Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

з участю представника позивачів
ОСОБА_1

представника УМВС в Закарпатській
області Чубелка О.Ю.

представника ДКС України
Юрик Р.І.

представника прокуратури
Стойко П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Ужгород
цивільну справу за об'єднаними
позовами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до
УМВС України в Закарпатській області
та Державної казначейської служби
України, заінтересована особа
Прокуратура Закарпатської області про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями посадової
особи органу державної влади при
здійсненні нею своїх повноважень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися в
суд з позовами до УМВС України в
Закарпатській області та Державної
казначейської служби України в особі
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Закарпатській області про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями посадової
особи органу державної влади при
здійсненні нею своїх повноважень.
Протокольною ухвалою суду
відповідачем у справі замість
Державної казначейської служби
України в особі Головного управління
Державної казначейської служби
України в Закарпатській області
залучено Державну казначейську службу
України. В якості заінтересованої
особи в справу вступила Прокуратура
Закарпатської області.

В позовах представник позивачів
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1,
близько 14 год. 30 хв., помічник
дільничного інспектора міліції СДІМ В.
Березнянського РВ ГУМВС України в
Закарпатській області ОСОБА_15 разом з
старшим інспектором дозвільної
системи ОСОБА_16, єгерями ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12, мисливствознавцем
ДП «В. Березнянський ЛГ» ОСОБА_13., під
час здійснення планового
відпрацювання лісових масивів
неподалік села Кострино В.
Березнянського району Закарпатської
області на предмет виявлення фактів
браконьєрства, порушень правил
полювання, незаконного перевезення,
носіння вогнепальної зброї та
боєприпасів, проведеного на підставі
розпорядження начальника В.
Березнянського РВ ГУМВ України за № 103
від 06.11.2009 року, перебуваючи на лісовій
дорозі, що знаходиться у вказаних
лісових масивах та рухаючись в
напрямку вказаного населеного пункту,
зустріли ОСОБА_6, а також двох його
братів - ОСОБА_7 та ОСОБА_14. У ОСОБА_14
зброя була відсутня. З'ясувавши, що у
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були відсутні
дозвільні документи на право полювання
- ліцензія, ОСОБА_16 та ОСОБА_11
запропонували їм у присутності
вищевказаних осіб прослідувати до села
Кострино для вирішення питання про
притягнення їх до адміністративної
відповідальності за фактом виявленого
правопорушення, пов'язаного з
відсутністю ліцензії.

В подальшому, помічник дільничного
інспектора міліції СДІМ В.
Березнянського РВ ГУМВС України в
Закарпатській області ОСОБА_15, близько
15.00 год., рухаючись з вищевказаними
особами по лісовій дорозі в напрямку с.
Кострино і перебуваючи в кварталі № 18
виділі № 1 лісового фонду
Костринського лісництва, що
розташований на відстані близько 1.5 км.
- 2 км. від зазначеного населеного
пункту під час словесної суперечки,
явно виходячи за межі наданих йому
владних повноважень, бажаючи проявити
свою зверхність над іншими особами
шляхом їх приниження, штовхнув ОСОБА_14
прикладом наявного у нього штатного
автомату АКС-74У в район грудної
клітини, після чого, з метою налякати
ОСОБА_14 та примусити виконувати його
вказівки, зняв автомат з запобіжника,
загнав патрон у патронник та тримав
палець на спусковому гачку. Після
цього, помічник дільничного інспектора
міліції СДІМ В. Березнянського РВ ГУМВС
України в Закарпатській області
ОСОБА_15 натиснув на спусковий гачок
автомата, в результаті чого відбувся
постріл.

В результаті пострілу ОСОБА_14 було
спричинене вогнепальне кульове
наскрізне поранення грудної клітини із
ушкодженням лівої легені, аорти,
хребта, ребра, грудини та спинного
мозку, що призвело до масивної
зовнішньої та внутрішньої крововтрати,
що ускладнилась шоком, які згідно
висновку комплексної судово-медичної
експертизи за № 532 від 23.12.2009 року та п.п.
2.1.3 «Правил судово-медичного
визначення ступеня тяжкості тілесних
ушкоджень», відносяться до групи
тяжких тілесних ушкоджень і
знаходяться в прямому причинному
зв'язку із настанням смерті
потерпілого, який помер на місці.

