ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/1161/14-ц
Провадження № 2/362/1043/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого - судді Лебідь-Гавенко
Г.М.,

при секретарі - Данильченко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Василькові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Київської міської ради про визнання
права власності на садовий будинок в
порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2
про визнання права власності на
садовий будинок в порядку спадкування
за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_3.

Вказуючи на те, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_4 свого батька ОСОБА_3 він
прийняв спадщину, оскільки протягом
шести місяців з дня її відкриття
фактично вступив в управління та
володіння спадковим майном, до складу
якого входить садовий будинок,
розташований на земельній ділянці
площею 0,06 га за адресою: АДРЕСА_1.

В зв'язку із викладеним, позивач
просить суд позов задовольнити та
визнати за ним право власності на
садовий будинок загальною площею 35,7
кв.м. (житлова 21,3 кв.м., допоміжна 14,4
кв.м.), що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_3.

Позивач та його представник в
судовому засіданні позов підтримали.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнав та
просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши позивача та його
представника, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
часткове задоволення позову з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, в яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 09 жовтня 2013 року у справі № 362/4048/13-ц
(провадження № 2/362/1893/13) за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Садівничого масиву
«Глеваха 1», Глевахівської селищної
ради Васильківського району Київської
області, реєстраційної служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції про визнання
рішення садового товариства
незаконним, рішення селищної ради та
державного акту на право власності на
земельну ділянку недійсними, яке
ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 23 грудня 2013 року залишено
без змін, встановлено, а тому не
підлягає доказуванню, що рішенням
виконавчого комітету Київської
обласної міської ради № 1364 від 20 серпня
1957 року «Про відвід земельної ділянки
підприємствам та установам під
колективне садівництво» постановлено
відвести підприємствам та установам м.
Києва під колективні сади земельну
ділянку загальною площею 150 га в с.
Глеваха Васильківського району
відповідно до додатку № І, зобов'язано
керівників підприємств та установ
перелічених у додатку № І земельні
ділянки закріпляти у безстрокове
користування при умові безперервної
роботи робітників чи службовців на
підприємстві або в установі понад п'ять
років, а також на земельних ділянках
індивідуальних садів дозволено
будівництво (будівлі на одну кімнату з
відкритою верандою) літнього типу, в
зв'язку із чим ОСОБА_3 був членом СМ
«Глеваха 1»; за ним закріплена земельна
ділянка АДРЕСА_1; членами його родини є
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 про, що
свідчить повторне свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_1. На момент смерті ОСОБА_3
проживав за адресою: АДРЕСА_2. За цією ж
адресою проживав його син ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 та довідками
КП «Введенське» від 4 січня 2013 року. Зі
змісту протоколу засідання членів ради
СМ «Глеваха 1» від 2 грудня 2006 року
вбачається, що ОСОБА_3 виключено з числа
садівників, а його сина ОСОБА_4 прийнято
в члени садівників (АДРЕСА_1), а також
задоволено прохання садівника ОСОБА_4
(ОСОБА_3 з 1993 року), 3 лінія ділянка 51-а
про переоформлення ділянки з
урахуванням необхідності укладення
договору реструктуризації на суму 4 000
грн. Оплата членських внесків та
електроенергії здійснювалась за
період з травня 2008 року по листопад 2011
року ОСОБА_4, який ІНФОРМАЦІЯ_5 помер,
про що свідчить свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_3. Після його смерті до
Двадцять другої Київської державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини звернулися його
дружина ОСОБА_2 та брат ОСОБА_1, якому
листом цієї нотаріальної контори від 11
березня 2013 року повідомлено про
неможливість видачі свідоцтва про
право на спадщину в зв'язку з наявністю
спадкоємців першої черги. З листа
П'ятої Київської державної
нотаріальної контори від 18 липня 2013
року вбачається, що підстави для видачі
ОСОБА_1 свідоцтва про право власності
на спадщину після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 на земельну ділянку
площею 0,06 га та садовий будинок, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 -
відсутні в зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на ім'я
спадкодавця на це майно.
Інвентаризація садового будинку, який
знаходиться на земельній ділянці
АДРЕСА_1 проведена лише у вересні 2013
року про що свідчить лист КР КОР
«Західне БТІ» від 5 вересня 2013 року та
копія технічного паспорту на садовий
будинок (а.с. 13-20).

Як вбачається із
інвентаризаційної справи, інвентарний
номер 2372, садовий будинок АДРЕСА_1,
розташований на земельній ділянці
площею 0,06 га, що була виділена в 1957 році
у безстрокове користування, має
загальну площу 35,7 кв.м., корисну - 35,7
кв.м., літню житлову - 21,3 кв.м., допоміжну
- 14,4 кв.м., у 1972 році побудований без
порушень при будівництві ОСОБА_3, після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 якого, даним
нерухомим майном користувалися його
діти ОСОБА_1 та ОСОБА_4, здійснюючи
необхідні заходи для утримання майна в
належному стані, що підтверджується в
тому числі повідомленням голови ради
садівничого масиву «Глеваха-1» від 16
червня 2013 року вих. № 104. Згідно
архівної довідки № 296 від 11 квітня 2014
року, садовий будинок заінтерезовано
за ОСОБА_1 (а.інв.с. 9, 18, 44).

Конвенцією про захист прав людини
і основоположних свобод 1950 року,
ратифікованою законом від 17.07.1997 року №
475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу
до неї (1952 р.), передбачено право кожної
фізичної чи юридичної особи
безперешкодно користуватися своїм
майном, не допускається позбавлення
особи її власності інакше як в
інтересах суспільства й на умовах,
передбачених законом і загальними
принципами міжнародного права, визнано
право держави на здійснення контролю
за користуванням майном відповідно до
загальних інтересів або для
забезпечення сплати податків чи інших
зборів або штрафів.

Неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом, є
однією із загальних засад цивільного
законодавства (п. 2 ч. 1 ст. 3 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК)).

Гарантії здійснення права
власності та його захисту закріплено й
у вітчизняному законодавстві. Так,
відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Кожна особа, відповідно до ст. 16 ЦК
України, має право звернутися до суду
за захистом свого майнового права та
інтересу.

Зіставивши усі дані, що
випливають із документів наданих
позивачем, враховуючи час відкриття
спадщини, тобто той факт, що
спадкодавець помер до 01 січня 2004 року,
суд дійшов висновку, що безумовному
застосуванню у вказаній справі до
відносин спадкування підлягають норми
ЦК УРСР.

Відповідно до ст. ст. 524, 525, 526, 529 ЦК
УРСР, спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом. Часом відкриття
спадщини визнається день смерті
спадкодавця. Місцем відкриття спадщини
визнається останнє постійне місце
проживання спадкодавця (стаття 17 цього
Кодексу). При спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого.

Згідно ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: 1) якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Судом достовірно встановлено, що
на момент завершення будівництва
садового будинку, що є предметом спору -
1972 рік - не існувало жодного
нормативного акту, що передбачав би
процедуру введення завершеного
будівництвом приватного житлового
будинку в експлуатацію.

Пізніше Радою Міністрів
Української РСР була ухвалена
Постанова від 12 березня 1981 року №125
«Про прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів».
Постановою Кабінету Міністрів України
від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів державного
замовлення" (втратила чинність) було
вперше встановлено порядок та умови
прийняття в експлуатацію об'єктів
будівництва. Зазначеною Постановою
було встановлено, що порядок прийняття
в експлуатацію об'єктів недержавного
замовлення визначається Радою
Міністрів АРК, Київською та
Севастопольською міськими
держадміністраціями за погодженням з
Держбудом.

У відповідності до цієї Постанови
місцевими органами влади в свій час
були розроблені та затверджені, за
погодженням з Держбудом, Положення про
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів недержавної
власності (по всіх регіонах України)
державними технічними комісіями.

Тобто до 5 серпня 1992 року не
передбачалась процедура введення
приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
власності.

Відповідно до Листа Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України №12/5-126 від
23.03.1999 року, по об'єктах, що збудовані до
5 серпня 1992 року, тобто до прийняття
Урядом України документу, яким
встановлено порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, при їх реєстрації для
оформлення права власності одним з
документів є висновок про технічний
стан будинку (будівлі), що складається
ліцензованою організацією.

На теперішній час є чинним
Порядок прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків I та II категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затверджений Наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства від
24.06.2011 року N 91, в редакції від 13.06.2012
року.

Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку
передбачається прийняття в
експлуатацію усіх закінчених
будівництвом об'єктів, збудованих до
31.12.2009 року без дозволу на виконання
будівельних робіт, заяви про прийняття
в експлуатацію яких подано до 31.12.2012
року, за винятком закінчених
будівництвом до 05 серпня 1992 року
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них.

За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку
документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

Разом з тим, відповідно до частини
першої статті 58 Конституції України,
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність осіб. Крім
того, згідно з частинами першою та
другою статті 5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ним чинності.

Вищевикладеного свідчить про те,
що правові засади прийняття в
експлуатацію об'єктів, побудованих до 05
серпня 1992 року, наразі відсутні.

Разом з тим, Державна
реєстраційна служба України у зв'язку з
неоднозначністю правозастосовної
практики в Листі від 12.03.2013 року №
95-06-15-13 роз'яснила, що для проведення
державної реєстрації прав з видачею
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992
року, документом, що відповідно до
вимог законодавства засвідчує
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта, є технічний
паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Разом з тим, жодним з наведених
нормативних актів та відомчих
роз'яснень не передбачена можливість
оформлення спадкоємцем права
власності на житловий будинок,
будівництво якого було завершене
спадкодавцем до 05 серпня 1992 року.

Таким чином, позивач на даний час
не має можливості оформити спадщину у
позасудовому порядку.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд
виходить із того, що спірний садовий
будинок був побудований у 1972 році
ОСОБА_3, який помер у 1992 році, на
виділеній для цього земельній ділянці
на підставі отриманого в установленому
порядку дозволу, а тому достовірно
дійшов висновку про наявність правових
підстав для визнання права власності
на ? частину цього будинку за ОСОБА_1, як
за одним із спадкоємців першої черги в
порядку спадкування за законом, який
фактично прийняв спадщину на підставі
статей 529, 548, 549 ЦК Української РСР.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 524, 525, 526, 529, 548, 549 ЦК
УРСР, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215,
223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київської
міської ради про визнання права
власності на садовий будинок в порядку
спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? частину садового будинку загальною
площею 35,7 кв.м., житлова площа - 21,3 кв.м.,
допоміжна - 14,4 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 121 грн. 80 коп. судового
збору.

В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлено 14
жовтня 2014 року.

Суддя
Г.М.
Лебідь-Гавенко