Справа № 521/74/13ц
Провадження № 2/521/166/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року

Малиновський районний суд міста
Одеси у складі :

головуючого - судді Гуревского В.К.

при секретарі - Гресько О.В.

розглянувши у судовому засіданні у
приміщені суду цивільну справу за
позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення майна у
власність, визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
заповітом,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання права власності на
частину квартири, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м.
Одеси звернулась ОСОБА_4 з позовом до
ОСОБА_3 про розірвання договору
довічного утримання та про повернення
ОСОБА_4 у власність квартиру АДРЕСА_1,
посилаючись на таке.

24 травня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
був укладений договір довічного
утримання, посвідчений державним
нотаріусом Сьомої одеської державної
нотаріальної контори Різой Н.В., за
реєстром № 1-2844. Відповідно до даного
договору ОСОБА_4 передала у власність
ОСОБА_3 належну їй квартиру АДРЕСА_1, а
ОСОБА_3 зобов'язалася довічно повністю
утримувати ОСОБА_4 та забезпечувати
їжею, одягом, ліками, необхідною
допомогою, зберігаючи дану квартиру в
її безкоштовному довічному
користуванні. Згідно п. 6 даного
договору вартість матеріального
забезпечення (їжа, одяг, необхідна
допомога, ліки, оплата по комунальним
послугам) була встановлена в розмірі
500,0 гривень на місяць. На протязі 2007-2008
років ОСОБА_4 вела активний образ життя,
не потребувала нічиєї допомоги. В
листопаді 2008 року вона перенесла
інфаркт, після чого її забрала до себе
рідна сестра - ОСОБА_2. На протязі всього
2009 року вона спільно мешкала з рідною
сестрою у її квартирі за адресою:
АДРЕСА_2. Весь даний час всю необхідну
допомогу вона отримувала від членів
сім'ї своєї рідної сестри, ніякої
матеріальної допомоги ОСОБА_3 їй не
надавала, а лише рідко її провідувала.
Після полегшення стану ОСОБА_4
поселилась з дозволу її родича в
належної йому квартири за адресою:
АДРЕСА_3. У зв'язку з тим, що їй були
потрібні гроші на ліки та на лікування,
вона змушена була здавати в оренду
квартиру АДРЕСА_1. Всю необхідну
допомогу вона отримувала від членів
сім'ї своєї рідної сестри. Починаючи з
травня 2007 року та по даний час ОСОБА_4
ніякої належної матеріальної допомоги
від ОСОБА_3 не отримувала. У жовтні 2012
року у ОСОБА_4 із квартири пропали
гроші, документи та квитанції по сплаті
за належну їй раніше спірну квартиру.
Гроші та документи пропали за
особистої участі ОСОБА_3, про що її
родичі, з її дозволу та доручення,
звернулись до міліції. Після даних
подій у неї розвилась серцева аритмія,
піднявся цукор у крові і т. п. Їй на
даний час як людині похилого віку
необхідні системне лікування,
постійний догляд, дорогі ліки. Її рідна
сестра забрала ОСОБА_4 до своєї
квартири і надає їй всю необхідну
допомогу. Місце розтушування квартири,
де вона на даний час мешкає, ОСОБА_3
знайоме.

Ніяких перешкод в виконанні нею своїх
обов'язків за договором, ніхто не чинив.
У зв'язку з відсутністю у ОСОБА_3 коштів
(з її слів) та не побажанням доглядати
її, вона заявила про відмову від
виконання своїх обов'язків за
договором довічного утримання, однак,
розірвати договір у нотаріуса ОСОБА_3
відмовилась. В грудні 2012 року ОСОБА_4
стало відомо, що ОСОБА_3 без її згоди
зареєструвалась в спірній квартирі. У
зв'язку з неналежним виконанням своїх
обов'язків з боку ОСОБА_3, ОСОБА_4
вимушена звернуться з цим позовом за
захистом своїх прав та інтересів.

