Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
у складі:

головуючого - судді Анциборенко
Н.М.,

при секретарі Медведській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до військової
прокуратури Житомирського гарнізону,
Генеральної прокуратури України,
Державного казначейства України, треті
особи без самостійних вимог - ОСОБА_2,
ОСОБА_3, про визнання дій незаконними,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої порушенням
авторських прав,-

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
військової прокуратури Житомирського
гарнізону, Генеральної прокуратури
України, Державного казначейства
України, треті особи без самостійних
вимог - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання дій
незаконними, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої порушенням авторських прав.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що діями посадових осіб
військової прокуратури Житомирського
гарнізону порушено його авторські
права незаконним знищенням інформації,
що становила інтелектуальну власність
і знаходилася в пам'яті його комп'ютера,
який був вилучений при розслідуванні
кримінальної справи. Після уточнення
позовних вимог просить стягнути на
його користь за рахунок коштів
Державного бюджету України через
Державне казначейство України шляхом
списання у безспірному порядку з
єдиного казначейського рахунку
Державного бюджету України 500 000 грн.
відшкодування моральної шкоди та 50 000
мінімальних заробітних плат
компенсації.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав повністю з підстав,
викладених у позовній заяві та надав
перелік об'єктів авторського права, у
тому числі із зазначенням назв
дисертації, наукових статей і проектів
наукових доробок, які не були
опубліковані (т.3, а.с.111-112) та внаслідок
знищення яких порушено його авторські
права.

Представник відповідача - Генеральної
прокуратури України у судовому
засіданні позов не визнав і надав
письмові заперечення (а.с.54-57).

Представники відповідачів - військової
прокуратури Житомирського гарнізону,
Державного казначейства України та
треті особи у судове засідання не
з'явилися, про дату, час і місце
судового розгляду повідомлені
належним чином.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши письмові докази
у справі в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що 30.01.2001 року за місцем
проживання позивача посадовими
особами військової прокуратури
Житомирського гарнізону було вилучено
його власний комп'ютер і переданий на
зберігання в таємну частину військової
прокуратури Житомирського гарнізону,
що підтверджено протоколом обшуку від
30.01.2001 року, протоколом огляду речових
доказів і постановою про приєднання до
матеріалів кримінальної справи
речових доказів від 27.02.2001 року (т.1,
а.с.28-32).

Вироком військового апеляційного суду
Центрального регіону України від 12
.06.2002 року ОСОБА_1 визнано винним у
скоєнні злочинів, передбачених ст. 368,
п.1 ч.3 ст.423 КК України та засуджено до 4
років позбавлення волі. 17.03.2003 року
комп'ютер повернуто батькові позивача.

У період з 30.01.2001 року по 17.03.2003 року в
комп'ютері було проведено масове
видалення, знищення матеріалів
наукового характеру, які є
інтелектуальною власністю позивача, та
були записані документи пов'язані з
роботою військової прокуратури.

Ці обставини підтверджуються і
висновком комп'ютерно-технічної
експертизи №2867 від 10.05.2006 року
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз (т.1,
а.с.191-194).

Як вбачається з диплому кандидата наук
НОМЕР_1 (т.3, а.с.66) рішенням
спеціалізованого вченої ради
Військової інженерної радіотехнічної
академії ППО (ВІРТА ППО) від 29.09.1992 року
протокол №25 позивачеві ОСОБА_1
присуджено науковий ступінь кандидата
технічних наук.

Позивачем крім переліку об'єктів
авторського права, які були знищені (т.3,
а.с.111-112) надано також список наукових
та навчально-методичних праць із
зазначенням назв, тем та інформації про
опублікування (а.с.т.3, а.с.60-65), з якого
вбачається, що ОСОБА_1 разом із
співавторами підготували до друку
численні науково-технічні статті,
збірники, навчальні посібники.

Зазначені обставини підтверджується
також і наданими копіями авторських
свідоцтв НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5,
НОМЕР_6 (т.3, а.с.68-72).

Відповідно до ст.52 Закону України "Про
авторське право і суміжні права" при
порушенні будь-якою особою авторських
прав, передбачених ст.50 цього Закону,
недотриманні передбачених договором
умов використання творів, суб'єкти
авторського права мають право
звертатися до суду з позовом про
поновлення порушених прав та (або)
припинення дій, що порушують авторське
право, подавати позови про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, відшкодування збитків
(матеріальної шкоди), включаючи упущену
вигоду, або виплату компенсацій,
вимагати, в тому числі у судовому
порядку, публікації в засобах масової
інформації даних про допущені
порушення авторського права і (або)
суміжних прав та судові рішення щодо
цих порушень.

Згідно п.п.12, 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №5 від 04.06.2010
року "Про застосування судами норм
законодавства у справах про захист
авторського права і суміжних прав"
авторське право виникає в силу факту
створення інтелектуальною творчою
працею автора або співавторів твору
науки, літератури і мистецтва. Твір
вважається створеним з моменту
первинного надання йому будь-якої
об'єктивної форми з урахуванням суті
твору (зокрема, письмової форми,
електронної форми, речової форми). Якщо
не доведено інші, результат
інтелектуальної діяльності вважається
створеним творчою працею.

Майнова відповідальність за порушення
авторського права настає за наявності
певних, установлених законом умов:
факту протиправної поведінки особи;
шкоди, завданої суб'єкту авторського
права; причинно-наслідкового зв'язку
між завданою шкодою та протиправною
поведінкою особи; вини особи, яка
завдала шкоди.

Статтею 21 Закону України "Про авторське
право і суміжні права" визначено
перелік вільного використання твору із
зазначенням імені автора, відповідно
до якого без згоди автора допускається,
зокрема, відтворення з метою
висвітлення поточних подій засобами
фотографії або кінематографії,
публічне сповіщення або інше публічне
повідомлення творів, побачених або
почутих під час перебігу таких подій, в
обсязі, виправданому інформаційною
метою. Цей перелік вільного
використання творів є вичерпним.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про
авторське право і суміжні права"
авторські права включають в себе,
зокрема, особисті немайнові права
автора. Вони належать автору твору, є
невід'ємними від автора і абсолютними,
незалежно від його майнових прав на
твір і зберігаються за ним навіть у
випадках передачі права на
використання твору.

Статтею 11 Закону України "Про авторське
право і суміжні права" встановлено, що
авторське право на твір виникає
внаслідок факту його створення. Для
виникнення і здійснення авторського
права не вимагається реєстрація твору
чи будь-яке інше спеціальне його
оформлення, а також виконання будь-яких
інших формальностей.

Відповідно до положень ст.50 Закону
України "Про авторське право і суміжні
права" порушенням авторського права є
вчинення будь-якою особою дій, які
порушують особисті немайнові права
суб'єктів авторського права, визначені
статтями 14, 15, 38, 39, 40, 41 цього Закону, та
їх майнові права, з урахуванням
передбачених статтями 21-25, 42, 43 цього
Закону обмежень майнових прав.

Згідно п."г" ч.1 ст.52 Закону України "Про
авторське право і суміжні права"
суб'єкт авторського права і (або)
суміжних прав має право вимагати
виплату компенсації замість
відшкодування збитків або стягнення
доходу. Компенсація підлягає виплаті у
разі доведення факту порушення
майнових прав суб'єкта авторського
права і (або) суміжних прав, а не розміру
заподіяних збитків. Для визначення
суми такої компенсації, яка відповідає
порушенню, суд має дослідити: факт
порушення майнових прав та яке саме
порушення допущено; об'єктивні
критерії, що можуть свідчити про
орієнтовний розмір шкоди, завданої
неправомірним кожним окремим
використанням об'єкта авторського
права і (або) суміжних прав; тривалість
та обсяг порушень (одноразове чи
багаторазове використання спірних
об'єктів); розмір доходу, отриманий
унаслідок правопорушення; кількість
осіб, право яких порушено; наміри
відповідача; можливість відновлення
попереднього стану та необхідні для
цього зусилля тощо.

Розмір компенсації може бути визначено
від 10 до 50000 мінімальних заробітних
плат.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що протиправними діями військової
прокуратури знищено об'єкти
інтелектуальної власності позивача,
чим порушено його авторські права, тому
позовна вимога про стягнення за
рахунок коштів Державного бюджету
України через Державне казначейство
України в безспірному порядку з
єдиного казначейського рахунку
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 компенсації замість
відшкодування збитків підлягає
задоволенню.

Враховуючи, що внаслідок протиправних
дій знищені матеріали напрацювань
майбутньої докторської дисертації, а
також наукових статей, навчальних і
наукових посібників, у тому числі
проектів наукових доробок, які ще не
були опубліковані та від яких залежала
наукова діяльність позивача; на
створення такого обсягу об'єктів
інтелектуальної власності затрачено
багато зусиль і для відновлення яких у
разі можливості потрібно також
докласти багато зусиль; порушення
авторських прав позивача вплинуло на
його матеріальне становище та
кар'єрний ріст, тому суд визначає
компенсацію, яка підлягає до виплати у
розмірі 100 мінімальних заробітних плат,
яка згідно Закону України "Про
державний бюджет на 2014 рік" у 2014 році у
місячному розмірі становить 1218
гривень.

Щодо позовної вимоги про стягнення 500 000
грн. у відшкодування моральної шкоди,
то за змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає, зокрема в
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.
Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Враховуючи обставини заподіяння
позивачеві моральних страждань,
ступінь вини заподіювача шкоди,
виходячи із характеру, тривалості,
глибини душевних страждань та
негативних наслідків, яких позивач
зазнав внаслідок порушення його
авторських прав, зважаючи на
необхідність докласти час та зусилля
на відновлення попереднього стану, суд
вважає визначити достатньою
компенсувати моральні страждання
позивача суму 50 000 грн., яку стягує з
відповідача у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Керуючись Законом України "Про
авторське право і суміжні права",
ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш
И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути за рахунок коштів Державного
бюджету України через Державне
казначейство України в безспірному
порядку з єдиного казначейського
рахунку Державного бюджету України на
користь ОСОБА_1 50 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди та 121 800
грн. компенсації замість відшкодування
збитків.

Решту позовних вимог залишити без
задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду
Житомирської області шляхом подачі
апеляційної скарги через
Корольовський районний суд м. Житомира
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Cуддя
Н. М. Анциборенко