Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4899/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

з а о ч н е

23 вересня 2014 року Київський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Лукомській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»
31 липня 2014 року звернувся в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання.

В поданій до суду позовній заяві
посилався на те, що відповідачу надані
послуги з центрального опалення і
гарячого водопостачання в квартиру
АДРЕСА_1, за період з 01 лютого 2012 року
по 01 липня 2014 року існує
заборгованість в розмірі 4174,68 грн.

Крім того вважає, що відповідно до ст. 625
ЦК України відповідач має сплатити
вказану суму боргу із врахуванням
індексу інфляції та трьох відсотків
річних.

Просив суд стягнути з відповідача
заборгованість за отримані послуги з
урахуванням індексу інфляції та 3 %
річних в розмірі 4658,15 грн.

Представник позивача подав заяву з
проханням слухати справу в його
відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився.

За таких обставин суд, враховуючи згоду
позивача, вважає за можливе провести
заочний розгляд справи.

Дослідивши зібрані в справі докази, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» в період з 01
лютого 2012 року по 01 липня 2014 року
надавав послуги з теплопостачання за
адресою: АДРЕСА_2, але плата за послуги
в повному обсязі не вносилася, існує
заборгованість за вказаний період в
розмірі 4174,68 грн.

При цьому розрахунок вартості послуг
відповідає затвердженим тарифам.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за
комунальні послуги береться за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України
передбачено обов'язок відповідачів
своєчасно вносити плату за комунальні
послуги.

Статтею 162 ЖК України передбачено
обов'язок особи, як власника квартири,
своєчасно вносити плату за комунальні
послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Відповідач покладені на неї, як
споживача обов'язки належним чином не
виконувала, за отримані послуги в
повному обсязі не сплачувала.

Тому суд приходить до висновку, що з
відповідача підлягає стягненню сума
заборгованості за послуги з
теплопостачання за період з 01 лютого
2012 року по 01 липня 2014 року в сумі 4174,68
грн.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 %
річних та розрахованої суми інфляції
суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначаються Законом України
«Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору, розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено,
що плата за комунальні послуги
береться за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник у разі прострочення
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлена відповідальність за
несвоєчасне здійснення платежів за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені.

Така ж відповідальність за несвоєчасне
здійснення платежів за надання послуг
з теплопостачання встановлена у п. 23
Правил та п. 20 Типового договору про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630.

Разом з тим відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну
грошову суму на користь кредитора
відповідно до цивільно-правового
договору або з інших підстав,
визначених законом, є грошовим
зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому
замовник зобов'язаний оплатити надану
послугу в грошах, а виконавець має
право вимагати від замовника
відповідної оплати, тобто в якому
передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти
висновку про те, що правовідносини, які
склалися між сторонами на підставі
договору про надання послуг
теплопостачання, є грошовим
зобов'язанням, у якому, серед інших прав
і обов'язків сторін на боржника
покладено виключно певний
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово-комунальних послуг,
якому кореспондує право вимоги
кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України)
вимагати сплату грошей за надані
послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної
природи правовідносин сторін як
грошових зобов'язань, на них
поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як
спеціальний вид цивільно-правової
відповідальності за прострочення
виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» правова норма щодо
відповідальності боржника за
несвоєчасне здійснення оплати за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені не виключає застосування правових
норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК
України до спірних правовідносин також
кореспондується із закріпленими в п. 3
ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами,
відповідно до яких однією з вимог, за
якими може бути видано судовий наказ, є
вимога про стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих на суму
заборгованості.

На підставі викладеного суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості за
надані послуги з врахуванням індексу
інфляції та 3% річних.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_1 на користь
позивача з урахуванням індексу
інфляції та 3 % річних за період по 01
липня 2014 року складає 4568,15 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь
позивача слід стягнути понесені судові
витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 213 - 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
суму заборгованості за послуги
теплопостачання за період з 01 лютого 2012
року по 01 липня 2014 року з урахуванням
індексу інфляції та 3 % річних в сумі 4658
грн. 15 коп., 243 грн. 60 коп. судових витрат,
а всього - 4901 грн. 75 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Головуючий
Н.Л.Яковенко

23.09.2014