ОСОБА_3 звернулась із зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_4 та після
зміни позовних вимог просила визнати
за нею право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з
ОСОБА_4 вона знайома з 1980 р., у них
склалися дружні відносини. В 1996 році
ОСОБА_4 переїхала проживати до
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4, і саме з цього часу між ними
була усна домовленість, згідно з якою
зобов'язувалась надавати ОСОБА_4
допомогу, а саме: робила ремонт в
вищезазначеній квартирі, допомагала
закупати продукти, прибирала в
квартирі, готувала їжу, надавала
допомогу в організації свят, які
організовувала ОСОБА_4, за дорученням
ОСОБА_4 виконувала іншу роботу, яка
потребувала фізичної сили.

30 серпня 1996 року ОСОБА_4 склала заповіт,
згідно якого в разі її смерті, квартира
АДРЕСА_4, заповідалась дочці ОСОБА_3
ОСОБА_1. В 2001 році ОСОБА_4 продала
вищезазначену квартиру та купила
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. 15.03.2001 року ОСОБА_4 склала
заповіт, згідно якого в разі її смерті,
квартира АДРЕСА_1, заповідалась її
дочці ОСОБА_1. В даній квартирі
необхідно було зробити ремонт і ОСОБА_3
своїми силами робила ремонт,
будівельні матеріали для ремонту
закуплялися за її рахунок та за рахунок
ОСОБА_4 в рівних частинах. Весь цей час
вона продовжувала надавати допомогу
ОСОБА_4 надавала кошти для сплати
комунальних платежів за квартиру.

В 2002 році ОСОБА_4 переїхала до ОСОБА_7,
яка мешкала за адресою: АДРЕСА_3 та на
протязі двох місяців доглядала за нею.
Після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_4 стала
власником вище вказаної квартири
(АДРЕСА_3). ОСОБА_3 допомагала в
організації похорон ОСОБА_7, допомагала
робити ремонт в даній квартирі. Після
смерті ОСОБА_7 ОСОБА_4 здала квартиру по
АДРЕСА_3 в оренду, а саме переїхала в
квартиру по АДРЕСА_1. ОСОБА_3 допомагала
організувати переїзд, а також надавала
фізичну допомогу в ремонті квартири,
будівельні матеріали закупляли за її
кошти та кошти ОСОБА_4 в рівних
частинах. На ремонт квартири ОСОБА_3
затратила 2300,0 доларів США. Також за
свої кошти вона придбала для ОСОБА_4
пральну машину вартістю 420,0 доларів США
та меблі для кухні вартістю 170,0 доларів
США. В 2007 році ОСОБА_4 зламала руку і
потребувала щоденної допомоги, у
зв'язку з цим ОСОБА_4 пропонувала їй
укласти договір довічного утримання,
на що ОСОБА_3 погодилась.

24.05.2007 року між ними був укладений
договір довічного утримання. В 2007 році,
в період хвороби ОСОБА_4, ОСОБА_3
надавала їй допомогу щоденно, а саме:
закупляла продукти харчування,
готувала їжу, прибирала в квартирі,
виходила з нею на прогулянки до парку,
робила всю необхідну фізичну роботу. А
після того, як ОСОБА_4 одужала,
приходила до неї через день, але також
виконувала всю необхідну роботу.
ОСОБА_4 дуже часто приходила до неї в
гості. В 2008 році ОСОБА_4 перенесла
інфаркт, вона три дні знаходилась в
реанімації, а після ще 21 день
знаходилась на стаціонарному
лікуванні, ОСОБА_3 також весь цей час
знаходилась поряд ОСОБА_4, купувала
ліки, готувала їжу. Коли ОСОБА_4
повернулась з лікарні, ОСОБА_3 надавала
їй допомогу щоденно. Приходила до
ОСОБА_4 зранку та уходила пізно ввечері.
Наприкінці грудня 2008 року племінник
ОСОБА_4 - ОСОБА_8 потребував термінової
операції на око. Для надання
матеріальної допомоги ОСОБА_8 ОСОБА_4
здала квартири, що знаходяться по
АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_3 в оренду, а сама
переїхала жити до своєї рідної сестри
ОСОБА_2, яка є матір'ю ОСОБА_8, де
проживала до травня 2009 року. Кошти,
отриманні за оренду квартир,
передавала своїй сестрі та племіннику.

