Справа № 461/4529/13
Головуючий у 1 інстанції:
Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/2605/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Крайник Н.П.

суддів - Мельничук О.Я., Кабаль І.І.

секретаря - Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Львівської міської ради на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 12 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся
з позовом до Львівської міської ради,
Виконавчого комітету Львівської
міської ради, Управління комунальної
власності департаменту економічної
політики, Відділу приватизації
державного житлового фонду Галицького
району м. Львова, ОСОБА_3, третіх осіб
ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», ЛКП «Княже місто»
про визнання незаконними рішень.
Заявами від 20.05.2013 року, 20.06.2013 року,
10.02.2014 року позовні вимоги уточнював та
збільшував. В кінцевому просив визнати
незаконними ухвалу Львівської міської
ради №2198 від 06.11.2008 року «Про надання в
оренду нежитлових приміщень на
АДРЕСА_1», п.№10 Додатку «Перелік
об'єктів комунальної власності, які
підлягають приватизації способом
викупу», Ухвали Львівської міської
ради за №162 від 27.01.2011 року «Про
затвердження переліку об'єктів
комунальної власності м. Львова, що
підлягають приватизації способом
викупу», рішення Виконавчого комітету
Львівської міської ради за №456 від
20.04.2011 року «Про оформлення права
комунальної власності на будівлю на
АДРЕСА_1», рішення Виконавчого комітету
Львівської міської ради за №763 від
12.08.2011 року «Про внесення змін до
рішення виконавчого комітету від 20.04.2011
року №456», наказ №64-С Управління
комунальної власності Львівської
міської ради від 23.07.2009 року «Про
надання в суборенду орендованих площ
на АДРЕСА_1», свідоцтво про право
власності від 12.08.2011 року за №Г-04023 на
нежитлове приміщення під індексом 1-1 у
будівлі»А-3», що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 26,7 м.кв., яке
видане Відділом приватизації
державного житлового фонду Галицького
району м. Львова згідно з рішенням
Виконавчого комітету Львівської
міської ради за №763 від 12.08.2011 року,
державну реєстрацію нерухомого майна,
витяг №31095343 від 26.08.2011 року,
реєстраційний номер майна 2448061 на
нежитлове приміщення під індексом 1-1 у
будівлі «А-3», що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 25,7
м.кв., державну реєстрацію нерухомого
майна, № витягу 31603021 від 10.10.2011 року,
реєстраційний номер майна 3448061. на
нежитлове приміщення під індексом 1-1 у
будівлі «А-3», що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 26,7
м.кв.. Визнати недійсними договір №2678
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 13.09.2011 року, договір оренди №Г-6947-9
нерухомого майна від 30.01.2009 року,
договір суборенди нежитлових
приміщень №1-141/г від 17.09.2009 року, судові
витрати стягнути з відповідачів.

Рішенням Галицького районного
суду м. Львова від 12 лютого 2014 року
задоволено частково.

Визнано незаконними п.10 Додатку
«Перелік об'єктів комунальної
власності, які підлягають приватизації
способом викупу», Ухвали Львівської
міської ради №162 від 27.01.2011 року «Про
затвердження переліку об'єктів
комунальної власності м. Львова, що
підлягають приватизації способом
викупу».

Рішення Виконавчого комітету
Львівської міської ради №456 від 20.04.2011
року «Про оформлення права комунальної
власності на будівлю на АДРЕСА_1».

Рішення Виконавчого комітету
Львівської міської ради №763 від 12.08.2011
року «Про внесення змін до рішення
Виконавчого комітету від 20.04.2011 року
№456».

Ухвалу Львівської міської ради №2198 від
06.11.2008 року «Про надання в оренду
нежитлових приміщень на АДРЕСА_1».

В решті задоволення позовних вимог
відмовлено

Рішення суду оскаржили ОСОБА_3, ОСОБА_2,
Львівська міська рада та її виконавчий
комітет.

