АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №679/2112/13-ц
Провадження №22-ц/792/268/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д., Купельського А.В.

при секретарі Рудому В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Нетішинського міського суду
від 03 грудня 2013 року цивільну справу за
позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до
ОСОБА_5 про визначення часток у
спільній сумісній власності,
встановлення порядку користування
квартирою та усунення перешкод у
користуванні квартирою та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення
порядку користування квартирою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
сторін та їх представників,
ознайомившись з доводами апеляційних
скарг, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
зазначали, що вони разом з відповідачем
є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Але
через неприязні стосунки з
відповідачем змушені були залишити
спільну квартиру.

ОСОБА_7 зазначав, що має намір
повернутися у вказану квартиру, а тому
просив визначити порядок користування
квартирою, виділивши йому в
користування житлову кімнату площею 9, 7
кв.м., а інші кімнати виділити іншим
співвласникам квартири. В загальному
користуванні залишити коридор, ванну,
вбиральню, вбудовані шафи та лоджію. А
також позивачі просили усунути
перешкоди у користуванні житлом шляхом
їх вселення в квартиру.

Звертаючись в суд із зустрічним
позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_5 зазначив, що він не заперечує, що
право власності на квартиру мають усі,
але він платив за комунальні послуги,
хоча проживає лише в кімнаті 1-3 площею
12, 1 кв.м.

А тому просив встановити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1,
виділивши йому в користування житлову
кімнату 1-3 площею 12, 1 кв.м.; задовольнити
позов ОСОБА_5 та виділити йому у
користування кімнату 1-6 площею 9, 7 кв.м;
залишити у загальному користуванні
всіх співвласників квартири коридор,
вбиральню та лоджію, вбудовані шафи;
розділити рахунки по сплаті
комунальних послуг по утриманню
квартири.

Рішенням Нетішинського міського суду
від 03 грудня 2013 року позов ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про визначення
їх часток у спільній сумісній
власності, встановлення порядку
користування квартирою та усунення
перешкод у користуванні квартирою,
задоволено частково.

Визначено, що частки ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_5 в належній їм на праві
спільної сумісної власності квартири
по АДРЕСА_1 - по 1/4 частки.

Визначено порядок користування
квартирою по АДРЕСА_1.

В користування ОСОБА_7 виділено житлову
кімнату площею 9, 7 кв.м.

В користування ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5
виділено житлову кімнату площею 12,1
кв.м. з лоджією - 1,9 кв.м. та житлову
кімнату площею 19, 7 кв.м.

Кухню площею 6,9 кв.м., ванну площею 2, 6
кв.м., вбиральню площею 1, 3 кв.м., коридор
площею 12, 1 кв.м., вбудовані шафи - 0,4 та 0, 2
кв.м. - залишено в загальному
користуванні ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_5

В решті позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення
Нетішинського міського суду від 13
грудня 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_9,
ОСОБА_8 просять скасувати вказане
рішення в частині відмови у
задоволенні їх позовних вимог про
усунення перешкод в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення їх в
квартиру, зобов'язання відповідача не
чинити їм перешкод у користуванні цієї
ж квартири та ухвалити нове рішення,
яким усунути перешкоди в користуванні
вищевказаною квартирою шляхом
вселення їх у квартиру, зобов'язати
відповідача не чинити їм перешкод у
користуванні цією ж квартирою.

Апелянти зазначають, що при
зверненні до суду з позовними вимогами
про усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом вселення в квартиру,
зобов'язання відповідача не чинити
перешкод в користуванні квартирою вони
вказали, що квартиру, яка належить їм та
відповідачу ОСОБА_5 на праві спільної
сумісної власності, вони покинули
через конкретні об'єктивні причини, а
саме неправомірну поведінку
відповідача. Окрім того, вказали, що з
часом вони втратили доступ у квартиру
через зміну відповідачем замка на
вхідних дверях.

Апелянти не погоджуються з
висновком суду про те, що вони не довели
факт створення ОСОБА_5 їм перешкод у
користуванні квартирою, оскільки факт
заміни замка на вхідних дверях під час
заміни дверей відповідач визнав у
судовому засіданні. А отже, судом
фактично встановлено факт відсутності
у них можливості безперешкодно
користуватись квартирою.

В апеляційній скарзі на рішення
Нетішинського міського суду від 13
грудня 2013 року ОСОБА_5 просить
скасувати вказане рішення в частині
відмови йому у задоволенні зустрічного
позову та ухвалити нове рішення, яким
виділити йому у користування кімнату
площею 12, 1 кв.м. у вищевказаній
квартирі.

Апелянт зазначає, що
задовольняючи позов ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 суд не прийняв до уваги, що всі
троє позивачі вже декілька років в
Україні взагалі не проживають, і як
заявив суду ОСОБА_8, повертатися в
спірну квартиру ніхто з них наміру не
має.

Також ОСОБА_5 зазначає, що
користується лише кімнатою 12, 1 кв.м. з
лоджією, а сплачує комунальні послуги
за всю квартиру.

В засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_10 апеляційну скаргу
своїх довірителів підтримала з
викладених у ній мотивів, апеляційну
скаргу ОСОБА_5 не визнала, рішення суду
першої інстанції просила скасувати в
частині відмови в задоволенні вимог
про усунення перешкод в користуванні
квартирою та вселення. Під час судового
розгляду, у зв'язку з наданням ОСОБА_5
ключа від спірної квартири
представнику позивача, ОСОБА_10 свою
апеляційну скаргу не підтримала.

ОСОБА_5 свою апеляційну скаргу
підтримав з викладених у ній мотивів,
апеляційну скаргу ОСОБА_10 та її
довірителів не визнав, рішення суду
першої інстанції просив скасувати і
задовольнити його зустрічний позов.

Позивачі ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 в
судове засідання не з'явилися, про день,
час та місце слухання справи
повідомлені у встановленому законом
порядку.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, та
апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягають
задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 09.04.2001 року, виданого ЖКО
Нетішинського міськвиконкому у
відповідності до розпорядження від
09.04.2001 року, квартира АДРЕСА_1
знаходиться у спільній сумісній
власності ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_8,
ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Статтею 370 ЦК України передбачено, що
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності.

У разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Таким чином, виходячи із рівності
часток кожного із позивачів у належній
їм на праві спільної сумісної
власності квартири, позовні вимоги
щодо визначення часток визнані судом
першої інстанції законними та такими,
що підлягають задоволенню з
визначенням за ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_5, кожним окремо ? квартири по
АДРЕСА_1.

Згідно з ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до наявної в матеріалах
справи копії техпаспорту, загальна
площа квартири складає 66, 7 кв.м., у тому
числі житлова складає 41, 3 кв.м.,
квартира складається із трьох житлових
кімнат: площею 9,7 кв.м., 12,1 кв.м. та 19, 5
кв.м., а також підсобних приміщень у
вигляді кухні площею 6,9 кв.м., ванни
площею 2, 6 кв.м., вбиральні площею 1, 3
кв.м., коридору 12, 1 кв.м., лоджії площею 1,
9 кв.м., вбудованих шаф - 0, 4 та 0,2 кв.м.
Отже, на кожного із співвласників
квартири приходиться по 10, 325 кв.м.
житлової площі.

Враховуючи наведені обставини, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що у
користування ОСОБА_7 може бути виділена
кімната площею 9,7 кв.м., оскільки проти
цього не заперечують всі інші
співвласники квартири і площа
виділеної кімнати є меншою, ніж
приходиться на кожного співвласника.

Судом першої інстанції відмовлено у
задоволенні позову в частині усунення
перешкод у користуванні вищевказаною
квартирою, оскільки факт вчинення
ОСОБА_5 перешкод у користуванні
квартирою не доведений. Як пояснив у
судовому засіданні ОСОБА_8, ключ від
квартири він мав, але його загубив, а
ОСОБА_5 та ОСОБА_9 довгий час перебували
за кордоном і квартирою не
користувалися.

Інших будь-яких об'єктивних доказів
того, що відповідачем чинилися
перешкоди в користуванні квартирою,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, як того
вимагають ст. ст.10, 60 ЦПК України, не
подали.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції відмовив у задоволенні
позову ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
обґрунтовано.

Норми матеріального права
застосовані судом правильно, порушень
процесуального закону, які б були
підставою для скасування рішення,
судом не допущено. Тому наявні підстави
для відхилення апеляційних скарг
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відповідності до
вимог ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги
представника позивачів ОСОБА_4 на
законність рішення суду не впливають і
спростовуються наступними
обставинами.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що позивачами за
первісним позовом не доведено
обґрунтованість своїх позовних вимог у
частині усунення перешкод у
користуванні квартирою шляхом
вселення, оскільки ними взагалі не
доведений сам факт створення їм
відповідачем - ОСОБА_5 перешкод у
користуванні квартирою. Позивач ОСОБА_8
мав ключ від квартири, але його загубив.

Крім того, в засіданні
апеляційного суду відповідач ОСОБА_5,
на підтвердження того, що він не
створює перешкод в користуванні
квартирою, надав представнику
позивачів ОСОБА_4 ключ від спірної
квартири.

Апеляційна скарга ОСОБА_5 також не
підлягає задоволенню.

Відповідач претендує на виділення йому
у користування житлової кімнати 12,1
кв.м., площа якої перевищує ту частку
житлової площі, яка на нього припадає
(10.325 кв.м.). Інші співвласники
заперечують проти такого порядку
користування квартирою, оскільки він
ущімлює їхні права: двом іншим
співвласникам квартири ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 залишиться в користування
кімната площею 19,7 кв.м. ( по 9,85 кв.м. на
кожного).

При цьому, проти виділення в
користування ОСОБА_7 кімнати площею 9,7
кв.м. ніхто із сторін не заперечував, і
ОСОБА_5 в цій частині визнав вимоги
позивачів. Рішення суду в цій частині
сторонами і не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Нетішинського міського
суду від 03 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис
Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду М.М.
Пастощук

=====================================================================

Головуючий у І інстанції - Стасюк Р.М.

Доповідач - Пастощук М.М.

Категорія № 42