Весь цей час ОСОБА_4 приходила до ОСОБА_3
в гості. В травні 2009 року, у зв'язку з
тим, що у неї погіршились відносини з
рідною сестрою, ОСОБА_4 тимчасово
переїхала жити до своєї подруги в с.
Бєлєньке, де мешкала до вересня 2009 року.
За цей період ОСОБА_4 кожний тиждень
приїжджала до м. Одеси, ОСОБА_3
зустрічала її та за свої кошти
закупляла продукти харчування на цілий
тиждень. В вересні 2009 року ОСОБА_4
переїхала проживати до квартири на
АДРЕСА_3. В період 2010-2011 років ОСОБА_4
перенесла операції на обидва ока
(катаракта) і весь цей час ОСОБА_3
знаходилась поряд з нею, ходила разом з
нею до лікарні (операції проводились в
/офтальмологічної клініці по вул.
Ольгіївська м. Одеса), купувала ліки,
надавала грошову допомогу для
проведення операції, купувала продукти
харчування, готувала їжу, прибирала в
квартирі.

В жовтні 2012 році у ОСОБА_4 почалось
сезонне загострення серцевої
діяльності, ОСОБА_3 викликала медичну
допомогу, а в листопаді 2012 року ОСОБА_4
почала втрачати пам'ять, у зв'язку з тим,
що ОСОБА_4 мешкала по АДРЕСА_3, вони
звернулись за медичною допомогою до
районної поліклініки № 12, що
знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.
Пастера, до лікаря - невропатолога. 14
листопада 2012 року повернувшись з
ОСОБА_4 після прогулянки в квартиру на
АДРЕСА_3, до квартири прийшов племінник
ОСОБА_4 - ОСОБА_8 та його мати ОСОБА_2, які
сказали, що забирають ОСОБА_4 до себе, а
ОСОБА_3 більш не потрібна. ОСОБА_3
приходила до квартири, де проживають
ОСОБА_2, але їй не відчинили двері, та
через замкнуту двері відповіли, щоб
вона не приходила. ОСОБА_3 неодноразово
дзвонила ОСОБА_4 на її мобільний
телефон, але вона не відповідала. Також
стало відомо, що в жовтні 2012 року,
ОСОБА_4 склала договір дарування на
квартиру, яка належить їй на праві
приватної власності, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3 на користь свого
племінника ОСОБА_8

Таким чином, з 14.11.2012 року ОСОБА_3 не має
можливості виконувати умови договору
довічного утримання у зв'язку з тим, що
родичі ОСОБА_4 перешкоджають їй в цьому.
На протязі багатьох років ОСОБА_3
належним чином виконувала умови
договору довічного утримання, а саме:
надавала ОСОБА_4 фізичну та матеріальну
допомогу, купувала ліки, їжу та одяг,
надавала кошти, прибирала в квартирі,
прала, готувала їжу.

