Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2014 року Центральний
районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В., при
секретарі Дудник Г.С., з участю
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до виконавчого комітету
Миколаївської міської ради про
визнання недійсним рішення, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до відповідача, просила
визнати недійсним рішення виконавчого
комітету Миколаївської міської Ради
депутатів трудящих № 964 від 13 червня 1951
року «Про всиновлення дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4», з часу його
прийняття. Одночасно позивач просила
визнати причину пропуску строку
позовної давності на звернення до суду
за захистом порушеного права поважною
та поновити цей строк.

В обгрунтування позову позивач
послалась на ті обставини, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОСОБА_5 народився син
ОСОБА_3, про що 06 червня 1951 року
Миколаївським міським бюро ЗАГСу
видане свідоцтво про народження. На час
народження дитини ОСОБА_5 з 1949 року
перебувала у шлюбі з ОСОБА_6. Разом з
цим, не маючи спільної заяви подружжя
про невизнання чоловіком батьківства
дитини, державним органом реєстрації
актів громадянського стану видане
свідоцтво, в якому відомості про батька
дитини не заповнені. 13 червня 1951 року
виконавчий комітет Миколаївської
міської Ради депутатів трудящих
прийняв спірне рішення, яке на думку
позивача є незаконним, оскільки
прийняте без погодження батька дитини -
ОСОБА_6 та за відсутністю клопотання
ОСОБА_4 про усиновлення. Решта доводів
позову стосується неправильності
прізвища матері дитини, зазначеного
рішенні, що оспорюється, та негідності
прохання, викладеного у зверненні
ОСОБА_4, до того ж адресованого особі, не
уповноваженій на вирішення питання про
усиновлення дитини.

Визнання рішення незаконним необхідне
їй (ОСОБА_2) для усунення від прийняття
спадщини родичів ОСОБА_3, який помер
раніше (у 1991 році), після смерті
усиновлювача ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Поважність причин пропуску строку
позовної давності на звернення до суду
за захистом порушеного права позивач
мотивувала тими обставинами, що про
факт усиновлення дізналась лише в 2009
році під час розгляду судом іншої
цивільної справи.

Як на правові підстави позову позивач
послалась на ст. 61, 62 Кодексу законів
про сім'ю, опіку, шлюб та акти
громадянського стану Української РСР,
прийнятого ЦВК УРСР 30 травня 1926 року, та
ст. 235, 237 СК України.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, підтвердив
викладені в позовні заяві обставини.
Суду, пояснив, що усиновлювач ОСОБА_4
фактично склав заяву не про
усиновлення ним ОСОБА_3, а про зміну
прізвища останнього, оскільки уклав
шлюб з його матір'ю ОСОБА_5 Даний шлюб
було визнано недійсним так як на час
одруження ОСОБА_5 ще перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6. Заяви
про зміну прізвища складені ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 на ім'я міськздраввідділу, який
не уповноважений вирішувати питання
усиновлення. Представник позивача
наголосив на тому, що оспорюване
рішення прийняте без згоди чоловіка
ОСОБА_5 - ОСОБА_6.

Відповідач та треті особи - ОСОБА_8,
Міський відділ державної реєстрації
актів цивільного стану - в судове
засідання не з'явились (своїх
представників не направили), про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлялись у встановленому законом
порядку.

Виконавчий комітет миколаївської
міської ради та Міський відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану просили розглядати справу у
відсутність своїх представників.

Відомостей про поважність причин
неявки ОСОБА_8 матеріали справи не
містять.

Вислухавши представника позивача,
дослідивши докази, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Як слідує з архівної копії рішення
виконавчого комітету Миколаївської
міської Ради депутатів трудящих № 964
від 13 червня 1951 року за наслідком
розгляду заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
всиновлення дитини ОСОБА_3, вирішено
дозволити всиновлення дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 Цим же рішенням
дитині присвоєне прізвище
«ІНФОРМАЦІЯ_3», ім'я - «ОСОБА_3»,
по-батькові - «ІНФОРМАЦІЯ_4» (а.с 7).

Дане рішення прийняте уповноваженим на
те органом в межах його компетенції.

Згідно архівної копії свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10) ОСОБА_3
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві,
про що 06 червня 1951 року зроблений
відповідний запис у книзі запису актів
громадянського стану. Батьками
зазначені: мати - ОСОБА_5, ім'я батька
дитини відсутнє.

Фотокопією власноручної заяви ОСОБА_5,
адресованої міськздраввідділу м.
Миколаєва, підтверджений той факт, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в неї від другого чоловіка
ОСОБА_4 народився хлопчик, у зв'язку з
чим вона прохає присвоїти дитині
прізвище батька - ОСОБА_3 (а.с. 15).

В свою чергу, як слідує з архівних копій
письмових заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 13,
14) вони почали вести спільне
господарство, як подружжя з травня 1950
року, та під час таких відносин в них
народилася дитина. При цьому ОСОБА_5
зазначає, що зі своїм колишнім
чоловіком ОСОБА_6 вона не проживає з
серпня 1949 року та в нього є інша
дружина.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 05
липня 1964 року (а.с. 12), проте рішенням
народного суду Жовтневого району
Миколаївської області від 16 березня 1970
року, постановленому в цивільній
справі № 2-186 1970р., даний шлюб визнаний
недійним (а.с. 9).

На час розгляду справи ОСОБА_4 та ОСОБА_3
померли.

Вирішуючи спір по суті, суд насамперед
виходить з тих міркувань, що взаємні
права та обов'язки, які виникають з
приводу усиновлення дитини є
особистими немайновими правами
усиновлювача(-ів), батьків дитини та
самої дитини, яка досягла віку
цивільної дієздатності.

Ці права та обов'язки не допускають
правоприємства.

Відсутність правоприємства прав та
обов'язків осіб у правовідносинах між
собою позбавляє можливості їх
оспорювання спадкоємцями цих осіб,
оскільки останні такого права в
порядку спадкування не набули
(відсутність права вимоги).

Така позиція знайшла відображення у
нині діючому Сімейному Кодексі
України.

Відповідно ст. 240 СК України право на
звернення до суду з позовом про
скасування усиновлення чи визнання
його недійсним мають батьки,
усиновлювач, опікун, піклувальник,
орган опіки та піклування, прокурор, а
також усиновлена дитина, яка досягла
чотирнадцяти років.

За такого, ОСОБА_2 не вправі оспорювати
підстави та порядок усиновлення ОСОБА_3
ОСОБА_4

Крім того, виходячи з обставин справи,
суд вважає, що ОСОБА_3 є рідним сином
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

За такого, решта доводів позову не
мають правового значення для вирішення
справи по суті.

Таким чином, позов задоволенню не
підлягає.

В силу ст. 88 ЦПК України у зв'язку з
відмовою в позові судові витрати
присудженню на користь позивача за
рахунок місцевого бюджету не
підлягають.

Керуючись ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.В. Батченко