У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Амеліна В.І.,
Коротуна В.М.,

Дем'яносова М.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 14 квітня
2014 року та рішення апеляційного суду
Харківської області від 16 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що з відповідно до
укладеного між сторонами 29 червня 2004
року договору № б/н ОСОБА_3 отримав
кредит у розмірі 4 400 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
кредитної картки.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором року банк виконав своєчасно
і повністю, надавши ОСОБА_3 кредитні
ресурси, однак відповідач не виконує
взяті на себе зобов'язання в наслідок
чого виникла заборгованість.

ПАТ КБ «ПриватБанк» просив їх позовні
вимоги задовольнити.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 14 квітня 2014 року
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 21 137 грн 91
коп. та судовий збір - 214 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 16 червня
2014 року рішення Московського районного
суду м. Харкова від 14 квітня 2014 року
змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитом у розмірі 7 341 грн 86 коп.,
заборгованість за процентами за
користування кредитом - 12 076 грн 58 коп., а
всього 19 418 грн 44 коп., та
судовий збір у розмірі 194 грн 18 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд указував на
те, що сторони встановили як строк дії
договору - до моменту виконання
сторонами в повному обсязі взятих на
себе зобов'язань, так і строки
виконання зобов'язання зі щомісячним
погашенням платежів.

Проте з таким висновком погодитися не
можна.

Статтями 213, 214, 316 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до цих правовідносин, а за
їх відсутності ‒? на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний
договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 29 червня 2004 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та відповідачем
укладено кредитний договір, згідно з
умовами якого банк надав відповідачу
кредит у розмірі 4 400 грн встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою за користування кредитом 36 %
на рік на суму залишку заборгованості,
відповідач зобов'язувався щомісячно
погашати заборгованість. Термін
кредитного ліміту відповідає строку
дії карти.

Згідно з п. 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонгується на такий
самий термін.

Крім того, відповідно до пункту 6.4 умов
і правил надання банківських послуг у
разі незгоди зі змінами правил чи
тарифів обов'язок клієнта пред'явити
банку письмову заяву про розірвання
цього договору та погасити
заборгованість, яка утворилась перед
банком, у тому числі й заборгованість,
яка утворилась упродовж 30 днів з
моменту повернення карт, виданих
держателю і його довіреним особам.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність ‒? це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частини
перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Судом залишено поза увагою те, що
відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4
правил користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Отже, питання застосування строку
позовної давності відповідно до статті
256 ЦК України, частин першої та п'ятої
статті 261 ЦК України, частини четвертої
статті 267 ЦК України, з урахуванням цих
обставин та факту пред'явлення позову
тільки у листопаді 2012 року, не вирішено.

При цьому, вирішуючи питання щодо
правильного нарахування кредитної
заборгованості, необхідно врахувати
правову позицію, викладену у
постановах Верховного Суду України від
06 листопада 2013 року у справі №
6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі №
6-14цс14 та від 18 червня 2014 року у справі №
6-61цс14.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог на підставі
представлених сторонами доказів.

Отже, апеляційний суд на порушення
вимог статтей 213, 214, 303, 316 ЦПК
України на зазначене уваги не звернув,
не дотримався встановленого статтею 212
ЦПК України принципу оцінки доказів,
відповідно до якого суд на підставі
всебічного, повного й об'єктивного
розгляду обставин справи аналізує і
оцінює докази як кожен окремо, так і в
їх сукупності, у взаємозв'язку, і ця
оцінка повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, якими
обґрунтовуються доводи і заперечення
сторін.

За таких обставин рішення апеляційного
суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 16 червня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
В.І. Амелін

М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

О.В. Ступак