Ухвалою Малиновського районного суду
м, Одеси від 03 липня 2013 року по цій
справі залучено до участі у справі в
якості правонаступника ОСОБА_4 - ОСОБА_2,
у зв'язку зі смертю ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Правонаступник ОСОБА_2 надала до суду
уточнену позовну заяву, в якій просила
повернути у власність ОСОБА_4 спірну
квартиру, визнати за нею право
власності на спірну квартиру у порядку
спадкування за заповітом, після смерті
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, та
відмовити у задоволені зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі,
посилаючись на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. ОСОБА_2, як
спадкоємець, оплатила вартість послуг
поховання ОСОБА_4, а ОСОБА_3 ніяких
витрат не понесла. Згідно заповіту
ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_2 все своє
майно, де б воно не знаходилось, та з
чого б воно не складалось, і взагалі все
те що на день смерті буде належати
ОСОБА_4 і на що вона за законом мала
право. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2, як
спадкоємець за заповітом, звернулась
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Між тим, у зв'язку з
тим, що спір про повернення у власність
ОСОБА_4 знаходиться на вирішенні суду, а
у випадку його обґрунтованості та
задоволення ОСОБА_2 не зможе
зареєструвати право власності на
нерухоме майна за померлою ОСОБА_4, так
як положення Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» не
дозволяють реєструвати право
власності на нерухоме майно за
померлими. Таким чином, не
зареєструвавши право власності на
спірну квартиру за ОСОБА_4, ОСОБА_2 не
зможе отримати витяг про реєстрацію
права власності на спірну квартиру,
який є підставою для видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом.

Ухвалою Малиновського районного суду
м, Одеси від 23 жовтня 2013 року по цій
справі замінено відповідача за
зустрічним позовом, а саме ОСОБА_4 на
ОСОБА_2.

ОСОБА_3 надала до суду заяву про
збільшення позовних вимог та просила
визнати за нею право власності на 66/72
частин квартири АДРЕСА_1, зазначивши, що
договір довічного утримання, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, діяв на протязі 72
місяців, а саме з 24.05.2007 року по 12.05.2013
року (день смерті ОСОБА_4). ОСОБА_3
належним чином виконувала договір
довічного утримання на протязі 66
місяців, а саме з дня його підписання,
24.05.2007 року до 14.11 2012 року. 14.11.2012 року
відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_2 та її син ОСОБА_8, попри згоди
ОСОБА_4, забрали її проживати до себе, а
у неї відібрали ключі від квартири.
ОСОБА_3 приходила до квартири, де
проживають ОСОБА_8, але їй не відчиняли
двері, та через замкнуту двері
відповідали, щоб вона не приходила.
Таким чином, з 14.11.2012 року ОСОБА_3 не мала
можливості виконувати умови договору
довічного утримання у зв'язку з тим, що
родичі ОСОБА_4 перешкоджали їй в цьому.
У зв'язку з тим, що на протязі 66 місяців
вона належним чином виконувала умови
договору довічного утримання, тому
ОСОБА_3 має право на 66/72 частини спірної
квартири.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає позов ОСОБА_2 таким, що
підлягає частковому задоволенню, а в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
необхідно відмовити з наступних
причин.

Як встановлено у судовому засіданні, 24
травня 2007 року між ОСОБА_4, та ОСОБА_3,
був укладений договір довічного
утримання, посвідчений державним
нотаріусом Сьомої одеської державної
нотаріальної контори Різой Н.В., реєстр
№ 1-2844.

Відповідно до п. 1 Договору договір
довічного утримання ОСОБА_4 передала у
власність ОСОБА_3 ізольовану квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 32,6 кв. м.,
житловою площею 17,4 кв. м., взамін чого,
ОСОБА_3 зобов'язався забезпечувати
ОСОБА_4 довічним утриманням та
доглядом.

Згідно із п. 5 вищезазначеного Договору
ОСОБА_3 зобов'язалась довічно повністю
утримувати ОСОБА_4 та забезпечувати її
їжею, одягом, ліками, необхідною
допомогою, зберігаючи в її
безкоштовному довічному користуванні,
зазначену в цьому договорі квартиру.

Відповідно до п. 6 договору вартість
матеріального забезпечення (їжа, одяг,
ліки, необхідна допомога, оплата по
комунальним послугам) встановлена
сторонами в розмірі 500,0 гривень на
місяць з урахуванням інфляції та
індексації.

Спірна квартира належала ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Одеської державної
нотаріальної контори 30.01.2001 року за
реєстровим №7-217, зареєстрованого в КП
«ОМБТІ та РОН» в книзі №397пр-46, номер
запису 339.

Відповідно до довідки (виписки з
домової книги про склад сім'ї і
реєстрації) № 2076 від 06 грудня 2012 року,
вбачається, що з 07 березня 2001 року
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (колишній власник),
проживала та була зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1; та ОСОБА_3 (основний) з
28 листопада 2012 року.

Згідно довідки ЖБК «Київський-4» від 19
листопада 2012 року за №14/11, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала за адресою:
АДРЕСА_2.

Відповідно до довідки ЖБК «Київський-4»
від 12 червня 2013 року за № 16/06, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала разом із
сестрою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 з 01
січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 14
листопада 2012 року по день смерті ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2.

30 серпня 1996 року ОСОБА_4 на випадок
своєї смерті заповіла належну їй
квартиру за адресою: АДРЕСА_4, ОСОБА_1,
про що свідчить заповіт від 30 серпня 1996
року, посвідчений державним нотаріусом
Шостої Одеської державної
нотаріальної контори Вахненко Ю.А., за
реєстровим №3-3003.

15 березня 2001 року ОСОБА_4 на випадок
своєї смерті заповіла належну їй
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1, що
підтверджується заповітом від 15
березня 2001 року, посвідченого
державним нотаріусом Шостої Одеської
державної нотаріальної контори
Нікітюк О.М., за реєстровим №5-336.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3, відповідно до
свідоцтва про народження серії НОМЕР_1
від 29 жовтня 1982 року, запис № 1641.

10 грудня 2012 року ОСОБА_4 на випадок
своєї смерті заповіла все своє майно,
де б воно не знаходилось, та з чого б
воно не складалось, і взагалі все те, що
на день своєї смерті буде належати їй,
та на що вона за законом матиме право,
ОСОБА_2, що підтверджується заповітом
від 10 грудня 2012 року, посвідченого
державним нотаріусом Сьомої одеської
державної нотаріальної контори
Малиновською О.К., за реєстровим №2-1223.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_2 від 13 травня 2013 року, запис №4810,
у зв'язку із чим відкрилась спадщина.

ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті
рідної сестри ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження № 1663154 від 04
серпня 1936 року, запис № 3072; свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_4 від 11
квітня 1941 року; свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_3 від 30 травня 1961
року, запис № 783.

У встановлений законом строк ОСОБА_2
звернулася до Сьомої одеської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини за
заповітом після смерті ОСОБА_4.

На підставі заведеної спадкової справи
№ 406/2013 року від 31 травня 2013 року, щодо
померлої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
вбачається, що із заявою про прийняття
спадкового майна звернулась ОСОБА_2,
яка має право за заповітом, та інші
спадкоємці відсутні.

Відповідно до договору-замовлення на
організацію та проведення поховання №
002889 від 17 травня 2013 року, замовником та
платником є ОСОБА_2 на здійснення
поховання ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно листа КУ «Міської клінічної
лікарні № 10» від 29 травня 2013 року за №
951, вбачається, що хвора ОСОБА_4,
спостерігалась у КУ «Міської клінічної
лікарні № 10» з 15 листопада 2012 року.
Хвора проживала за адресою: АДРЕСА_2,
прописана АДРЕСА_1. З 14 грудня 2012 року по
21 грудня 2012 року перебувала на
стаціонарному лікуванні у
терапевтичному відділенні КУ «Міської
клінічної лікарні № 10». 05 грудня 2012
року та 07 грудня 2012 року оглянута
хірургом вдома з приводу гострого
тромбофлебіту глибоких вен лівої
гомілки.

Відповідно до листа КУ «Міської
клінічної лікарні № 3 імені професора
Л.Й. Алейнікової» від 22 жовтня 2013 року
за № 606, ОСОБА_4 зверталась у відділення
травматологічного пункту 05 березня 2007
року з побутовою травмою (впала на
вулиці 03.03.2007 року), 17 січня 2012 року
зверталась із скаргою на біль у лівій
стопі.

Згідно із листа КУ «Центру первинної
медико-санітарної допомоги № 12» від 23
жовтня 2013 року за № 580, ОСОБА_4
зверталась 19 вересня 2011 року, з 20
вересня 2012 року по 18 жовтня 2012 року, із
діагнозом ІБС, Діфузний кардіосклероз,
потім хвора відвідувалась на дому
дільничним терапевтом за адресою:
АДРЕСА_3: 20 вересня 2012 року, 25 вересня 2012
року, 03 жовтня 2012 року, 09 жовтня 2012 року,
17 жовтня 2012 року, 18 жовтня 2012 року.

При ухваленні рішення судом бралося до
уваги, що посилання ОСОБА_3 на
добросовісне виконання умов договору
довічного утримання не доведено жодним
письмовим доказом, за виключенням
декількох квитанцій по оплаті
житлово-комунальних послуг.

Також до суду не надано письмових
доказів (договори, замовлення, чеки,
квитанції, гарантійні талони, накладні
тощо) щодо витрат ОСОБА_3 на ремонт
квартири в сумі 2300,0 доларів США, витрат
на придбання для ОСОБА_4 пральної
машини вартістю 420,0 доларів США, меблів
для кухні вартістю 170,0 доларів США.

Основним доказами по справі є
показання свідків, які суд оцінює
критично, оскільки свідки кожної
сторони посилалися саме на
недобросовісну поведінку іншої
сторони, або звинувачували іншу
сторону в залякуванні ОСОБА_4

З боку ОСОБА_2 в судовому засіданні були
допитані свідки:

ОСОБА_13 - знайомий ОСОБА_4 свідчив, що
працював в таксі, декілька разів
підвозив ОСОБА_4 до лікарні, до
нотаріуса, в суд, ніяких відхилень в
психіці не бачив.

ОСОБА_14 - подруга ОСОБА_4 свідчила, що
ОСОБА_4 не була хворою, говорила, що не
знає з якою метою оформила договір
довічного утримання.

ОСОБА_15 - подруга, свідчила, що ОСОБА_4 з
власного бажання переїхала жити до
сестри, казала, що сама звернулася до
суду з позовом и бажає розірвати
договір довічного утримання, оскільки
ОСОБА_4 не виконує його умов.

ОСОБА_16 - знайома ОСОБА_4 свідчила, що
супроводжувала ОСОБА_4 на операцію в 2010
році, тому що ОСОБА_3 не могла їй
допомогти, а сестра ОСОБА_2 захворіла.
Гроші на продукти давала ОСОБА_4
Проживала вона у сестри приблизно рік,
а також останні півроку до смерті,
також у сестри. ОСОБА_3 бачила один раз,
стверджує, що ОСОБА_4 боялася їсти
продукти, які приносила ОСОБА_3

ОСОБА_17 - родичка ОСОБА_2 свідчила про
те, що восени 2012 року сестра ОСОБА_2
забрала ОСОБА_4 до себе, оскільки та
захворіла. Померла боялася ОСОБА_3, яка
грубо з нею поводилася.

ОСОБА_8 - племінник ОСОБА_4 свідчив, що
він та його мати покупали продукти для
ОСОБА_4 Вважає, що ОСОБА_3 примусила
ОСОБА_4 укласти договір довічного
утримання, про який вони з матір'ю
узнали лише в листопаді 2012 року.

З боку ОСОБА_3 в судовому засіданні були
допитані свідки.

ОСОБА_18 - сусідка по АДРЕСА_3 показала,
що познайомилася з ОСОБА_4 близько 5
років тому, так як ОСОБА_4 затопила її
квартиру, сестру ОСОБА_2 не бачила,
ОСОБА_3 майже кожен день приходила в
квартиру, готувала, убирала, гуляла з
нею.

ОСОБА_1 - дочка ОСОБА_3 свідчила про те,
що були гарні відносини, померла сама
двічі посвідчувала заповіти на її ім'я.

