Ухвала

ІМЕНЕМ України

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Амеліна
В.І.,

Наумчука
М.І., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - служба у справах
дітей виконавчого комітету
Октябрської районної у м. Полтаві ради,
про поновлення батьківських прав та
визначення місця проживання дитини, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 25 лютого 2014 року та рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 07 квітня 2014 року та касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Полтавської області від 07 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що
рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 13 квітня 2012 року її
позбавлено батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та з неї стягнуто аліменти
у розмірі 500 грн щомісячно, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Посилаючись на те,
що відпали обставини, які були
підставою для позбавлення її
батьківських прав, вона має постійний
заробіток, займається вихованням сина,
піклується про нього, ОСОБА_3 просила
поновити батьківські права відносно її
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити його місце
проживання з нею.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 25 лютого 2014 року позов
задоволено. Поновлено батьківські
права ОСОБА_3 відносно неповнолітнього
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено
місце проживання малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_3
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 07 квітня 2014
року рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 25 лютого 2014 року в
частині визначення місця проживання
дитини та в частині розподілу судових
витрат скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення. Відмовлено в
позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення
проживання місця дитини. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та рішення апеляційного суду
в частині задоволення позову та
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову в позові, посилаючись на
невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на
невідповідність висновків
апеляційного суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визначення місця
проживання дитини та ухвалюючи в цій
частині нове рішення про відмову в
позові, апеляційний суд обґрунтовано
виходив із того, що ОСОБА_3 не набула
статусу матері відповідно до ст. 169 СК
України, між батьками не виникло спору
про місце проживання дитини, тому позов
про визначення місця проживання дитини
з позивачем є передчасним.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції в частині поновлення
батьківських прав, апеляційний суд
виходив із того, що позивач не вживає
спиртні напої, до адміністративної
відповідальності не притягувалась, на
диспансерному обліку в лікаря
нарколога не перебуває, позитивно
характеризується за місцем роботи та
проживання, опікується навчанням сина,
дбає про його харчування та приймає
участь у витратах щодо його утримання,
спільно проводить з ним відпочинок.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційних скаргах доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3
відхилити, рішення апеляційного суду
Полтавської області від 07 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Амелін

М.І. Наумчук