Вважають зазначене рішення
незаконни, необ'єктивним,
необґрунтованим та таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким повністю відмовити
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 В
обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що судом не взято до
уваги те, що статус приміщення по
АДРЕСА_1 як нежитлового приміщення
підтверджується технічним паспортом,
складеним 08.04.2010 року на нежитлове
приміщення за адресою:АДРЕСА_1,
інвентарний номер 927, на якому
нумерація приміщень позначена
арабськими цифрами. Спірне нежитлове
приміщення на праві власності належить
територіальній громаді м. Львова,
оскільки саме територіальна громада м.
Львова в особі Управління комунальної
власності виступало орендодавцем
даного нежитлового приміщення згідно
договору оренди №Г-6947-9 нерухомого
майна від 30.01.2009 року, а орендарем
виступило ЛКП «Княже місто», яке є
юридичною особою, засновником якої
виступила Львівська міська рада. Судом
не враховано того факту, що спірне
нежитлове приміщення, яке перебувало в
оренді як окремий самостійний об'єкт і
підстав для відмови у приватизації не
було. Включення об'єкта до Переліку
об'єктів комунальної власності, що
підлягають приватизації шляхом викупу,
і його затвердження ухвалою міської
ради відбулось із дотриманням вимог
чинного законодавства. Приймаючи
відповідні рішення від 20.04.2011 року №456
виконавчий комітет Львівської міської
ради діяв в межах повноважень,
передбачених законодавством України.

Львівська міська рада та її
виконавчий комітет просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове, яким повністю відмовити
у задоволенні позову ОСОБА_2 Мотивують
тим, що за приписами ст.. 11 Закону
України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)», викуп застосовується
до об'єктів малої приватизації: не
проданих на аукціоні, за конкурсом;
включення до переліку об'єктів, що
підлягають приватизації способом
викупу; зданих в оренду, якщо право на
викуп було передбачено договором
оренди, укладеним до набрання чинності
Законом «Про оренду державного майна».
Об'єкт приватизації включено до
Переліку об'єктів, що підлягають
приватизації способом викупу за
ініціативою покупця-заявника - ОСОБА_3.
Підстав для відмови у приватизації
ОСОБА_3 приміщень по АДРЕСА_1,
передбачені п.5 ст.7 Законом України
«Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)» не
існувало.

Звертає увагу на те, що позивач
просить скасувати п.10 додатку до ухвали
Львівської міської ради від 27.01.2011 року
№162 «Про затвердження переліку
об'єктів комунальної власності м.
Львова, що підлягають приватизації
способом викупу», який є лише додатком
до ухвали міської ради і не є актом
органу місцевого самоврядування, який
порушує встановлений законом порядок
приватизації комунального майна.
Вказує на те, що суд дійшов хибного
висновку про те, що приміщення на
АДРЕСА_1 є допоміжними приміщеннями до
будинку. Вказане приміщення не могло
бути допоміжним, оскільки відповідно
до плану, наявного у матеріалах справи
було конюшнею, а в подальшому
використовувалось як приміщення
столярної майстерні ЛКП «Княже місто».
Відповідно до інвентаризаційної
справи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 03.06.2009
року приміщення на АДРЕСА_1 літ. А-1
зазначено як майстерня.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
просить рішення в частині відмови у
задоволенні позову скасувати та
ухвалити нове, яким його позов
задовольнити повністю. В
обґрунтування вимог покликається на
те, що допоміжне приміщення будинку не
могло бути передане у власність без
згоди жителів будинку АДРЕСА_1 і тому
суд повинен був задовольнити позовні
вимоги в частині визнання незаконним
наказу №64-С, свідоцтва про право
власності від 12.08.2011 року за №Г-04023 та
державну реєстрацію нерухомого майна
№№ витягів 31095343 від 26.08.11 року, 31603021 від
10.10.2011 року. Щодо відмови у задоволенні
позовних вимог про визнання недійсними
договору купівлі-продажу від 13.09.2011
року, договору оренди від 30.01.2009 року,
договору суборенди нежитлових
приміщень від 17.09.2009 року, то суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності може бути заявлена як
однією із сторін правочину, так і іншою
заінтересованою особою, права та
законні інтереси якої порушено
вчиненим правочином.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку, що такі не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Матеріалами справи встановлено, що
позивачу на праві спільної сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_1.
Зазначене підтверджується Свідоцтвом
про право власності на квартиру №Г-20019
від 07.10.1998 року.

Згідно технічного паспорта,
інвентарний номер 927, за цією ж адресою
по вул. Глібова, 15 знаходиться
нежитлове приміщення /під інд. 1-1 у
будівлі літ А-3/, загальною площею 26,7
м.кв.

Згідно даних з витягу про державну
реєстрацію прав, дане приміщення на
підставі договору купівлі-продажу
/Р.№2182 від 13.09.2011 року, посвідченого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_4/,
акту приймання-передачі №2678 від 30.09.2011
року належить ФОП ОСОБА_3, та яке
протягом 17.09.2009 до 01.08.2011 року
перебувало у суборенді ФОП ОСОБА_3
згідно Договору суборенди нежитлових
приміщень №1-141Г від 17.09.2009 року,
укладеного між ЛКП «Княже місто» та ФОП
ОСОБА_3 Обєкт оренди - нежитлове
приміщення, передавався суборендареві
для майстерні-студії /п.1.2 Договору/.

Договору суборенди передувала ухвала
Львівської міської ради №2198 від 06.11.2008
року Про надання в оренду нежитлових
приміщень на АДРЕСА_1, згідно якої було
надано в оренду ЛКП «Княже місто»
нежитлові приміщення 1-го поверху
площею 26,7 м.кв. на АДРЕСА_1 терміном на 2
роки 164 дні для використання під
столярну майстерню.

Ухвалою №162 від 27.01.2011 року Про
затвердження переліку об'єктів
комунальної власності м. Львова, що
підлягають приватизації способом
викупу, затверджено перелік об'єктів
комунальної власності, що підлягають
приватизації способом викупу, зокрема
до такого переліку за заявою ОСОБА_3
включено одноповерхове приміщення по
АДРЕСА_1

Рішенням №456 від 20.04.2011 року Про
оформлення права комунальної
власності на будівлю на АДРЕСА_1
оформлено за територіальною громадою
м. Львова в особі Львівської міської
ради право комунальної власності на
будівлю під літ. «А-1», загальною площею
26,7 м.кв. на АДРЕСА_1 згідно з технічним
паспортом /п.2 Рішення/.

Рішенням №763 від 12.08.2011 року внесено
зміни до рішення виконавчого комітету
від 20.04.2011 року №456, змінивши у назві
слова «на будівлю» словами «на
нежитлове приміщення», у преамбулі
слово «будівлею» словами «нежитловим
приміщенням», у п.1 слова «будівлю під
літ «А-1» словами «нежитлове приміщення
під інд. 1-1 у будівлі під літ «А-3», у п.2
слово «будівлю» словами «нежитлове
приміщення»

12 серпня 2011 року Відділом приватизації
державного житлового фонду Галицького
району Департаменту економічної
політики Управління комунальної
власності посвідчено Свідоцтво про
право власності на нежитлове
приміщення на АДРЕСА_1, загальною
площею 26,7 м.кв.

Згідно витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно від 26.08.2011 року
зазначене нежитлове приміщення на
праві комунальної власності в цілому
зареєстровано за територіальною
громадою м. Львова в особі Львівської
міської ради.

13.09.2011 року Управління комунальної
власності Департаменту економічної
політики Львівської міської ради
відчужило спірне приміщення ФОП
ОСОБА_3, уклавши Договір №2678
купівлі-продажу нежитлових приміщень
способом викупу.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в ході розгляду справи
в апеляційній інстанції і
підтверджується матеріалами справи
будинок АДРЕСА_1 належить до пам'яток
архітектури та містобудування
місцевого значення. У відповідності до
рішення виконкому Львівської обласної
ради народних депутатів «Про взяття
під охорону держави споруд Львівської
області, що мають наукову, історичну,
містобудівну і художню цінність» від
24.06.1986 року №330, будинок АДРЕСА_1
включено в перелік пам»яток
архітектури та містобудування.
Охоронний №723. У відповідності до
рішення виконкому Львівської обласної
ради народних депутатів від 28.10.1987 року
№450, будинок АДРЕСА_1 включено в перелік
пам»яток історії. Розташований в
подвір»ї будинку на АДРЕСА_1 флігель
/спірне приміщення/ є складовою
пам'ятки архітектури за вказаною
адресою.

