Провадження № 4-с/127/208/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Борисюк І.Е.,
розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на
дії Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із
скаргою на дії Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Скарга має відповідати загальним
вимогам щодо форми та змісту позовної
заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та
містити відомості, зазначені в пунктах
3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій
чи бездіяльності державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби та норму закону, яку
порушено, а також обставини, якими
заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо
скарга за формою і змістом не
відповідає таким вимогам, то
застосовуються положення статті 121 ЦПК
України.

На що також звернув увагу Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ в
Постанові Пленуму № 6 від 07.02.2014 року
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах».

Так, в порушення вимог закону, в скарзі
відсутні наступні відомості: реквізити
виконавчого документа (вид
документа,найменування органу, що його
видав, день видачі та номер документа,
його резолютивна частина); зміст
оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності та норму закону, яку
порушено; викладення обставин, якими
заявник обґрунтовує свої вимоги.

Оскарження рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби має відбуватися
згідно зі статтею 13 Закону України «Про
державну виконавчу службу», частиною
третьою статті 6, частиною першою
статті 12, статтею 82 Закону України «Про
виконавче провадження». Відповідно до
статті 13 Закону України «Про державну
виконавчу службу» дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені до вищестоящої
посадової особи або до суду у порядку,
встановленому законом. Залежно від
особи заявника оскарження рішень, дій
або бездіяльності посадових осіб
державної виконавчої служби може
здійснюватися в адміністративному
та/або судовому порядку. Рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами виконавчого провадження до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК
України, частина четверта статті 82
Закону України «Про виконавче
провадження»). Рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень інших органів (посадових осіб)
можуть бути оскаржені до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом (частина п'ята
статті 82 Закону України «Про виконавче
провадження»). Розгляд судом скарг
сторін виконавчого провадження на
рішення, дію або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до ЦПК,
якими порушено їх права чи свободи,
здійснюється за правилами розділу VI
ЦПК в рамках судового контролю за
виконанням судових рішень.

Із скарги не вбачається: якою стороною
виконавчого провадження є заявник;
яким судом було видано виконавчий
документ; відповідно до якого
процесуального закону ухвалено судове
рішення, під час виконання якого
заявник вважає наявне порушення його
прав. Дані обставини, зокрема,
впливають на визначення підсудності
розгляду даної справи.

Також, суд вважає за необхідне звернути
увагу заявника на наступне.

Згідно зі ст. 26 ЦПК України сторона
виконавчого провадження, яка
звернулася до суду зі скаргою, бере
участь в її розгляді як заявник, а не
скаржник, а інші учасники цього
провадження, прав і обов'язків яких
безпосередньо стосується розгляд і
вирішення цієї скарги, - як
заінтересовані особи.

Відповідно до положень статті 386 ЦПК
суб'єктом оскарження є державний
виконавець або інша посадова особа ДВС,
рішення, дія чи бездіяльність якої
оскаржуються.

Судом прийнято до уваги, що зазначення
в даній справі суб'єктом оскарження
Ленінський відділ ДВС ВМУЮ не є
порушенням, оскільки у розумінні норми
статті 4 Закону України «Про державну
виконавчу службу» державний
виконавець не є окремим суб'єктом, а є
представником влади, який здійснює
свої повноваження від імені держави в
системі органів державної влади - ДВС.

В той же час, суд звертає увагу заявника
на те, що справи за скаргами на рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи посадової особи державної
виконавчої служби розглядаються судом
за загальними правилами ЦПК з
особливостями, встановленими ст. 386 ЦПК
України, за участю державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби, рішення,
дії або бездіяльність якої
оскаржуються.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду: у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод; у
триденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод, у разі
оскарження постанови про відкладення
провадження виконавчих дій. Пропущений
з поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Із скарги вбачається, що заявник
просить суд, зокрема, скасувати
постанову ДВС від 21.02.2014 року про
закінчення виконавчого провадження. В
той же час, заявник не зазначає ким саме
дана постанова винесена, які саме дії,
рішення чи бездіяльність і кого
заявник оскаржує.

Судом враховано, що в законі
встановлено спеціальний порядок
обчислення строків звернення заявника
зі скаргою до суду (в даному випадку, ст.
49 Закону України «Про виконавче
провадження» - закінчення виконавчого
провадження), а тому його перебіг має
визначатися за цими нормами (протягом
десяти днів з дня отримання постанови),
а не за нормами ст. 385 ЦПК України.

Оскільки право на звернення до суду є
строковим і постанова, яку заявник
просить скасувати винесена 21.02.2014 року,
як ним зазначено в скарзі, заявником
суду не повідомлено коли саме він
дізнався про порушення його прав і дані
обставини не підтверджено належними
доказами. При цьому судом враховано, що
лист № 24157/07-35/22 від 02.10.2014 року є
відповіддю Ленінського ДВС ВМУ на
звернення ОСОБА_1 із вимогою про
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження, що в свою
чергу, дає підстави вважати про
обізнаність заявника про наявність
оскаржуваної постанови вже на час
звернення до ДВС із вимогою.

Отже, суд прийшов до висновку, що зі
скарги чітко не вбачається, чи
пропущений заявником строк звернення
до суду, в той час як строк оскарження
дій державного виконавця, в даному
випадку, чітко визначений.

Враховуючи вище зазначене,
застосовуючи аналогію закону до скарги
на дії державного виконавця, за
наведених вище обставин, суд вважає, що
наявні підстави для залишення скарги
без руху і застосування наслідків,
встановлених статтею 121 ЦПК України.

Суд вважає за необхідне роз'яснити
заявнику про право на подання
клопотання про поновлення пропущеного
строку в разі подання скарги після
закінчення процесуальних строків.

Враховуючи викладене, керуючись
Законом України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 26, 121, 383, 385 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції залишити без руху та надати
заявнику строк протягом двох днів з дня
отримання ухвали для усунення
недоліків, зазначених в ухвалі,
зокрема, шляхом надання суду належно
оформленої скарги та належних доказів
про дату, коли заявник дізнався про
порушення свого права, в іншому випадку
скарга буде вважатись не поданою та
повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: