Справа № 161/8334/14-ц
Провадження № 2/161/2699/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

17 жовтня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді -
Крупінської С.С.

при секретарі -
Бакай Г.М.

з участю позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача -
ОСОБА_3

представника відповідача -
ОСОБА_4

представника третьої особи -
ОСОБА_5

прокурора -
Бондарчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луцька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про позбавлення батьківських
прав, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_3 про позбавлення батьківських
прав.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що
вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3, шлюб з яким було
розірвано у 2005 році. В шлюбі
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_7.
Син після розірвання шлюбу залишились
проживати з матір'ю ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_3 ухиляється від
виховання та матеріального утримання
дитини, не займається її розвитком,
участі у шкільному житті не приймає,
сплати аліментів не проводить, у
зв'язку з чим виникла заборгованість,
до дитини не навідується.

Просить суд, позбавити ОСОБА_3
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_7

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовну заяву підтримали з
підстав в ній зазначених. Просили суд,
позов задовольнити.

Представник прокуратури в судовому
засідання просила суд в задоволенні
позову відмовити.

Представник третьої особи в судовому
засіданні висновок не підтримала,
просила суд в позові відмовити.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні просили суд в
позові відмовити, та подали письмове
заперечення по суті позову.

Заслухавши думку часників судового
розгляду, дослідивши та оцінивши
представлені по справі докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підставний та підлягає до
задоволення.

Як вбачається з матеріалів
справи, то ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 5).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150
Сімейного кодексу України, батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, (він) ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення
батьківських прав» позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
однак суд може у виняткових випадках
при доведеності винної поведінки
когось із батьків або їх обох з
урахуванням характеру, особи батька і
матері, а також інших конкретних
обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення
батьківських прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків.

Поставлене питання перед судом
позивачем є передчасним з урахуванням
досліджених та наданих суду доказів.

Судом встановлено, що на даний час
існує конфлікт між батьками дитини,
який сторони переносять на
неповнолітнього.

Посилання позивача на те, що батько
дитини не виконує своїх обов'язків по
вихованню та розвитку сина, не
цікавиться та не турбується про нього,
майже не надає матеріальної допомоги
спростовується іншими доказами, що
надані стороною відповідача.

Так встановлено, що відповідач має
другу сім'ю, де є неповнолітня дитина,
являється інвалідом 3 групи та мав за
цей період хірургічні втручання, що
потягло значні фінансові витрати, чим
пояснюється існування заборгованості
по сплаті аліментів, які на даний час
відповідач сплачує.

Сторони не можуть між собою домовитись
щодо участі у вихованні дитини батька,
а тому цей конфлікт привів їх до суду.

Відповідно до вимог Закону та п.18
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 30.03.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення
батьківських прав», ОСОБА_3 слід
попередити про необхідність змінити
ставлення до виховання його
неповнолітньої дитини, оскільки, на
думку суду, його участь в розвитку та
вихованні дитини за минулий період
та в даний час є явно недостатньою. На
думку суду необхідно в даному випадку з
допомогою органу опіки та піклування
налагодити відносини між батьком та
дитиною, більше уваги приділяти даній
сім'ї.

Слід зазначити, що в судовому засіданні
представник органу опіки та піклування
не підтримала висновок про доцільність
позбавлення батьківських прав
відповідача (а.с. 14), якій було надано
ними в травні 2014 року.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що в задоволенні позов
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 213-215 ЦПК
України, ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166, 170
Сімейного Кодексу України, постановою
Пленуму Верховного Суду України №3 від
30.03.2007 року "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав", суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про позбавлення батьківських прав -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана через Луцький
міськрайонний суд до апеляційного
суду у Волинській області протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
для осіб які були відсутні під час
проголошення рішення, з дня отримання
його копії .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
С.С.
Крупінська