Протиправні дії ОСОБА_15 вчинені
ІНФОРМАЦІЯ_1 при виконанні ним своїх
службових обов'язків працівника
міліції. Вироком Перечинського
районного суду Закарпатської області
від 17 серпня 2010 року ОСОБА_15 визнано
винним та засуджено за вчинення
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК
України, тобто умисного вчинення
службовою особою дій, які явно виходять
за межі наданих їй прав та повноважень,
що спричинило тяжкі наслідки. ОСОБА_15
як працівник міліції, був
представником державного органу
виконавчої влади, тобто особою, яка
постійно здійснювала функції
представника влади, отже, вчинив злочин
при виконанні обов'язків представника
державного органу виконавчої влади.

Злочинними діями працівника міліції
позивачу ОСОБА_5 заподіяні душевні
страждання, викликані гіркотою втрати
сина та позивачам ОСОБА_6, ОСОБА_7 -
гіркотою втрати брата. Ця подія змінила
їхнє життя у негативну сторону,
викликала погіршення стану здоров'я,
спричинила наявність постійних
душевних страждань.

Враховуючи непоправність втрати та
неможливість поновити попереднє
становище, а також враховуючи дані про
статус та правове становище винної
особи (представник державного органу
виконавчої влади) і характер дій цієї
особи (умисний тяжкий злочин), вважає,
що за рахунок держави ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 слід відшкодувати моральну
шкоду в сумі 2000000 грн. відповідно
кожному, яка, на його думку,
відповідатиме вимогам розумності та
справедливості.

В ході провадження досудового слідства
постановою слідчого прокуратури
Закарпатської області, яким
здійснювалось розслідування
кримінальної справи щодо ОСОБА_15,
ОСОБА_6 було визнано потерпілим.
Зазначена обставина стверджується
вироком суду, з якого вбачається, що
ОСОБА_6 потерпілий. Крім цього, позивачі
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до заподіяння смерті
ОСОБА_14, проживали разом з братом та
батьками однією сім'єю.

Просить відшкодувати ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 за рахунок коштів Державного
бюджету України, шляхом безспірного
списання Державною казначейською
службою України з рахунку державного
бюджету 2000000 грн. моральної шкоди
відповідно кожному, завданої
незаконними діями посадової особи
органу державної влади при здійсненні
нею своїх повноважень.

Представник позивачів у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, посилаючись на обставини
викладенні у позовних заявах та просив
їх задовольнити.

Представник УМВС України в
Закарпатській області в судовому
засіданні позовні вимоги позивачів не
визнала з підстав викладених у
письмових запереченнях та просила у їх
задоволені відмовити.

Представник Державної казначейської
служби України в судовому засіданні
позовні вимоги позивачів не визнав з
підстав викладених у письмових
запереченнях.

Представник Прокуратури Закарпатської
області в судовому засіданні позовні
вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не визнав та
просив у їх задоволені відмовити з
огляду на їх недоведеність та
безпідставність, посилаючись на
обставини викладені у письмових
запереченнях. Вважає, що позивач ОСОБА_5
має право на компенсацію моральної
шкоди, на підставі ст.ст. 1166, 1167, 1168, 1174 ЦК
України, у зв'язку з загибеллю свого
сина ОСОБА_14, внаслідок злочину
вчиненого працівником міліції. Однак,
сума компенсації моральної шкоди, у
визначеному ним розмірі 2000000 грн., не
може бути стягнута, так як не
підтверджена належними та допустимими
доказами, а також наявністю
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю сина та моральними
стражданнями.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_5
слід задовольнити частково, в
задоволенні позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 -
відмовити, виходячи з наступного.

Людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Ніхто не може бути
свавільно позбавлений життя. Обов'язок
держави - захищати життя людини. Кожен
має право на відшкодування за рахунок
держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень (ст.ст. 3, 27, 56
Конституції України).

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_15 в період часу з 15 червня 2009 року
по 15 грудня 2009 року працював у органах
внутрішніх справ, а саме на посаді
помічника дільничного інспектора
сектору ДІМ В. Березнянського РВ ГУМВС
України в Закарпатській області.

ОСОБА_15, як працівник міліції, був
представником державного органу
виконавчої влади, тобто особою, яка
постійно здійснювала функції
представника влади.

ІНФОРМАЦІЯ_1, близько 14 год. 30 хв.,
ОСОБА_15, разом з старшим інспектором
дозвільної системи ОСОБА_16, єгерями
ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12,
мисливствознавцем ДП «В. Березнянський
ЛГ» ОСОБА_13 під час здійснення плановою
відпрацювання лісових масивів
неподалік с. Кострино В. Березнянського
району Закарпатської області на
предмет виявлення фактів
браконьєрства, порушень правил
полювання, незаконного перевезення,
носіння вогнепальної зброї та
боєприпасів, проведеного на підставі
розпорядження начальника В.
Березнянського РВ ГУМВ України за № 103
від 06.11.2009 року, перебуваючи на лісовій
дорозі, що знаходиться у вказаних
лісових масивах та рухаючись в
напрямку вказаного населеного пункту,
зустріли трьох громадян, зокрема:
ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які мали при собі
мисливські рушниці і набої до них, а
також ОСОБА_14, у якого зброя була
відсутня та з'ясувавши, що у ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 відсутні дозвільні документи на
право полювання - ліцензія, ОСОБА_16 та
ОСОБА_11 запропонували їм у присутності
вищевказаних осіб прослідувати до с.
Кострино для вирішення питання про
притягнення їх до адміністративної
відповідальності за фактом виявленого
правопорушення, пов'язаного з
відсутністю ліцензії. В подальшому
ОСОБА_15, близько 15.00 год., рухаючись з
вищевказаними особами по лісовій
дорозі в напрямку с. Кострино і
перебуваючи в кварталі № 18 виділі № 1
лісового фонду Костринського
лісництва, що розташований на відстані
близько 1.5 км. - 2 км. від зазначеного
населеного пункту під час словесної
суперечки, явно виходячи за межі
наданих йому владних повноважень,
бажаючи проявити свою зверхність над
іншими особами шляхом їх приниження,
штовхнув ОСОБА_14 прикладом наявного у
нього штатного автомату АКС - 74У в район
грудної клітини, після чого, з метою
налякати ОСОБА_14 та примусити
виконувати його вказівки, зняв автомат
з запобіжника, загнав патрон у
патронник та тримав палець на
спусковому гачку. Після чого ОСОБА_15
підковзнувся та, втрачаючи рівновагу,
випадково натиснув на спусковий гачок
автомата, в результаті чого відбувся
постріл. В результаті пострілу
потерпілому ОСОБА_14 було спричинене
вогнепальне, кульове, наскрізне
поранення грудної клітини із
ушкодженням лівої легені, аорти,
хребта, ребра, грудини та спинного
мозку, що призвело до масивної
зовнішньої та внутрішньої крововтрати,
що ускладнилась шоком, які згідно
висновку комплексної судово-медичної
експертизи за № 532 від 23.12.2009 року та п.п.
2.1.3 «Правил судово-медичного
визначення ступеня тяжкості тілесних
ушкоджень», відносяться до групи
тяжких тілесних ушкоджень і
знаходиться в прямому причинному
зв'язку із настанням смерті
потерпілого ОСОБА_14, який помер на
місці.

Вироком Перечинського районного суду
Закарпатської області від 17 серпня 2010
року, який набрав законної сили, ОСОБА_15
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 365 ч. 3 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов'язковий для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок, з питань чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_15 вчинив злочин при виконанні
обов'язків представника державного
органу виконавчої влади.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала: якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній
особі внаслідок її незаконного
засудження, незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт; в інших
випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Працівник міліції є представником
державного органу виконавчої влади (ст.
20 Закону України «Про міліцію»).

Згідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України
службовою особою є особа, яка постійно
чи тимчасово здійснює функції
представника влади.

За змістом ч. 10 ст. 5 Закону України «Про
міліцію», в редакції Закону № 2322-IV від
12.01.2005 року, у разі невиконання
працівниками міліції вимог,
встановлених цією статтею, особа, права
якої були порушені, та/або її
представники (родичі, захисник) можуть
звернутися до суду із заявою про
відшкодування шкоди у встановленому
законом порядку.

Відповідальність працівників міліції
встановлена ст. 25 Закону України «Про
міліцію». Працівник міліції у межах
повноважень, наданих цим Законом та
іншими законодавчими актами,
самостійно приймає рішення і несе за
свої протиправні дії або бездіяльність
дисциплінарну чи кримінальну
відповідальність. При порушенні
працівником міліції прав і законних
інтересів громадянина міліція
зобов'язана вжити заходів до
поновлення цих прав, відшкодування
завданих матеріальних збитків, на
вимогу громадянина публічно
вибачитися.

Позивач ОСОБА_5 є батьком, а позивачі
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - братами покійного
ОСОБА_14, що встановлено вироком
Перечинського районного суду від 17
серпня 2010 року.

Беручи до уваги наведенні вищі
положення Закону України «Про міліцію»
у сукупності з положенням ЦК України,
суд приходить до висновку про те, що
заподіяна ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 при
виконанні своїх службових обов'язків
представника державного органу
виконавчої влади моральна шкода
повинна бути відшкодована за рахунок
держави.

Суд вважає, що задоволенню підлягають
тільки вимоги про відшкодування
моральної шкоди, завданої батьку
покійного ОСОБА_14, а вимоги братів
останнього - залишенню без задоволення
з огляду на наступне.

В обгрунтування позовних вимог
представник позивачів посилається на
те, що у кримінальній справі щодо
ОСОБА_15, позивача ОСОБА_6 було визнано
потерпілим та позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7
до заподіяння смерті ОСОБА_14, проживали
разом з братом однією сім'єю. Згідно
запису у долучених до матеріалів
справи копій паспортів позивачів
вбачається, що ОСОБА_7 значаться
зареєстрованим та ОСОБА_6 до 22.11.2012 року
значився зареєстрованим за одною
адресою (с. Кострино, 291).

У відповідності до ст. 28 КПК України в
редакції 1960 року, цивільний позов може
бути пред'явлений як під час досудового
слідства і дізнання, так і під час
судового розгляду справи, але до
початку судового слідства. Особа, яка
не пред'явила цивільного позову в
кримінальній справі, а також особа,
цивільний позов якої залишився без
розгляду, має право пред'явити його в
порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода,
завдана каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.
Моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що
місцем проживання фізичної особи є
житло, в якому вона проживає постійно
або тимчасово.

В той же час ЦК України не дає
визначення постійного або тимчасового
проживання.

Натомість ст. 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» оперує
визначеннями місце перебування та
місце проживання: місце перебування -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше шести місяців
на рік; місце проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік.

Аналізуючи вказані норми права можна
дійти висновку, що проживання в певному
місці буде постійним якщо особа
проживала в ньому не менше шести
місяців.

При цьому, хоча вказаний Закон
встановлює обов'язок особи
зареєструвати своє місце проживання
після прибуття до нового місця
проживання, однак він не встановлює
жодних правових наслідків у разі не
дотримання вказаного обов'язку.

Таким чином місце проживання особи та
місце реєстрації не є тотожними
поняттями. Реєстрація особи за певною
адресою не є безперечним доказом
проживання особи за такою адресою та не
встановлює презумпцію проживання
особи за цією адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В порушення зазначених вимог
процесуального закону представник
позивачів не довів ті обставини, що
позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є особами,
які проживали з покійним братом однією
сім'єю, яку відповідно до ч. 2 ст. 3 СК
України складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки, а тому
в задоволенні їх вимог слід відмовити
через недоведеність.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 3 постанови № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.
Згідно п. 5 постанови, відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору. Особа (фізична чи
юридична) звільняється від
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, якщо доведе, що
остання заподіяна не з її вини.
Відповідальність заподіювача шкоди
без вини може мати місце лише у
випадках, спеціально передбачених
законодавством.