Зазначене також підтверджується
оглянутою судом першої інстанції
інвентарною справою на будинок
АДРЕСА_1, з якої вбачалось, що флігель є
складовою пам'ятки архітектури і був
побудований разом з будинком та є
складовою майнового комплексу і
розташований на земельній ділянці, яка
належить до прибудинкової території
будинку АДРЕСА_1.

Судом беззаперечно встановлено, що
будинок АДРЕСА_1 перебуває на
обслуговуванні ЛКП «Княже місто» і
відповідно нежитлове приміщення за
цією ж адресою перебувало у
користуванні ЛКП «Княже місто».

Частиною 2 ст. 10 Закону України „Про
приватизацію державного житлового
фонду", який був прийнятий 19 червня 1992
р., встановлено, що власники квартир
багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень
будинку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою і
зобов'язані брати участь у загальних
витратах, пов'язаних з утриманням
будинку і прибудинкової території
відповідно до своєї частки у майні
будинку. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т.ін.) передаються у
власність квартиронаймачів безоплатно
і окремо приватизації не підлягають.

Закріпивши такі положення Закон не
визначив: вичерпний перелік допоміжних
приміщень; перелік приміщень, які слід
відносити до допоміжних; критеріїв
віднесення тих чи інших нежилих
приміщень до допоміжних приміщень.

На законодавчому рівні вперше перелік
приміщень будинку, які є допоміжними
приміщеннями, був встановлений лише з
прийняттям Закону України „Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" (2001 р.).
Стаття 1 цього закону встановлює, що
допоміжними приміщеннями
багатоквартирного будинку є
приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітини, вестибулі,
перехідні шлюзи, позаквартирні
коридори, колясочні, кладові,
сміттєкамери, горища, підвали, шахти і
машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні
приміщення).

Визначення поняття флігель на
законодавчому рівні не закріплений.
Однак із енциклопедичного словника -
це бічна прибудова до головної споруди,
«крило» цієї споруди. Флігель може
стояти окремо від головної споруди.
Найчастіше використовувались як
панське житло або господарські
приміщення-прибудови (кухня, житло
управителя, прислуги тощо).

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, про те, що
спірне приміщення /флігель/ є
допоміжним приміщенням будинку
АДРЕСА_1. оскільки призначене для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку відповідно до ст.. 1 Закону
України «Про об"єднання співвласників
багатоквартирного будинку» і не могло
бути передане у власність інших осіб
без згоди жителів цього будинку.

Зі змісту рішення Конституційного Суду
України №4-рп/2004 від 2 березня 2004 року
вбачається, що допоміжні приміщення
(підвали, сараї, кладовки, горища,
колясочні і т.ін.) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир (кімнат у квартирах)
багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього. Власник (власники)
неприватизованих квартир
багатоквартирного будинку є
співвласником (співвласниками)
допоміжних приміщень нарівні з
власниками приватизованих квартир.
Питання щодо згоди співвласників
допоміжних приміщень на надбудову
поверхів, улаштування мансард у
багатоквартирних будинках, на вчинення
інших дій стосовно допоміжних
приміщень (оренда тощо) вирішується
відповідно до законів України, які
визначають правовий режим власності.

Окрім того колегія суддів звертає
увагу на те, що переведення зазначеного
допоміжного приміщення у нежитлове
призведе до порушення прав
співвласників будинку.

Тому спростованими вважає колегія
суддів доводи апеляційних скарг ОСОБА_3
та Львівської міської ради, про те, що
нежитлове приміщення не вважається
допоміжним до будинку.

Суд правильно вказав у рішенні, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги не ґрунтуються на нормах
матеріального права, порушень
матеріального права судом не
вбачається, підстави для скасування чи
зміни рішення відсутні.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції та які б
мали правове значення, у апеляційній
скарзі не наведено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1
314, ст.315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Львівської міської ради відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 12 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Крайник Н.П.

Судді:
Мельничук О.Я.

Кабаль І.І.