Справа №639/9732/14-ц
№2/639/2290/14
Ухвала

Іменем України

10 жовтня 2014 року суддя Жовтневого
районного суду м. Харкова Іванова І.В.
розглянувши позов ОСОБА_1 до
Харківського апеляційного
адміністративного суду , 3-я особа
Ральченко Ігор Миколайович суддя
Харківського апеляційного
адміністративного суду про визнання
ухвали такою, що свідчить про пряму
дискримінацію , позбавлення права
рівних можливостей , зобов'язання
вчинити певні дії, суддя -

Встановив:

7 жовтня 2014 року в провадження
судді Іванової І.В. надійшла заява
ОСОБА_1 до Харківського апеляційного
адміністративного суду , 3-я особа
Ральченко Ігор Миколайович суддя
Харківського апеляційного
адміністративного суду про визнання
ухвали такою, що свідчить про пряму
дискримінацію , позбавлення права
рівних можливостей , зобов'язання
вчинити певні дії.

У обґрунтування свого позову
позивач посилається на те, що ним та
ДВС України були подані апеляційні
скарги на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
12.12.2013 року по справі 820/10251/13-а. При
подачі апеляційної скарги ним було
сплачено судовий збір в розмірах
встановлених Законом України «Про
судовий збір». Представником ДВС
України судовий збір не було сплачено ,
але було заявлено клопотання щодо
відстрочення сплати судового збору.
Незважаючи на те, що апеляційна скарга
ДВС України не відповідала вимогам ст.
187 КАС України, а саме відсутнє
підтвердження щодо сплати судового
збору , суддя Харківського
апеляційного адміністративного суду
Катунов В.В. виносить ухвалу про
прийняття апеляційної скарги ДВС
України, в яку вписує те, що апеляційна
скарга ДВС України відповідає вимогам
ст. 187 КАС України. Питання про
відстрочення сплати судового збору
представника ДВС України, суд взагалі
не розглядає. 11.02.2014 року колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі
суддів Катунова В.В. ,Ральченко І.М.,
Резнікової С.С. відмовляє в задоволенні
апеляційних скарг. При прийнятті
рішення у справі, не стягує з ДВС
України судовий збір. 15.09.2014 року він
подає апеляційні скарги на постанову
та ухвалу Харківського окружного
адміністративного суду від 02.09.2014 року
винесені по справі №820/13335/14-а , де
відповідачем є ДВС України. До
апеляційної скарги він надавав
клопотання про відстрочення сплати
судового збору до кінця розгляду
справи в апеляційному суді, при тому
він посилався на те, що у випадку
оскарження постанови суду першої
інстанції, де він є теж позивачем , ДВС
України не сплачує судовий збір при
поданні апеляційної скарги і суд
приймає її до розгляду , визначаючи, що
вона відповідає вимогам ст. 187 КАС
України. Також він робив посилання на
Закон України «Про засади запобігання
та протидії дискримінації в Україні», з
тим, що він має такі ж самі
процесуальні права як і інша особа.
24.09.2014 року Харківський апеляційний
суд у складі судді Ральченко І.М. виніс
ухвали, якими залишає його апеляційні
скарги без руху,оскільки не сплачено
судовий збір. Таким чином в
аналогічних спорах між ним та ДВС
України, Харківський апеляційний
адміністративний суд приймає різні
рішення. До апеляційної скарги ,яку
подав представник державного органу
-ДВС України, суд не застосовує норму
закону щодо сплати судового збору, а
також взагалі не вважає за
необхідність стягувати судовий збір з
ДВС України при наявності вимоги
закону при ухваленні рішення. До нього
суд застосовує закон , який передбачає
сплату судового збору , при тому
ігнорує норму іншого закону
України,яка вказує на те, що в такому
випадку стягувати з нього судовий збір
є дискримінацією, що заборонено
законом.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 122 ЦПК
України, суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі , якщо: заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі за зазначеним
вище позовом, суд вважає, що у відкриті
провадження у справі за позовом ОСОБА_1,
слід відмовити,виходячи з наступного.

Відповідно до інформаційного
листа ВССУ щодо деяких питань судової
практики від 13.02.2012 року №6-182/0/4-12 , у
пункті 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13 червня 2007
року № 8 «Про незалежність судової
влади» зазначено, що виключне право
перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
із таким предметом. Відповідно до
положень ст. 62,126 і 129 Конституції
України, відповідно до яких
матеріальна та моральна шкода,
заподіяна при здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засуджений особі в разі
скасування вироку як неправосудного;
судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкорюються лише
закону,вплив на них у будь -який спосіб
забороняється, а однією з основних
засад судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків
, встановлених законом.

Отже , зазначеними положеннями
Конституції України визначено, що
рішення суду і відповідно до нього дії
або бездіяльність судів у питаннях
здійснення правосуддя, пов'язаних з
підготовкою, розглядом справ у
судових інстанціях тощо, можуть
оскаржуватись у порядку ,
передбаченому процесуальними
законами, а не шляхом оскарження їх
дії до іншого суду , оскільки це
порушуватиме принцип незалежності
судів і заборону втрачання у
вирішення справи належним судом. У
зв'язку із викладеним розгляд судом
позовних вимог , незалежно від їх
викладення та змісту , предметом яких є
, по суті , оскарження процесуальних
дій судді /суду/, пов'язаних із
розглядом справи /від стадії відкриття
провадження у справі до розгляду по
суті, перегляду судових рішень у
передбачених процесуальним законом
порядках і їх виконання /, нормами ЦПК
України чи іншими законами України не
передбачено.

Відповідно до п. 10 Пленуму
Верховного суду України від 13.06.2007 року
№8 «про незалежність судової влади ,
виключене право перевірки законності
та обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством . Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
з таким предметом.

Як вбачається з позову ОСОБА_1 ,
він фактично оскаржує ухвалу судді
Харківського апеляційного
адміністративного суду Ральченко І.М.
від 24 вересня 2014 року про залишення
апеляційної скарги без руху , у зв'язку
з несплатою судового збору. Така ухвала
підлягає оскарженню у касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України. ОСОБА_1 вибрав не той
спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Таким чином , у відкритті провадження у
справі за вищевказаним позовом ОСОБА_1 ,
слід відмовити на підставі ч. 2 п. 1 ст.
122 ЦПК України.

Керуючись ч. 2 п. 1 ст. 122 ЦПК України, суд-

Ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження у справі за його позовом
до Харківського апеляційного
адміністративного суду , 3-я особа
Ральченко Ігор Миколайович суддя
Харківського апеляційного
адміністративного суду про визнання
ухвали такою, що свідчить про пряму
дискримінацію , позбавлення права
рівних можливостей , зобов'язання
вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Харківської області
протягом 5 днів , з дня отримання цієї
ухвали.

Суддя
І.В. Іванова