АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/9057/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1555/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року
м. Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Власенка О.В.

Ярмолюка О.І.

при секретарі: Вінярській А.А.

з участю: представників сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/1555/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 12 червня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-ЗІП» про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення, заслухавши доповідача,
пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія,

В С Т А Н О В
И Л А :

ОСОБА_2 08 травня 2014 року звернувся до
суду із позовом до ТзОВ «Агро-ЗІП» про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення.

Позивач посилався на те, що був
власником нежитлового приміщення
загальною площею 217,4 кв. метрів за
адресою АДРЕСА_1

Внаслідок важкого захворювання та
необхідності термінового лікування,
наявності у нього невиплачених
грошових зобов»язань перед третіми
особами, невиконання яких могло
призвести до дуже великих збитків (збіг
тяжких обставин) на вкрай невигідних
для нього умовах він 18 грудня 2007 року
змушений був укласти договір
купівлі-продажу належного йому
нежитлового приміщення із ТзОВ
«Агро-ЗІП» за 173 920 гривень.

Зазначена ціна в кілька разів менша від
реальної вартості приміщення, яке

________________________________________________________________________
_Головуючий у першій інстанції -
Карплюк О.І. Справа № 22-ц/792/1555/14
Доповідач - Харчук В.М.
Категорія - 20

коштувало більше мільйона гривень на
час відчуження.

Тому на підставі ч. 1 ст. 233 ЦК України
позивач просив визнати недійсним
укладений договір купівлі-продажу
приміщення.

Ці вимоги позивач підтримував, просив
через представника їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував, посилаючись на те, що ТзОВ
«Агро-ЗІП» на час укладення договору
купівлі-продажу не знало про збіг
важких для позивача обставин та про
наявність вкрай невигідних для нього
умов продажу приміщення. Так як умислу
у покупця на використання цих обставин
не було, то підстави для задоволення
позову відсутні, у позові просив
відмовити.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 12 червня 2014 року у задоволенні
позову позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду
першої інстанції від 12 червня 2014 року
ОСОБА_2 посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права - ст.55 Конституції
України, ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, ст.ст. 61
ЦПК України.

Апелянт посилається на ті ж обставини
та підстави, що і в позовній заяві, на
те, що судом не враховано, що
представник відповідача визнав
наявність збігу тяжких для нього
обставин та наявність вкрай невигідних
умов правочину для продавця. Ці
обставини доказуванню в такому випадку
не підлягають, його права укладенням
правочину порушені, тому апелянт
просить скасувати рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
12 червня 2014 року, ухвалити нове рішення,
яким його позовні вимоги задовольнити.

Судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга апелянта підлягає
задоволенню, а рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 12 червня 2014
року скасуванню з ухваленням нового
рішення про задоволення позову
позивача з мотивів невідповідності
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального та
процесуального права - ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст.
215, ч.ч. 1 та 2 ст. 233 ЦК України, ч. 1 ст. 61,
ст.ст. 212, 213, 214 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 59, 60, ч. 1 ст.61,
ст.ст. 212, 213, 214, 309 ЦПК України суд
вирішує цивільний спір на засадах
змагальності та диспозитивності не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона доказами повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог чи
заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, що беруть участь у справі,
виникає спір.

Обставини, визнані сторонами у справі,
доказуванню не підлягають.

Доказування не може грунтуватись на
припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
повному, всебічному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності.

Результати доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Судове рішення повинне бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог чи заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, в тому числі, такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обгрунтовувались вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або у позові
відмовити.

Суд апеляційної інстанції задовольняє
повністю чи частково апеляційну скаргу
апелянта, скасовує рішення суду першої
інстанції та ухвалює нове рішення, якщо
суд неповно з"ясував обставини справи,
що мають значення для вирішення спору,
висновки суду в повній мірі не
відповідають обставинам справи, суд
порушив або неправильно застосував
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч.ч. 1
та 2 ст. 233 ЦК України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільног8о законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Недодержання сторонами цієї вимоги
може бути підставою недійсності
правочину.

Правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором такого
правочину.

При визнані такого правочину недійсним
застосовуються передбачені Законом
наслідки недійсності правочину
(двостороння реституція).

