У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г. розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
визнання заповіту та договору
дарування недійсними за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 8
липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року позивач звернулася до
суду з даним позовом, зазначивши в його
обгрунтування, що ОСОБА_6 на підставі
договору дарування від 22 листопада 1951
року була власником будинку,
розташованого по АДРЕСА_1.

12 листопада 1999 року ОСОБА_6 склала на
ім'я позивача заповіт, відповідно до
якого заповіла їй все своє майно, а саме
жилий будинок і земельну ділянку, на
якій він знаходиться.

30 серпня 2005 року ОСОБА_6 склала інший
заповіт на ім'я ОСОБА_5, якому
заповіла все своє майно, а 20 вересня 2009
року на підставі договору дарування
подарувала відповідачу будинок по
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла.

Посилаючись на те, що на момент
укладення обох правочинів: заповіту і
договору дарування ОСОБА_6, хоч і не
була визнана недієздатною, однак
перебувала у такому стані, коли не
могла розуміти значення своїх дій та
керувати ними, страждала на тимчасовий
психічний розлад, у зв'язку з чим
просила суд визнати заповіт та договір
дарування недійсними.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28 лютого 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 10 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про задоволення
позову. Визнано недійсним заповіт,
складений 30 серпня 2005 року та договір
дарування житлового будинку з
надвірними будовами у АДРЕСА_1,
складений 20 вересня 2005 року ОСОБА_6,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 року, недійсними.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України від 30
квітня 2014 року рішення апеляційного
суду скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 8 липня 2014
року рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і ухвалити нове рішення про
задоволення позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що в
момент складення заповіту і договору
дарування у 2005 році, у силу свого
психічного стану здоров'я, віку і
розвитку, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, могла
правильно розуміти і усвідомлювати
значення своїх дій, їх наслідки і могла
керувати ними, а тому дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Оскільки доводи касаційних скарг не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України
як підстави для скасування рішень,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 8 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.

Журавель В.І.
Іваненко
Ю.Г.