У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної
Н.А., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Енергогазінвестконсалт», товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кольчуга-Київ», ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору про відступлення
права вимоги та визнання недійсним
факту передачі права вимоги за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 18 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 28 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, зазначивши в його
обґрунтування, що у листопаді 2007 року
отримав у ОСОБА_5 1 962 780 доларів США для
вирішення питання придбання земельної
ділянки розміром 30 га, розташованої в
Херсонській області Генічеському
районі Арбатська стрілка на користь
ТОВ «Енергогазінвестконсалт», про
13 жовтня 2010 року що надав розписку.

Кошти були отримані у готівковому
вигляді в листопаді 2007 року, а також на
розрахунковий рахунок ТОВ
«Енергогазінвестконсалт» зараховано
4 647 500 гривень, які надійшли від
структур ОСОБА_5 до ОСОБА_4, який на той
час був директором і власником ТОВ
«Енергогазінвестконсалт».

В подальшому в розписці ОСОБА_4 вказав
про те, що після реалізації земельної
ділянки він повинен із виручених
коштів повернути на рахунок ОСОБА_5 4 647
500 гривень і 2% кредитної ставки, а також
готівкові кошти в сумі 1 962 788 доларів
США і 5% річних.

11 березня 2013 року між ОСОБА_5 і ТОВ
«Енергогазінвестконсалт» з однієї
сторони та ТОВ «Кольчуга-Київ» з іншої
сторони укладено договір про
відступлення права вимоги за борговою
розпискою ОСОБА_4 від 13
жовтня 2010 року на суму 49 077 775 гривень.

Позивач зазначив, що документ про
передачу коштів від 13 жовтня
2010 року не є розпискою; ОСОБА_6,
як заступник директора ТОВ
«Енергогазінвестконсалт», що підписав
оспорюваний договір від імені
Товариства, не мав повноважень на його
підписання, що є порушенням п. 10.2
Статуту; ТОВ «Кольчуга-Київ» не має
права займатися фінансовими послугами;
договір про відступлення права вимоги
від 11 березня 2013 року є договором
факторингу, а ТОВ «Кольчуга-Київ», яке
набуло права вимоги від 11 березня 2013
року, не є фінансовою установою, у
зв'язку з чим не може бути стороною
договору

Посилаючись на те, що договір про
відступлення права вимоги порушує його
права, просив на підставі ст. ст. 203, 207, 215
ЦК України та ст. 1 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансів» визнати
його недійсним, а також визнати
недійсним факт передачі права вимоги
за даним договором.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 18 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
28 травня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і ухвалити нове про задоволення позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Оскільки доводи касаційної скарги
не дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 18 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.

Горелкіна Н.А.

Іваненко Ю.Г.