_3 мешкає
разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою комунального
підприємства «Житлове господарство
Самарського району» № 2219 від 4 вересня
Згідно з довідкою Самарського
відділу ДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції № 13/1127 від
20 березня 2014 року в період з 1 вересня 2013
року до 1 березня 2014 року ОСОБА_1 не
отримувала аліменти за виконавчим
листом № 2-1112 від 1 березня 2004 року, який
видано Самарським районним судом про
стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
утримання сина (а.с.18). Станом на 1
березня 2014 року заборгованість по
аліментам становить 35 900 грн. 38 коп.
(а.с.19). Довідкою Управління праці та
соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради № 1335 від 4
вересня 2014 року також підтверджується,
що ОСОБА_1 отримує тимчасову державну
допомогу на утримання сина, ОСОБА_3, 2003
року народження, у зв'язку з ухиленням
батька від сплати аліментів (а.с.21).
22 листопада 2007 року Самарською
районною у м. Дніпропетровську радою
було зроблено висновок про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
щодо ОСОБА_3, 2003 року народження.
Відповідно до даного висновку ОСОБА_2
не заперечував проти позбавлення його
батьківських прав (а.с.11).
Відповідно до ст. 51 Конституції
України турбота про дітей, їх
виховання є рівним правом і обов'язком
батьків. Зазначена конституційна норма
конкретизується сімейним
законодавством, а саме - Сімейним
кодексом України, яким регламентує,
крім іншого і особисті немайнові права
і обов'язки батьків щодо дитини. Одним
із питань, яке має вирішуватися за
взаємною згодою батьків дитини, є
реалізація права дитини на свободу
пересування. Сімейним кодексом України
це питання не регламентовано.
Відповідно до ст. 8 Сімейного кодексу
України, якщо особисті немайнові та
майнові відносини між подружжям,
батьками та дітьми, іншими членами
сім'ї та родичами не врегульовано цим
Кодексом, вони регулюються
відповідними нормами Цивільного
кодексу України, якщо це не суперечить
суті сімейних відносин.
Право на свободу пересування фізичної
особи за межі України, закріплене у ч.
3 ст. 313 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої фізична особа, яка
досягла шістнадцяти років, має право на
вільний самостійний виїзд за межі
України. Фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років (далі - дитина), має
право на виїзд за межі України лише за
згодою батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
У відповідності до ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.
Правилами перетинання державного
кордону громадянами України
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57
(із змінами і доповненнями)
передбачено, що перетинання державного
кордону для виїзду за межі України
громадянами, які не досягли 16-річного
віку, здійснюється лише за згодою обох
батьків та в їх супроводі або в
супроводі осіб, уповноважених ними.
Виїзд за межі України громадян, які не
досягли 16-річного віку, в супроводі
одного з батьків або інших осіб,
уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
або на підставі рішення суду про
надання дозволу на виїзд з України
громадянину, який не досяг 16-річного
віку, без згоди та супроводу другого з
Матеріалами справи
підтверджується, що неповнолітній
ОСОБА_3 має захворювання
неврозоподібний синдром на фоні
раннього, органічного ураження ЦНС та
потребує лікування (а.с.12-17).
Судом встановлено, що позивач не
може отримати згоду відповідача на
виїзд їх сина за межі України, оскільки
їй не відомо його місце проживання,
роботи, з сином батько не спілкується.
Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про те, що в
інтересах дитини буде надати їй дозвіл
на виїзд за межі України без згоди та
супроводу батька - ОСОБА_2, та
оформлення проїзних документів без
його письмової згоди, а тому позовні
вимоги ОСОБА_1 є законним та
Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат у відповідності до ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України суд приходить до висновку, що
судові витрати, а саме сплачений
позивачем судовий збір підлягає
стягненню з відповідача на її користь.
Керуючись ст.8 Сімейного кодексу
України, ст. 313 Цивільного кодексу
України, Законом України «Про порядок
виїзду з України та в'їзду в Україну
громадян України», Правилами
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-231 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди батька
та надання дозволу на оформлення
проїзних документів без письмової
згоди батька - задовольнити.
Надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на
виїзд за межі України, в тому числі
Автономну Республіку Крим, без згоди та
супроводу батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Надати дозвіл на оформлення проїзних
документів для виїзду за межі України
неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
без письмової згоди батька, ОСОБА_2,
Стягунти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у справі, а саме
сплачений нею судовий збір в сумі 243
Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його
Позивач має право оскаржити рішення
суду шляхом подання апеляційної скарги
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко