Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4130/14
Головуючий у 1-й інстанції: Марченко Н.В.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука О.П.

При секретарі: Семенчук
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 28 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення аліментів на утримання
малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначала, що з 24
липня 2009 року перебуває у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
Від шлюбу сторони мають двох
малолітніх синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони мешкають окремо, спільне
господарство не ведуть. Діти мешкають
разом із нею, перебувають на її
утриманні.

Відповідач не надає матеріальної
допомоги на утримання дітей, хоча
працює, має постійний дохід, аліменти
на користь третіх осіб не сплачує.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просила суд стягнути з ОСОБА_5
на її користь аліменти на утримання
двох малолітніх синів ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 33 % доходу щомісяця з усіх видів
заробітку, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку
на кожну дитину, до досягнення дітьми
повноліття.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 28 листопада 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на
утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти у розмірі 33 % доходу щомісяця з
усіх видів заробітку, але не менше 30 %
встановленого законом прожиткового
мінімуму до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з 14.11.2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на
утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти у розмірі 33 % доходу щомісяця з
усіх видів заробітку, але не менше 30 %
встановленого законом прожиткового
мінімуму до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з 14.11.2013 року.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3, яка не брала участі у справі,
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове рішення.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Суд дав правильну юридичну оцінку
встановленим обставинам і правові
висновки про обов'язок батька, який
проживає окремо від дітей, брати участь
в їх утриманні відповідають вимогам
ст.ст. 180, 181 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони є батьками малолітніх дітей:
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 6).

Сторони проживають окремо, спільне
господарство не ведуть, діти мешкають
разом із матір'ю, що визнається
сторонами.

Відповідач працює водієм
автотранспортного засобу по категорії
«Д» Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПРАВЕКСТАР», має
постійний заробіток.

За положеннями ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Також, за положеннями ч. 4 ст. 70 Закону
України «Про виконавче провадження»
загальний розмір усіх відрахувань під
час кожної виплати заробітної плати не
може перевищувати п'ятдесят відсотків
заробітної плати, що має бути виплачена
працівнику, у тому числі в разі
відрахування за кількома виконавчими
документами. Це обмеження не
поширюється на відрахування із
заробітної плати в разі відбування
боржником покарання у виді виправних
робіт і стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей. У таких випадках
розмір відрахувань із заробітної плати
не може перевищувати сімдесяти
відсотків.

Оскільки відповідач працює, має
постійний дохід, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
стягнення аліментів у частці від
заробітку (доходу) відповідача.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просила стягнути з відповідача на свою
користь аліменти на утримання двох
малолітніх синів у розмірі 33 % з усіх
видів заробітку (доходів) щомісяця, але
не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку на кожну
дитину (а.с. 1-2).

Стягуючи з відповідача аліменти по 33 %
доходу щомісячно на кожну дитину, суд,
всупереч вимогам ст. 11 ЦПК України,
вийшов за межі позовних вимог, фактично
стягнувши аліменти на утримання дітей
в розмірі 66 % заробітку (доходу)
відповідача.

Більш того, рішенням Енергодарського
міського суду Запорізької області від
23 березня 2007 року, яке набрало чинності
03.04.2007 року, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
вже стягнуто аліменти на утримання
малолітніх синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини з усіх
видів заробітку (доходів) щомісячно,
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на кожну дитину, починаючи з 27.02.2007 року
і до повноліття дітей (а.с. 22).

За положеннями ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом. Якщо стягуються
аліменти на двох і більше дітей, суд
визначає єдину частку від заробітку
(доходу) матері, батька на їх утримання,
яка буде стягуватися до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Суд першої інстанції, в порушення вимог
ч. 2 ст. 183 СК України не визначив єдину
частку від заробітку (доходу) батька на
утримання двох дітей, яка буде
стягуватися до досягнення найстаршою
дитиною повноліття.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду у відповідності
до ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині
визначення розміру стягнення
аліментів підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 28 листопада 2013 року по
цій справі в частині визначення
розміру стягнення аліментів скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця м. Запоріжжя, громадянина
України, який працює водієм
автотранспортного засобу по категорії
«Д» Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПРАВЕКСТАР», мешкає
за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Запоріжжя,
громадянки України, яка зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, аліменти на утримання
малолітніх синів: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3
частини з усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на кожну дитину,
починаючи з 14.11.2013 року до досягнення
найстаршою дитиною ОСОБА_7 повноліття.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: