Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.09.2014 року
Справа № 133/1444/14-ц

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі: головуючого судді Воронюк
В.А.

при секретарі
Полонській Н.М.

з участю представника позивача
адвоката ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Козятин

справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_2, Флоріанівської сільської ради
Козятинського району Вінницької
області, Козятинської державної
нотаріальної контори про продовження
строку на прийняття спадщини, визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину та визнання права на
спадщину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із позовом в
якому просив продовжити строк для
прийняття спадщини після смерті його
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.
Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом виданого
Козятинською державною нотаріальною
конторою Вінницької області від 11.05.2004
року, зареєстрованого в реєстрі за №1-920
на ім'я ОСОБА_2. Визнати за ним право на
спадкове майно після смерті його
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, а
саме на житловий будинок з
господарськими будівлями, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1;
земельну частку (пай) померлого ОСОБА_7,
яка перебувала в колективній власності
КСП «Ленінськй шлях» с. Флоріанівка,
Козятинського району площею 3,0917 та 3,0401
га і належала на праві власності
ОСОБА_7.

В ході судового розгляду справи
представник позивача змінив позовні
вимоги, звернувся із заявою про
залишення без розгляду позовних вимог
в частині визнаня недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом виданого Козятинською
державною нотаріальною конторою
Вінницької області від 11.05.2004 року,
зареєстрованого в реєстрі за №1-920 на
ім'я ОСОБА_2 та в частині визнаня за
ним право на спадкове майно після
смерті його батька ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на житловий будинок
з господарськими будівлями, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1;
земельну частку (пай) померлого ОСОБА_7,
яка перебувала в колективній власності
КСП «Ленінськй шлях» с. Флоріанівка,
Козятинського району площею 3,0917 та 3,0401
га і належала на праві власності
ОСОБА_7.

Ухвалою Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 17.09.2014 року
заяву представника позивача в цій
частині задоволено.

Позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснив, що він проживає в Росії , в
м.Касимів Рязанської області з 2007 року.
До цього проживав в Мурманській
області . Останній раз був у батьків в
с.Флоріанівка в 1996 чи в 1997 роках. Про
смерть батька він не знав. Дізнався
про смерть батька в 2012 році , коли
зв'язався по інтернету з племінницею. З
того часу, як виїхав в Росію,
матеріальну допомогу батькам не
надавав та будь-яких зв'язків з
родичами не мав. Батько зробив на нього
заповіт та заповідав йому все своє
майно. Коли дізнався про смерть батька
та хотів оформити спадщину, то
дізнався, що спадщину після смерті
батька оформила його сестра ОСОБА_2.

Представник позивача в судовому
засіданні змінені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі,просив
ухвалити рішення, яким ОСОБА_5
продовжити строк для прийняття
спадщини після смерті його батька
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім
того пояснив, за життя ОСОБА_7 склав
заповіт, який посвідчений 18 серпня 1995
року секретарем Флоріанівської
сільської ради, Козятинського району
Вінницької області, який
зареєстрований в реєстрі №13. Згідно
вказаного заповіту, ОСОБА_7 на випадок
своєї смерті заповідає все своє майно,
де б воно не було і з чого б воно не
складалось, взагалі все те, що йому
належить на день смерті і на що він за
законом матиме право - ОСОБА_5. На день
смерті ОСОБА_7 даний заповіт не був
скасований. ОСОБА_5 являється єдиним
спадкоємцем за заповітом після смерті
батька. Крім нього у батька є ще дві
доньки: ОСОБА_6 та ОСОБА_2. Про смерть
батька він дізнався від свого
двоюрідного брата восени 2012 року. Про
заповіт батька знала вся рідня і його
сестра ОСОБА_2, яка проживала в одній
місцевості з батьком. у встановлений
законом строк він до нотаріуса не
звернувся з заявою, оскільки проживає в
іншій країні більше 15 років та пізно
дізнався про смерть батька.
Звернувшись восени 2013 року до
Козятинської державної нотаріальної
контори з метою подання заяви про
прийняття спадщини, державний нотаріус
повідомила йому, що ним пропущено
строк на прийняття спадщини, а
продовждення строку може бути
здійснено лише в судовому порядку.
ОСОБА_2 приховала від нього той факт, що
незважаючи на наявність не скасованого
заповіту на його ім'я, вона оформила на
своє ім'я спадщину за законом отримавши
11.05.2004 року свідоцтво про право на
спадщину на житловий будинок в
с.Флоріанівка Козятинського району та
на земельний та майновий пай , при цьому
ввела в оману нотаріуса, який видав їй
свідоцтво про право на спадщину за
законом, шляхом приховування
інформації щодо наявності заповіту.
Вважає, що позивач пропустив строк для
прийняття спадщини з поважних причин,
так як більше 15 років проживає в Росії,
є особою пенсійного віку, юридично не
обізнаний і вважав, що наявність
заповіту закріплює його право на
спадщину.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
пояснила, що дійсно в 1995 році батько
зробив заповіт на ОСОБА_5 на все майно.
ОСОБА_5 поїхав в 1996 році в Росію,
проживав в Мурманській області.
Батьки хворіли, вона їх доглядала.З 1996
року брат не цікавився як живуть
батьки, хоч знав, що вони престарілі та
хворіють, ніякої допомоги на їх
лікування не надавав. . Спочатку
померла мати в 1999 році, а в 2003 році
помер батько. Вона давала телеграми про
смерть батьків брату в Мурманську
область пос.Кандалакша, проте брат на
похорони не приїхав. Так як брат не
давав про себе знати , після смерті
батька вона звернулася в нотаріальну
контору про прийняття спадщини. Про
смерть батька знала сестра ОСОБА_6 її
чоловік ОСОБА_4 з якими брат
спілкувався.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, просив застосувати до
позовних вимог строки позовної
давності, оскільки позивачем без
поважних причин пропущено строк
позовної давності на прийняття
спадщини, передбачений ст. 549 ЦУ УРСР ,
який сплив 02 серпня 2003 року , так як
позивач знав про смерть батька, але
ніяких дій щодо прийняття спадщини не
приймав, пропустив його без поважних
причин.Позивач не був позбавлений
можливості навіть з 2012 року, коли по
його словах ,йому стало відомо про
смерть батьків, звернутися з заявою
про прийняття спадщини за місцем
проживання в Росії, ніяких перешукод у
нього не було. Крім того зазначив, що в
порушення ст. 81 КпШС УРСР в ред. 1960 року
, позивач не виконував обов'язків по
утриманню батьків , не цікавився їх
здоров'ям , не надавав матеріальної
допомоги, тому він не має морального
права претендувати на спадщину.

Відповідачка ОСОБА_6 в судовому
засіданні позховні вимоги не визнала. В
наступне судове засідання не з'явилась
, її інтереси згідно доручення
представляв ОСОБА_4, який пояснив ,що
ОСОБА_7 його тесть, який помер в 2003 році.
Він був на похоронах, хоронила тестя
ОСОБА_2, він допомагав їй в організації
похорон. ОСОБА_5 на похоронах не було. В
2007 році ОСОБА_5 телефонувала йому раз чи
два на переговорний пункт в м.Вінницю,
але розмови не відбулось, так як був
поганий зв'язок. В 2012 році його дочка і
дочка позивача випадково зустрілись в
інтернеті і тоді вони дізналися, що
ОСОБА_5 живе в Рязанській області.

Представник Флоріанівської сільської
ради Козятинського району Вінницької
області в судове засідання не з'явився,
проте подав заяву в якій просить справу
слухати у його відсутність.

Державний нотаріус Козятинської
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився , проте
подав заяву в якій просить справу
слухати у його відсутність.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 суду пояснила, що вона проживає
по сусідству з ОСОБА_2. Батько ОСОБА_2
ОСОБА_7 дуже хворів, його дочка ОСОБА_2
забрала його до себе додому та
доглядала . ЇЇ брат ОСОБА_5 до батька не
довідувався, вона його не бачила. Коли
помер батько ОСОБА_2, то вона з ОСОБА_2
ходили на станцію Козятин-1 де ОСОБА_2
давала телеграму брату в Кандалакшу
Мурманської області.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що коли
помер батько ОСОБА_2, то він автомобілем
допомагав їй доставляти продукти на
похорон . ОСОБА_2 приїхала спочатку на
ст.Козятин-1 , де в поштовому відділені
давала телеграму брату про смерть
батька .

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що ОСОБА_2
доглядала батька . За брата говорила, що
брат десь пропав, бо від нього немає
ніяких вістей.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_7, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 (а.с. 8)

За життя ОСОБА_7 склав заповіт,
посвідчений 18 серпня 1994 року
секретарем виконкому Флоріанівської
сільської ради Козятинського району
Вінницької області та зареєстрований в
реєстрі за №13, яким все своє майно на
випадок своєї смерті заповідав
позивачу ОСОБА_5 (а.с.9)

Позивач спадщини не прийняв, оскільки
не подав заяви про прийняття спадщини
до Козятинської державної
нотаріальної контори у встановлений
законом шестимісячний строк.

