У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Дніпровського району м.
Дніпродзержинська який діє в інтересах
малолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, треті особи: Реєстраційна
служба Дніпродзержинського міського
управління юстиції, Третя
дніпродзержинська державна
нотаріальна контора, Обласне
Комунальне підприємство
«Дніпродзржинське бюро технічної
інвентаризації», про припинення права
власності, виселення та зняття з
реєстрації, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25 січня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

Прокурор Дніпровського району м.
Дніпродзержинська звернувся до суду з
позовом, у якому зазначав, що ОСОБА_7 на
праві власності належала квартира
АДРЕСА_1. 27 листопада 2009 року приватним
нотаріусом Дніпродзержинського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_8
посвідчена довіреність від імені
ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_9 на вчинення
окремих дій щодо вказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

23 лютого 2010 року після припинення
довіреності у зв'язку зі смертю ОСОБА_7,
ОСОБА_9 подарував ОСОБА_10 квартиру
АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування.

ОСОБА_10, у свою чергу, на підставі
договору купівлі-продажу продав
квартиру ОСОБА_6, виписавши перед цим з
квартири неповнолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди органа опіки та
піклування.

Єдиними спадкоємцями після смерті
ОСОБА_7 є її малолітній син ОСОБА_4 та її
матір ОСОБА_5, кожному з яких згідно з
законом належить по Ѕ частини
спадкової квартири.

Оскільки ОСОБА_6 добровільно квартиру
не звільняє, за нею зареєстровано право
власності на квартиру, спадкоємця не
мають можливості оформити право
власності на спірну квартиру, прокурор
просив визнати право власності за
спадкоємцями на спірну квартиру,
скасувати запис про державну
реєстрацію права власності за
відповідачем на спірну квартиру,
виселити відповідача з квартири,
зареєструвати право власності на
квартиру за спадкоємцями.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду

м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25 січня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 30 травня 2014 року, позов
задоволено. Визнано право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, на Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1 за малолітнім ОСОБА_4
Визнано право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_7, яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2, на Ѕ
часини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5

Скасовано запис про державну
реєстрацію права власності

ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 у

м. Дніпродзержинську
Дніпропетровської області. Виселено
ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1.
Зареєстровано право власності на Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1 за малолітнім
ОСОБА_4 Зареєстровано право власності
на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_7 на праві
власності належала квартира АДРЕСА_1.

27 листопада 2009 року приватним
нотаріусом Дніпродзержинського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_8
посвідчена довіреність від імені
ОСОБА_7 на вчинення окремих дій щодо
квартири на ім'я ОСОБА_9

Відповідно до листів головних лікарень
лікарень КЗОЗ «ЦПМСД №3» та КЗОЗ «ЦПМСД
№1» та пояснень медичних працівників
на ім'я прокурора

м. Дніпродзержинська ОСОБА_7 з 29 липня
2008 року знаходилася на диспансерному
обліку в КЗ «Дніпродзержинська міська
лікарня № 9» з діагнозом рак правої
молочної залози. Через важкість стану
та больовий синдром та наявність
судомних нападів останній було
призначено знеболювальні та
протисудомні терапії, морфій і
трамадол.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

На підставі договору дарування від 23
лютого 2010 року ОСОБА_9 подарував
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_10

На підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу квартири від
20 листопада 2011 року ОСОБА_10 продав
вказану квартиру ОСОБА_6

Єдиними спадкоємцями після смерті
померлої ОСОБА_7 є її малолітній син
ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_5, кожному з них
згідно із законом належить по Ѕ частці
спадкової квартири.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25 січня
2013 року визнано недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1, укладений
23 лютого 2010 року між ОСОБА_9, діючого на
підставі довіреності від імені ОСОБА_7,
та ОСОБА_10, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпродзержинського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрований у реєстрі за № 289.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 12 листопада 2011 року між
ОСОБА_10 та ОСОБА_6, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_14,
зареєстрований у реєстрі за № 2253.

Вказане судове рішення набрало
законної сили і встановлені у ньому
обставини згідно з вимогами ч. 3 ст. 61
ЦПК України є преюдиціними.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю, у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, дійшов правильного
висновку, що законні підстави права
власності або володіння спірною
квартирою у ОСОБА_6 відсутні, а
ОСОБА_5 та малолітній ОСОБА_4 є єдиними
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті спадкодавця в силу вимог
ст. 1261, 1267 ЦК України.

Апеляційний суд обґрунтовано зазначив,
що за ч. ч. 4, 5 ст. 1268 ЦК України
малолітня, неповнолітня, недієздатна
особа, а також особа, цивільна
дієздатність якої обмежена, вважаються
такими, що прийняли спадщину, крім
випадків, встановлених частинами
другою-четвертою статті 1273 цього
Кодексу. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини. Тому доводи
ОСОБА_6 про пропуск малолітнім ОСОБА_4
та ОСОБА_5 строку прийняття спадщини є
безпідставними.

Також судами встановлено, що ОСОБА_6 в
судове засідання суду першої інстанції
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлена згідно з вимогами
ст. ст. 74, 77 ЦПК України, про що свідчить
довідка про доставку CMC-повідомлення,
причини неявки суду не повідомила,
клопотань про відкладення розгляду
суду не надавала (а.с. 88−?89).

Про призначення справи до судового
розгляду 30 травня 2014 року об 11
год. 30 хв. у суді апеляційної інстанції
ОСОБА_6 була повідомлена 21 травня 2014
року, про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення та телефонограма від 26
травня 2014 року (а.с. 177−?178).

Інші доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанції
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25 січня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євграфова Є.П.,
Журавель В.І.