Апеляційний суд Кіровоградської
№ 22-ц/781/2365/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Регеша В. О.
Доповідач Письменний О. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

08.10.2014 р. колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л.,
Дьомич Л.М.,

при секретарі - Лазаренко
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді апеляційні
скарги ОСОБА_2, який діє від імені та в
інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 11 червня
2014 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2, який діє від імені та в
інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди, -

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_2, який діє від
імені та в інтересах ОСОБА_3, звернувся
до суду з позовом про відшкодування
ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі
4332,73 грн. та моральної шкоди у розмірі
10000 грн. В обґрунтування позову
зазначає, що квартира ОСОБА_2, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі договору купівлі-продажу,
визнаного недійсним рішенням
Апеляційного суду Кіровоградської
області від 18.05.2011 року, у період з 16.05.2008
року по 15.08.2011 року на праві приватної
власності належала ОСОБА_4

За весь час перебування даної квартири
у власності ОСОБА_4 оплата комунальних
послуг не проводилась і станом на 01.08.2011
року виникла заборгованість по
квартплаті у розмірі 856,43 грн.,
заборгованість за водопостачання - 185, 89
грн., заборгованість за опалення
квартири - 2769,02 грн.

Також, за розгляд справи у апеляційній
інстанції про визнання договору
купівлі-продажу зазначеної квартири
недійсним, було сплачено держмито у
розмірі 17 грн. та за технічне
забезпечення розгляду справи 107 грн., за
направлення документів до Вищого
спеціалізованого суду було сплачено 8,80
грн. та 0,70 грн., за переоформлення
квартири у Світловодському БТІ було
сплачено 987,89 грн.

Вказав, що через протиправну поведінку
ОСОБА_4 позивач зазнав моральних
страждань, що потягли неодноразового
лікування у Кіровоградській
психіатричній лікарні у період з 12.05.2008
року по 10.01.2013 року.

Заочним рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 11 червня 2014 року позов
ОСОБА_2, котрий діє від імені та в
інтересах ОСОБА_3, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
4332,43 грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди та 243,60 грн. судові
витрати. У відшкодуванні моральної
шкоди відмовлено.

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області із заявою про
перегляд вищезазначеного заочного
рішення у зв'язку з тим, що розгляд
справи відбувся без його участі та не
було встановлено істотних обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Ухвалою Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 25липня 2014 року заяву ОСОБА_4
про перегляд заочного рішення залишено
без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду у частині відмови у відшкодуванні
моральної шкоди, позивач подав
апеляційну скаргу, де посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, і просив рішення
суду першої інстанції у цій частині
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги щодо
стягнення моральної шкоди.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
і просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 повністю.

Заслухавши доповідача, представника
позивача, яка заперечувала проти
апеляційної скарги ОСОБА_4 та
підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_2,
відповідача та його представників, які
не визнавали позов та апеляційну
скаргу ОСОБА_2, та підтримали
апеляційну скаргу ОСОБА_4, дослідивши
письмові докази по справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у встановлених
ст.303 ЦПК України межах, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2,
який діє від імені та в інтересах
ОСОБА_3, підлягає відхиленню, а
апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягаю
частковому задоволенню з таких
підстав.

Статтею 1166 ЦК визначено загальні
підстави відповідальності за завдану
майнову шкоду. Майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК єдиною
підставою для цивільно

-правової відповідальності за завдання
шкоди є правопорушення, що включає як
складові елементи: шкоду; протиправне
діяння особи, яка її завдала; причинний
зв'язок між ними, а також вину
заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відносини у сфері надання
житлово-комунальних послуг мають
зобов'язальний характер.

Згідно статті 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Частиною 2 статті 22 ЦК України
визначено, що збитками є:

втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); або
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Враховуючи вказане, не є збитками
судові витрати позивача в іншій
цивільній справі та супутні витрати з
приводу оформлення права власності
квартири.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів встановила, що за час
перебування у власності ОСОБА_4
вищезазначеної квартири, йому чинилися
перешкоди у користуванні житлом.

Зокрема встановлено, що з 01.10.2009 році в
квартирі АДРЕСА_2 проживав ОСОБА_5 Факт
постійного проживання у цій квартирі
та споживання житлово-комунальних
послуг ОСОБА_5 підтверджується
рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 20 жовтня 2010 року (а.с 58).
ОСОБА_4 через вчинення перешкод ОСОБА_5
не мав доступу до спірної квартири.
Тому підстави вимагати оплату
комунальних послуг з ОСОБА_4 за період з
01.10.2009 року через вказані причини у
позивача відсутні.

Надані позивачем в якості доказу
квитанції та чеки (а.с.131-135) не
підтверджують сплату заборгованості
за водопостачання та опалення спірної
квартири за період до 01.10.2009 року.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що у задоволенні
позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_4
матеріальної шкоди необхідно
відмовити.

Відповідно до п. 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі

незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, тобто заподіяна моральна шкода
відшкодовується тій фізичній чи
юридичній особі, права якої були
безпосередньо порушені протиправними
діями (бездіяльністю) інших осіб.

При відшкодуванні моральної шкоди
необхідно з'ясовувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних страждань, а
також в якій матеріальній формі
позивач оцінює заподіяну йому шкоду та
чим він при цьому керується.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31
березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», суд, зокрема,
повинен з'ясувати, чим підтверджується
факт заподіяння позивачеві моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Під час розгляду справи позивач не
довів факту заподіяння ОСОБА_3
моральної шкоди діями ОСОБА_4

Суд апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи, не встановив підстав
для задоволення вимог про
відшкодування шкоди, наявності самої
шкоди, її розміру.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до пункту 3 частини
першої статті 307 ЦПК України, має право
змінити рішення суду першої інстанції
і ухвалити рішення по суті позовних
вимог.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
неправильно встановлені фактичні
обставини справи, що полягає у
неповному з'ясуванні судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи
(стаття 309 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.218, 303, 307, ч.3 ст.309, 313, 314,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від
імені та в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 11 червня 2014 року в частині
задоволення позову та стягнення
судового збору на користь держави в
розмірі 243, 60 грн. скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2, який діє
від імені та в інтересах ОСОБА_3, до
ОСОБА_4 в частині відшкодування
матеріальної шкоди відмовити .

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: