Справа № 188/1690/14-ц
Провадження № 2/188/752/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючої судді
Ніколаєвої І. К.

при секретарі
Карпенко С. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Брагинівської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про
визнання права власності на спадкове
майно до відповідача Брагинівської
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог
вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3
після смерті якого відкрилася спадщина
у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1,
земельної ділянки площею 0.6468 га.
розташованої на території с.
Брагинівка, переданої для
обслуговування житлового будинку,
ведення особистого підсобного
господарства, земельної ділянки площею
12,3364 га. розташованої на території
Брагинівської сільської ради
Петропавлівського району,
Дніпропетровської області, переданої
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт
відповідно до якого домоволодіння в
АДРЕСА_1 з присадибною земельною
ділянкою заповів у власність
позивачеві, а земельну ділянку площею
12,3364 га. розташовану на території
Брагинівської сільської ради
Петропавлівського району,
Дніпропетровської області заповів у
власність у рівних частинах позивачу
та ОСОБА_4.

Вказує, що відповідно до діючого
законодавства звернувся до приватного
нотаріуса Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_3 однак нотаріусом йому
було видано лише свідоцтво про право на
спадщину на ? частину земельної ділянки
площею 12,3364 га. розташованої на
території Брагинівської сільської
ради Петропавлівського району,
Дніпропетровської області, а
постановою від 19.09.2014 року йому було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
житловий будинок та земельну ділянку
для обслуговування житлового будинку,
ведення особистого підсобного
господарства через відсутність
правовстановлюючого документу на
житловий будинок та через відсутність
витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку, тобто
через те, що вказаній земельній ділянці
не присвоєний кадастровий номер.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 сам
збудував вказаний житловий будинок,
будівництво якого було завершено в 1961
році, проте на той час він не мав
можливості визнати своє право
власності на збудований будинок,
оскільки до 05 серпня 1992 року не
передбачалася процедура введення
приватних будинків в експлуатацію з
метою подальшого оформлення права
власності.

Відповідно до довідки Брагинівської
сільської ради від 24.09.2014 року № 843
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно
являвся власником житлового будинку
АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги
№ 0069-1 Петропавлівського району
Дніпропетровської області.

Відповідно до висновку сектору
містобудування та архітектури
Петропавлівської РДА від 01.10.2014 року №
15 фактичне розташування домоволодіння
по АДРЕСА_1 відповідає існуючий
містобудівній документації; земельна
ділянка на якій розташований житловий
будинок з господарськими спорудами
відноситься до території
індивідуальної присадибної забудови;
всі будівлі що знаходяться на ділянці
не перетинають інженерні мережі та
відповідають містобудівним нормам.

З приводу відсутності витягу з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку, позивач зазначає, що
згідно повідомлення про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 142 від 18.09.2014 року
у Державному земельному кадастрі
відсутні запитувані відомості та
кадастровий номер вказаній земельній
ділянці не присвоєно.

Вказує, що земельна ділянка була
передана ОСОБА_3 на підставі рішення
Брагинівської сільської ради від 01
липня 1994 року № 2 і відповідно на
підтвердження права власності йому
було видано 26.03.1996 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ДП. Закон України «Про Державний
земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011
року, тобто вже після отримання ОСОБА_3
Державного акту на право приватної
власності на землю.

Внести до Державного земельного
кадастру передбачені Законом України
«Про Державний земельний кадастр»
відомості про формування земельної
ділянки та присвоїти їй кадастровий
номер можливо лише за заявою власника.
Проте ОСОБА_3, який є власником вказаної
земельної ділянки вже помер, а тому
відповідно і здійснити таку державну
реєстрацію земельної ділянки та
отримати витяг з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку не
можливо.

Вказує, що від спадщини у вигляді
житлового будинку та земельної ділянки
він не відмовлявся, фактично її
прийняв, проте через відсутність
правовстановлюючого документу на
житловий будинок та витягу з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку не може оформити
спадкове майно на своє ім'я та
розпоряджатися ним на правах власника,
а тому змушений звернутися до суду з
даним позовом.

Позивач в судове засідання надав
заяву з проханням розглянути справу в
його відсутність, заявлені вимоги
підтримує в повному обсязі, просить їх
задовольнити.

Від відповідача надійшла заява з
проханням розглянути справу без участі
їх представника, позов визнають в
повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - управління
Держземагенства у Петропавлівському
районі Дніпропетровської області,
будучи повідомленим належним чином, в
судове засідання не з'явився.

Вивчивши матеріали справи суд вважає,
що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_3 після смерті якого
відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1, земельної
ділянки площею 0.6468 га. розташованої на
території с. Брагинівка, переданої для
обслуговування житлового будинку,
ведення особистого підсобного
господарства, земельної ділянки площею
12,3364 га. розташованої на території
Брагинівської сільської ради
Петропавлівського району,
Дніпропетровської області, переданої
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_1 від 11.01.2011 року,
копією технічного паспорта на житловий
будинок, копією Державного акту на
право приватної власності на землю
серії ДП від 26.03.1996 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт
відповідно до якого домоволодіння в
АДРЕСА_1 з присадибною земельною
ділянкою заповів у власність позивачу,
а земельну ділянку площею 12,3364 га.
розташовану на території
Брагинівської сільської ради
Петропавлівського району,
Дніпропетровської області заповів у
власність у рівних частинах позивачу
та ОСОБА_4, що підтверджується копією
заповіту від 16.12.2009 року посвідченого
секретарем Брагинівської сільської
ради Петропавлівського району,
Дніпропетровської області,
зареєстрованого в реєстрі за № 87.