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 у визнанні недійсним договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення з підстав ч. 1 ст. 233 ЦК
України, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не доведено підстав
та обставин позову, та що за
відсутності тяжкої для позивача
обставини правочин взагалі не було б
укладено.

Такі висновки суду не відповідають
встановленим обставинам справи та
зроблені з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являвся
власником нежитлового приміщення
загальною площею 217,4 кв. метрів в
АДРЕСА_1 інвентарною вартістю 173 920
гривень.

18 грудня 2007 року ОСОБА_2 продав, а
товариство з обмеженою
відповідальністю «Агро-ЗІП» купило за
173 920 гривень (за інвентарну вартість)
зазначене нежитлове приміщення,
договір нотаріально посвідчений 18
грудня 2007 року приватним нотаріусом
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстром № 8544.

Договір купівлі-продажу приміщення
укладено ОСОБА_2 внаслідок збігу для
нього тяжких обставин і на вкрай
невигідних умовах.

Договір укладено, так як ОСОБА_2 важко
захворів хворобою нирок з необхідністю
термінового лікування, потребою для
цього коштів. Крім того, ОСОБА_2 за
договором позики в грудні 2007 року
повинен був повернути позику в сумі 200
000 гривень гр. ОСОБА_5, її неповернення
тягло за собою нарахування для
позичальника штрафу в сумі 100 000
гривень.

Реальна мінімальна вартість проданого
приміщення в місті Хмельницькому
складала на день укладення договору
купівлі-продажу за 1 кв. метр від 2 350
гривень, тобто 510 890 гривень.

ТзОВ «Агро-ЗІП» здійснює господарську
діяльність в місті Хмельницькому,
могло і зобов»язане було в особі
посадових осіб розуміти про наявність
вкрай невигідних для продавця умов
продажу майна, однак, скористалось цими
умовами для придбання майна за вкрай
низькими цінами.

Представник відповідача в суді першої
та апеляційної інстанцій визнав
наявність збігу тяжких обставин та
вкрай невигідних умов продажу майна
для ОСОБА_2

Крім того, ці обставини
підтверджуються дослідженими судом
витягом з медичної картки
стаціонарного хворого ОСОБА_2 (а.с.7),
копією боргової розписки (а.с.8) копією
довідки ТзОВ «Центр незалежної оцінки
«Проскурів-експерт» про реальну
вартість відчуженого приміщення
(а.с.14-15).

В матеріалах справи наявна
незасвідчена у встановленому порядку
ксерокопія договору купівлі-продажу
спірного приміщення (а.с.4-6).

Наявність цього договору визнали
обидві сторони в цивільній справі, як і
викладені в цій копії умови договору.

В пункті 4.10 договору зазначено, що
сторони розуміють природу Договору,
свої права та обов»язки за ним і
гарантують, що договір укладено не
внаслідок впливу тяжких обставин і не
на вкрай невигідних для себе умовах.

Однак, ця оговорка в договорі правового
значення для вирішення спору не має,
так як судом встановлено наявність і
тяжких для позивача обставин і
наявність вкрай невигідних для
продавця умов договору. Цей пункт
договору свідчить лише про
приховування сторонами цих обставин
від нотаріуса.

Позивачем пропущено строки позовної
давності для оспорювання укладеного
правочину, однак жодна із сторін про
застосування цих строків не заявляє,
тому строки позовної давності судом не
застосовуються.

Цим встановленим обставинам суд першої
інстанції оцінки не дав, як і доказам,
які їх підтверджують, ухвалив
незаконне та необгрунтоване судове
рішення, яке підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову позивача.

При цьому колегія вважає за необхідне
застосувати наслідки недійсності
правочину, передбачені ст.216 ЦК України
(двосторонню реституцію).

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 314-316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,

В И Р І Ш
И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 12 червня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення за адресою АДРЕСА_1
укладений 18 грудня 2007 року між ОСОБА_2
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агро-ЗІП»,
посвідчений 18 грудня 2007 року приватним
нотаріусом Хмельницького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстром № 8544.

Сторони повернути у первинний стан.

Стягнути із ТзОВ «Агро-ЗІП» на користь
ОСОБА_2 понесені ним судові витрати на
сплату судового збору в сумі 365,40
гривень.

Рішення набирає законної сили негайно,
але може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий суддя:/підпис/
судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:суддя апеляційного
суду В.М.Харчук