Суд вважає, що неправомірними діями
ОСОБА_15 позивачу ОСОБА_5 завдано
моральну шкоду, яка полягає у заподіяні
йому душевних страждань, що викликані
втратою сина. Факт смерті це
психологічний стрес, моральні
переживання, позивач змушений змінити
спосіб свого життя, оскільки
попередній стан не може бути
відновлений, пристосуватися до того, що
не матиме допомоги сина, як фізичної,
так і моральної підтримки.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено,
що моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

При визначенні розміру грошового
відшкодування моральної шкоди суд
враховує глибину та тривалість
моральних страждань позивача ОСОБА_5,
який зазнав непоправну втрату, втратив
дитину і всі свої надії, пов'язані з
сином.

Також суд враховує характер дій винної
особи вчинення умисного злочину,
передбаченого ст. 365 ч. 3 КК України, при
виконанні обов'язків представника
державного органу виконавчої влади.

З урахуванням викладених обставин суд
приходить до переконання, що розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди батькові покійного ОСОБА_14 слід
визначити у сумі 500000 грн. Ця сума,
враховуючи непоправність втрати і
неможливість поновити попереднє
становище, а також враховуючи дані про
статус та правове становище винної
особи і характер дій цієї особи, на
думку суду відповідатиме вимогам
розумності та справедливості.

У відповідності з Положенням про
Державну казначейську службу України,
затвердженим Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року № 460/2011,
Державна казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України, на яке
покладено повноваження по здійсненню
через систему електронних платежів
Національного банку України
розрахунково-касове обслуговування
розпорядників, одержувачів бюджетних
коштів.

Відповідно до п. 35 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 2011 року
№ 845, казначейство здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету для
відшкодування (компенсації) шкоди,
заподіяної фізичним та юридичним
особам внаслідок незаконно прийнятих
рішень, дій чи бездіяльності органів
державної влади, їх посадових чи
службових осіб під час здійснення ними
своїх повноважень.

Таким чином, відшкодування моральної
шкоди, завданої незаконними діями
посадової особи органу державної влади
при здійсненні нею своїх повноважень,
відповідно до закону проводиться за
рахунок Державного бюджету України
шляхом списання Державною
казначейською службою України коштів з
рахунку державного бюджету.

За таких обставин, ОСОБА_5 слід
відшкодувати за рахунок Державного
бюджету України шляхом списання
Державною казначейською службою
України коштів з рахунку державного
бюджету 500000 грн. моральної шкоди,
завданої незаконними діями посадової
особи органу державної влади при
здійсненні нею своїх повноважень.

У відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України
судові витрати по оплаті судового
збору слід компенсувати за рахунок
держави.

На підставі викладено, керуючись ст.ст.
10, 11, 58-62, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 29,
1166, 1167, 1168, 1174 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до УМВС України в
Закарпатській області та Державної
казначейської служби України,
заінтересована особа Прокуратура
Закарпатської області про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями посадової
особи органу державної влади при
здійсненні нею своїх повноважень -
задовольнити частково.

Відшкодувати ОСОБА_5 за рахунок
Державного бюджету України шляхом
списання Державною казначейською
службою України коштів з рахунку
державного бюджету 500000 (п'ятсот тисяч)
гривень моральної шкоди, завданої
незаконними діями посадової особи
органу державної влади при здійсненні
нею своїх повноважень.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_5 відмовити.

У задоволенні позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_7
до УМВС України в Закарпатській
області та Державної казначейської
служби України, заінтересована особа
Прокуратура Закарпатської області про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями посадової
особи органу державної влади при
здійсненні нею своїх повноважень -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча
Сарай А.І.