Відповідно до діючого законодавства
позивач звернувся до приватного
нотаріуса Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_3. Нотаріусом позивачеві
було видано лише свідоцтво про право на
спадщину на ? частину земельної ділянки
площею 12,3364 га. розташованої на
території Брагинівської сільської
ради Петропавлівського району,
Дніпропетровської області, а
постановою від 19.09.2014 року йому було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
житловий будинок та земельну ділянку
для обслуговування житлового будинку,
ведення особистого підсобного
господарства через відсутність
правовстановлюючого документу на
житловий будинок та через відсутність
витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку.

За життя ОСОБА_3 сам збудував вказаний
житловий будинок, будівництво якого
було завершено в 1961 році, проте на той
час він не мав можливості визнати своє
право власності на збудований будинок,
оскільки до 05 серпня 1992 року не
передбачалася процедура введення
приватних будинків в експлуатацію з
метою подальшого оформлення права
власності.

До серпня 1992 року оформлення права
власності на ці будинки проводили
органи місцевого самоврядування на
основі висновку про технічний стан
будинку, складений у бюро технічної
інвентаризації і документа, що
засвідчує право власності або
користування земельною ділянкою, на
якій розташований зазначений об'єкт,
відповідно до листа Держбуду від 23.03.1999
року та п. 3 постанови Кабінету
Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про
затвердження Тимчасового порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом приватних житлових
будинків садибного типу, дачних та
садових будинків з господарськими
спорудами і будівлями, спорудженими
без дозволу на будівництво».

Та після прийняття Верховною Радою
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» ці об'єкти
приймають в експлуатацію як самовільно
побудовані, але відповідно до ч.1 ст. 58
Конституції України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність осіб. Крім того,
згідно з частинами першою та другою
статті 5 Цивільного кодексу, акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності.

Це означає, що правові засади прийняття
в експлуатацію об'єктів, побудованих до
05.08.1992 року, відсутні.

До того ж як роз'яснює Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ в
Інформаційному листі "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у
період чинності Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, що затверджена
Міністерством комунального
господарства Українського РСР 31 січня
1966 року державна реєстрація нерухомого
майна не проводилася в сільській
місцевості, а право власності на
житловий будинок підтверджується лише
записом в погосподарській книзі
сільської ради.

Відповідно до довідки Брагинівської
сільської ради від 24.09.2014 року № 843
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно
являвся власником житлового будинку
АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги
№ 0069-1 Петропавлівського району
Дніпропетровської області.

Відповідно до висновку сектору
містобудування та архітектури
Петропавлівської РДА від 01.10.2014 року №
15 фактичне розташування домоволодіння
по АДРЕСА_1 відповідає існуючий
містобудівній документації; земельна
ділянка на якій розташований житловий
будинок з господарськими спорудами
відноситься до території
індивідуальної присадибної забудови;
всі будівлі що знаходяться на ділянці
не перетинають інженерні мережі та
відповідають містобудівним нормам.

Після закінчення будівництва ОСОБА_3
весь час проживав в даному будинку, і
ніхто його право власності на житловий
будинок до суду не оспорив.

Згідно повідомлення про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 142 від 18.09.2014 року
у Державному земельному кадастрі
відсутні запитувані відомості та
кадастровий номер вказаній земельній
ділянці не присвоєно.

Земельна ділянка була передана
ОСОБА_3 на підставі рішення
Брагинівської сільської ради від 01
липня 1994 року № 2 і відповідно на
підтвердження права власності йому
було видано 26.03.1996 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ДП.

Закон України «Про Державний
земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011
року, тобто вже після отримання ОСОБА_3
Державного акту на право приватної
власності на землю.

Відповідно до пункту 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» земельні ділянки,
право власності (користування) на які

виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від
присвоєння їм кадастрового номера. У
разі якщо відомості про зазначені
земельні ділянки не внесені до
Державного реєстру земель, їх
державна реєстрація здійснюється на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за заявою їх
власників (користувачів земельної
ділянки

державної чи комунальної власності).

Таким чином внести до Державного
земельного кадастру передбачені
Законом України «Про Державний
земельний кадастр» відомості про
формування земельної ділянки та
присвоїти їй кадастровий номер можливо
лише за заявою власника. Проте ОСОБА_3,
який є власником вказаної земельної
ділянки вже помер, а тому відповідно і
здійснити таку державну реєстрацію
земельної ділянки та отримати витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку не можливо.

Однак не зважаючи на те, що
земельній ділянці не присвоєно
кадастровий номер, ОСОБА_3 був належним
власником цієї земельної ділянки, і
його право власності належним чином
зареєстровано та підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на землю.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Таким чином повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши та оцінивши докази в їх
сукупності суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст.ст.
328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до
Брагинівської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за
спадкоємцем за заповітом, право
власності на:

- житловий будинок АДРЕСА_1,
господарські будівлі та споруди: сіни
позначені на плані технічної
документації літерою «а», тамбур - літ.
«а1», літня кухня - літ. «Б», прибудова
до літньої кухні - літ. «б», погреб - літ.
«Г», сарай - літ. «В», сарай - літ. «Д»,
сарай - літ. «Е», убиральня - літ. «Є»,
хвіртка - № 1, ворота - № 2, огорожа - № 3-4,
що розташовані за адресою: вул. Чапаєва,
26, в с. Брагинівка, Петропавлівського
району, Дніпропетровської області;

- земельну ділянку площею 0.6468 га.
розташовану на території с. Брагинівка,
передану для обслуговування житлового
будинку, ведення особистого підсобного
господарства, що належала на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ДП виданого
26.03.1996 року, ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя І. К. Ніколаєва