Справа № 367/3759/14-ц Головуючий у І
інстанції Чернов Д.Є.Провадження №
22-ц/780/5384/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Категорія 18
УХВАЛА

Іменем України

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 6 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Національного
університету державної податкової
служби України про визнання контракту
недійсним ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом до
Національного університету державної
податкової служби України про визнання
контракту недійсним.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, позивач посилався на те, що між
ним та Національним університетом
державної податкової служби України
був укладений контракт про військову
підготовку студента у військовому
навчальному підрозділі Національного
університету державної податкової
служби України за програмою офіцера
запасу №35-в від 01.10.2010 року. Відповідно
до умов вказаного контракту відповідач
бере на себе зобов'язання за рахунок
коштів позивача здійснити навчання за
програмою офіцера запасу у військовому
навчальному підрозділі (кафедрі
військової підготовки) відповідача
(надати освітню послугу).

Також, позивач зазначав, що відповідно
до п. 3.3. контракту позивач повинен не
пізніше 10 днів від дати початку
навчального року або кожного
навчального семестру, вносити плату за
навчання. Відповідно до п. 3.1. контракту
загальна вартість підготовки студента
становить 20 752 грн.

Зазначав, що 10 липня 2012 року позивача,
за порушення умов контракту, було
відраховано з кафедри військової
підготовки. Вказував, що на момент
укладення контракту, вже не був
студентом жодного вищого навчального
закладу, а при підписанні контракту
відповідач не повідомив його про такі
умови навчання за програмою підготовки
офіцерів запасу та не повідомив, що за
результатами оплаченого навчання
протягом двох навчальних років у
закладі відповідача він не зможе
отримати військове звання.

В зв'язку з викладеним, ОСОБА_1 просив
визнати недійсним контракт №35-в від
01.10.2010 року.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 6 серпня 2014 року в
задоволені заявлених позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в
якій, просив рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
позов в повному обсязі з підстав
неправильного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а також з підстав неповного з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та невідповідності висновків
суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року "Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції повністю відповідає
зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ОСОБА_1 та Національним
університетом державної податкової
служби України був укладений контракт
про військову підготовку студента у
військовому навчальному підрозділі
Національного університету державної
податкової служби України за програмою
офіцера запасу №35-в від 01.10.2010 року,
відповідно до умов якого, відповідач
бере на себе зобов'язання за рахунок
коштів позивача здійснити навчання за
програмою офіцера запасу у військовому
навчальному підрозділі (кафедрі
військової підготовки) відповідача
(надати освітню послугу). Відповідно до
п. 3.3. Контракту позивач повинен не
пізніше 10 днів від дати початку
навчального року або кожного
навчального семестру, вносити плату за
навчання. Відповідно до п. 3.1 Контракту
загальна вартість підготовки студента
становить 20 752 грн.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що 10 липня 2012 року ОСОБА_1,
за порушення умов контракту, було
відраховано з кафедри військової
підготовки, а 29 квітня 2014 року стягнуто
з останнього на користь відповідача
суму боргу за надання освітньої
послуги, що підтверджується рішенням
Ірпінського міського суду Київської
області від 29.04.2014 року по справі
№367/1779/14-ц, залишеним без змін
Апеляційним судом Київської області (
а.с. 22, 23 - 25).

Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, що встановлено ч. 1 ст. 203
ЦК України. Підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України,
відповідно до частини 1 статті 215 ЦК
України.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Згідно зі ст.ст. 3, 10, 60, 119, 212-213 ЦПК
України позивач сам визначає зміст
позовних вимог, викладає обставини,
якими обґрунтовуються вимоги, а суд,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, створює необхідні
умови для всебічного і повного
дослідження обставин справи. Право
визначення підстав та предмету позову
належить виключно позивачу і суд сам за
власною ініціативою їх змінити не може.

З матеріалів справи вбачається, що з
моменту підписання спірного контракту
ОСОБА_1, не звертався з даним позовом до
суду, поки з відповідними позовними
вимогами до нього не звернувся
Національний університет державної
податкової служби України про
стягнення суму боргу за надання
освітньої послуги.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивачем, в
порушення вимог ст. 60 ЦПК України не
надано доказів та підтвердження того,
що зміст вказаного контракту
суперечить Цивільному кодексу України,
іншим актам цивільного законодавства.

Інших доводів, які б спростували
законність і обґрунтованість
ухваленого судом рішення, апеляційна
скарга ОСОБА_1 не містить.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, правильно
встановлено правові відносини сторін,
дана належна правова оцінка доказам у
справі, висновки місцевого суду
відповідають фактичним обставинам
справи, рішення суду відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 6 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: