АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Андрієнко А.М.,
Гаращенка Д.Р.,

при секретарі: Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 14.05.2014 у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків завданих
забезпеченням позову, -

В С Т А Н О В И Л А:

11.07.2013 ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, в якому просила в порядку
відшкодування збитків завданих
забезпеченням позову, стягнути з
ОСОБА_2 32544,08 грн.,а також понесені
судові витрати. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що при розгляді
справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3. ОСОБА_4, Яблуницької сільської
ради про зобов'язання не чинити
перешкод в користуванні належним на
праві власності будинком та земельною
ділянкою, відшкодування збитків,
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, визнання недійсним
рішення про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
земельної ділянкиухвалою суду від 23.06.
2011 було задоволено заяву представника
позивача ОСОБА_2 про забезпечення
позову та було заборонено Яблуницькій
сільській раді, відділу Держкомзему в
м. Яремче, відділу архітектури і
містобудування м. Яремчевчинення
будь-яких дій, щодо надання висновків,
погоджень по виготовленню ОСОБА_1
технічної документації із землеустрою
земельної ділянки площею 0,1912га, для
обслуговування кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» в с.
Яблуниця. Рішенням Яремчанського
міського суду від 04.02.2013, залишеного
без змін ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 02.04.2013 в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було
відмовлено повністю. Цим же рішенням
суду були скасовані вжиті заходи
забезпечення позову. Оскільки вона
протягом 23 місяців змушена була
сплачувала сільській раді плату за
фактичне користування земельною
ділянкою, так як сільська рада не могла
виробити документи на приватизацію
зазначеної земельної ділянки то вважає
вказані витрати збитками понесеними
внаслідок застосованих за зверненням
ОСОБА_2 заходів забезпечення позову.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 14.05.2014 відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування збитків завданих
забезпеченням позову.

Справа № 761/28937/13-ц № апеляційного
провадження 22-ц-796/8382/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Гайдук
С.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.Не
погоджуючись, в повному обсязі, із
вищезазначеним рішенням суду,
позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій зазначається про незаконність і
необґрунтованість рішення суду, як
ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає рішення суду першої інстанції
таким, що прийнято без повного та
всебічного з'ясування всіх обставин
справи, що мають значення для її
вирішення, оскільки висновки суду є
суперечливими. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити заявлені позовні вимоги
в повному обсязі.

В судовому засіданні 15.07.2014 представник
позивача підтримав апеляційну скаргу з
підстав викладених у ній. Проте, після
оголошення перерви в судове засідання
не з'явився, направивши на адресу суду
електронне повідомлення з клопотанням
про відкладення розгляду справи у
зв'язку: «з затримкою отримання
документів для справи». Оскільки в силу
ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані
подати свої докази до початку розгляду
справи по суті, то наведені
представником позивача причини для
відкладення розгляду справи та його
неявка в судове засідання не можуть
вважатися поважними.

Відповідач також в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
неявка сторін не перешкоджає розгляду
справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що виникнення вказаних позивачем
збитків є надуманими, недоведеними й
такими, що не можна пов'язувати із
вжитими судом заходами забезпечення
позову, оскільки позивачка фактично
користувалась спірною земельною
ділянкою, тобто виконувала свої
зобов'язання відповідно до п.1 угоди № 2
про використання земельної ділянки від
01.06.2010 щодо сплати сільській раді плату
за фактичне користування земельною
ділянкою кожного місяця по 1414,96 грн. до
моменту державної реєстрації договору
оренди (а.с.5).

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідають
обставинам справи та вимогам чинного
законодавства.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що в провадженні
Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області перебувала
на розгляді цивільна справа за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Яблуницької сільської ради, треті
особи: Карпатський національний
природний парк, відділ Держкомзему в м.
Яремче про зобов'язання не чинити
перешкод в користуванні майном шляхом
демонтажу встановленої огорожі та
відшкодуванні збитків, про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки та рішення Яблуницької
сільської ради.