ОСОБА_19 - родич ОСОБА_3, підтвердив, що
робив ремонт в спірній квартирі.

ОСОБА_20 - лікар невропатолог ОСОБА_4
свідчила про те, що ОСОБА_4 проявляла
зниження пам'яті, направлялася до
лікарі психіатра, як спеціаліст
стверджувала, що померла за життя не
розуміла значення своїх дій. В
квартирі була ОСОБА_3, яку лікар вважала
дочкою. ОСОБА_4 була доглянута.

ОСОБА_21 - подруга ОСОБА_4 засвідчила, що
ОСОБА_4 боялася сестри ОСОБА_8, яка їй
погрожувала, боялася, що у ОСОБА_3
сестра забере квартиру.

Клопотань щодо призначення
психіатричної експертизи до суду не
поступало.

Ухвалюючи рішення, суд ґрунтується на
тому, що ще життя особисто 08.01.2013 року
ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про
розірвання договору довічного
утримання, укладеного 24 травня 2007 року
з ОСОБА_3 ОСОБА_4 була присутня в
судовому засіданні 22 лютого 2013 року,
підтримувала позовні вимоги. ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явилася,
телеграмою повідомила про хворобу,
просила засідання відкласти. 25 травня
2013 року ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_4 із
зустрічною позовною заявою.

Посилання на те, що родичі ОСОБА_4, а
саме сестра ОСОБА_2 та племінник ОСОБА_8
попри згоду ОСОБА_4 забрали її до себе,
перешкоджали у виконанні ОСОБА_3 умов
договору довічного утримання, не
підтверджені доказами. ОСОБА_3 не
скористалася правом на звернення до
суду із вимогами про усунення перешкод
у виконанні умов договору, а звернулася
із зустрічним позовом, коли
провадження було відкрито за позовом
ОСОБА_4

Таким чином, суд дійшов висновку, що
ОСОБА_3 не виконувала умови договору
довічного утримання (догляду) з моменту
укладення договору по день смерті,
тобто ОСОБА_4 не було надано
відповідачем відповідних послуг,
належного нагляду (догляду),
відповідного лікування коли цього
потребувала ОСОБА_4, забезпечення всім
необхідним, що є порушенням умов
договору.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну
цінність, взамін чого набувач
зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно.

Згідно зі ст. 755 ЦК України договір
довічно утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
відчужувача або третьої особи, на
користь якої він був укладений, у разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов'язків, незалежно
від його вини.

Згідно із ч. 2 ст. 755 ЦК України договір
довічного утримання припиняється зі
смертю відчужувача.

Відповідно до ст. 756 ЦК України у разі
розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужувач набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення.

Таким чином, у випадку смерті
відчужувача після подання ним позову
про розірвання договору довічного
утримання, може тягти за собою не
розірвання договору, а застосування
передбачених цією статтею наслідків, а
саме: набуття правонаступниками права
власності на майно, яке було передане
відчужувачем та права вимагати його
повернення (позиція Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ справа № 6-17391св13).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК
України, спадщина відкривається
внаслідок смерті особи.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини. Таким
чином, позивачка є правонаступником
усіх прав та обов'язків, що належали
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент
відкриття спадщини, які не припинилися
внаслідок її смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
За ч. 4 цієї статті доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого цивільного права та інтересу у
випадку його порушення, невизнання або
оспорювання з вимогою про застосування
судом передбачених законом способів
захисту.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

За викладених обставин суд вважає за
можливе позов ОСОБА_2 задовольнити
частково, визнавши за ОСОБА_2 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, та
зобов'язавши ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір
в розмірі 573,50 грн.

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з того, що передача квартири у
власність померлій особі неможлива.

Керуючись ст. ст. 60, 88, 208, 212, 213, 214, 215, 217
ЦПК України, ст. ст. 392, 744, 755, 756 ЦК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом після ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
сплачений судовий збір в розмірі 573,50
грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
частину квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
В.К.Гуревський