Спадкоємцями за законом після смерті
ОСОБА_7 є його дочки - відповідачі по
справі - ОСОБА_6 та ОСОБА_2.

ОСОБА_2 спадщину прийняла, подавши
заяву про прийняття спадщини до
Козятинської державної нотаріальної
контори у встановлений законом
шестимісячний строк, та отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом на майно померлого ОСОБА_7, що
підтверджується копією спадкової
справи на майно померлого ОСОБА_7
(а.с.49-51). ОСОБА_6 спадщини не прийняла.

Починаючи з 1 січня 2004 року, спадкові
правовідносини і порядок вступу в
спадщину регулюються книгою 6
Цивільного кодексу України «Спадкове
право». Положення даного кодексу
поширюються на випадки, коли спадщина
відкрилася після 1 січня 2004 року або
спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року,
але не була ніким прийнятою. Відкриття
спадщини збігається з моментом смерті.
Таким чином, якщо день смерті припадає
на дату після 1 січня 2004 року, то ми
застосовуємо книгу 6 Цивільного
кодексу 2004 року «Спадкове право». Якщо
ж особа померла до 1 січня 2004 року -
вступ в спадок регулюється Цивільним
кодексом УРСР 1963 року. Зазначене
положення міститься в п.4 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК України в
редакції 2004 року .

Таким чином до спадкових
правовідносин, що виникли після смерті
ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
необхідно застосовувати положення
Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963
року. Згідно ст. 548 ЦК УРСР в редакції
1963 року для прийняття спадщини
необхідно щоб спадкоємець її прийняв.
Не допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженням. Прийнята
спадщина належить спадкоємцю з часу
відкриття спадщини. Так згідно з ч.1 ст.
524 ЦК УРСР в ред. 1963 р. спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції
1963 року) визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Згідно ч.2 ст. 553 ЦК УРСР в ред.. 1963 року
вважається, що спадкоємець відмовився
від спадщини, якщо він не здійснив
жодних із дій, що свідчать про
прийняття ним спадщини.

Як було встановлено в судовому
засіданні , що позивач жодних дій,
передбачених ст. 549 ЦК УРСР щодо
прийняття спадщини не вчинив.
Пропущення строку для звернення до
державного нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини позивач мотивував
тим, що він більше 15 років проживає в
,Росії, є особою пенсійного віку,
юридично необізнаний і вважав, що
наявність заповіту закріплює його
право на спадщину, про смерть батька
дізнався лише восени 2012 року.

Вирішуючи питання про продовження
позивачу строку для прийняття
спадщини, суд повинен дослідити
поважність причин пропуску строк для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.
Така правова позиція викладена в
Ухвалі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 квітня 2014 року
у справі № 6-3927св14.

Безспірних доказів поважності причин
пропуску строку для звернення з заявою
про прийняття спадщини позивач не
надав, саме по собі проживання в
Російській Федерації не свідчить про
наявність об'єктивних, непереборних
перешкод для звернення із заявою про
прийняття спадщини.

Крім того згідно з п.207 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України позивач не був
позбавлений можливості надіслати
заяву про прийняття спадщини до
нотаріальної контори поштою.

Твердження позивача про те, що він не
знав про смерть батька , так як був 15
років відсутній на території України,
суд вважає безпідставними, оскільки в
силу ст. 81 КпШС УРСР діти зобов'язані
піклуватись про батьків і подавати їм
допомогу. Утримання непрацездатних
батьків, які потребують допомоги , є
обов'язком їх повнолітніх дітей. Тобто
ОСОБА_5 знаючи, що батько хворий ,
престарілого віку на протязі 15 років
не цікавився його життям та здоров'ям,
не надавав йому матеріальну допомогу
.Доглядом батьків займалась ОСОБА_2 ,
яка доглянула їх до смерті та
похоронила .

Таким чином суд вважає, що вимоги
ОСОБА_5 про продовження строку для
прийняття спадщини є безпідставними та
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст.553,549 ЦК УРСР, ст.
10,57-60,208-209,212-215 ЦПК України, п.4
Перехідних положень ЦК України, суд

В И Р І Ш И
В :

Відмовити в позові ОСОБА_5 в частині
продовження строку для прийняття
спадщини після смерті його батька
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення суду може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Вінницької області через Козятинський
міськрайонний суд протягом 10 днів
після проголошення, а особами, які не
були присутніми при проголошеня
рішення- в той же строк з дня отримання
копії рішення.

Суддя: В.А. Воронюк

17.09.2014