Ухвалою Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 23.06.2011
було задоволено частково заяву
представника ОСОБА_2, забезпечено позов
шляхом заборони Яблуницькій сільській
раді, відділу Держкомзему в м. Яремче,
відділу архітектури і містобудування
м. Яремче вчинення будь-яких дій, щодо
надання висновків, погоджень по
виготовленню ОСОБА_1 технічної
документації із землеустрою земельної
ділянки площею 0,1912 га, для
обслуговування кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» в с.
Яблуниця (а.с.2).

Рішення Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 04.02.2013,
залишеного без змін ухвалою
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 02.04.2013, відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. Цим
же рішенням суду були скасовані вжиті
заходи забезпечення позову відповідно
до ухвали суду від 23.06.2011(а.с.3-4). Таким
чином, заходи забезпечення позову
діяли з 23.06.2011 по 02.04.2013.

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЦПК України, у
разі скасування заходів забезпечення
позову, набрання законної сили
рішенням про відмову у задоволенні
позову чи ухвалою про закриття
провадження у справі або залишення
заяви без розгляду особа, щодо якої
вжито заходи забезпечення позову, має
право на відшкодування збитків,
завданих забезпеченням позову.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України збитками є:
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги
зазначила, що через вжиття судом
заходів забезпечення позову щодо
заборони виготовлення технічної
документації на земельну ділянку
площею 0,1912 га в с. Яблуниця, вона
протягом всього часу існування
заборони сплачувала сільській раді
плату за фактичне користування
земельною ділянкою та понесла збитки в
розмірі 32544,08 грн.

Як вбачається з матеріалів справи
01.06.2010 між позивачем та Яблуницькою
сільською радою була укладена угода
про використання земельної ділянки № 1,
згідно якої позивач зобов'язалась
сплачувати сільській раді плату за
фактичне користування земельною
ділянкою площею 0,1912 га для
обслуговування кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
період з 01.06.2010 до моменту державної
реєстрації договору оренди в розмірі
16979,51 грн. на рік або 1414,96 грн. на місяць.

Натомість в матеріалах справи відсутні
дані, які свідчили б про неможливість
фактичного користування позивачем
спірною земельною ділянкою. Крім того,
застосування судом такого засобу
забезпечення позову як заборона
Яблуницькій сільській раді, відділу
Держкомзему в м. Яремче, відділу
архітектури і містобудування м. Яремче
вчинення будь-яких дій, щодо надання
висновків, погоджень по виготовленню
ОСОБА_1 технічної документації із
землеустрою земельної ділянки жодним
чином не могло вплинути на можливість
позивача фактично користуватися
земельною ділянкою.

Тобто, як вірно встановив суд першої
інстанції, позивач виконувала свої
зобов'язання відповідно до п.1 угоди № 2
про використання земельної ділянки від
01.06.2010 року щодо сплати сільській раді
плату за фактичне користування
земельною ділянкою кожного місяця по
1414,96 грн. до моменту державної
реєстрації договору оренди (а.с.5).

Посилання представника позивача на те,
що позивач не змогла здійснити
приватизацію даної земельної ділянки
саме в результаті дії засобів
забезпечення позову не можуть бути
прийняті до уваги суду оскільки суду не
надано доказів, які підтверджували б,
що до вжиття заходів забезпечення
позову позивачем були вчинені дії по
приватизації, як то звернення до
уповноважених органів. Отже, слід
погодитись з висновком суду першої
інстанції, що такі доводи є припущенням
сторони позивача, а доказування, в силу
ч.4 ст. 60 ЦПК України, не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційного суду вважає, що суд
першої інстанції повно і об'єктивно
з'ясував дійсні обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін
зібраними у справі доказами, яким дав
належну правову оцінку. Оскаржуване
рішення постановлене з додержанням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 14.05.2014 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: