АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Факс 284-15-77 е-mail:
Справа № 22-ц/796/ 6078 /2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Гуменюк А.І.
11.06.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.
При секретарі - Онищенко О.С.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною
Представника ОСОБА_1
на рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 20.01.2014 року
в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
3-особи : ОСОБА_3, приватний нотаріус
про стягнення заборгованості та
штрафних санкцій за правочином
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Валерійовича, ОСОБА_3, 3-особа :
приватний нотаріус КМНО ОСОБА_4
про заміну боржника у
заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 20.01.2014 р. задоволено
позовні вимоги ОСОБА_2, до ОСОБА_1,
3-особи : ОСОБА_3, приватний нотаріус
КМНО ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості та штрафних санкцій за
правочином, в задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення представник ОСОБА_1 просить це
рішення скасувати, і постановити нове
рішення, яким позовні вимоги
зустрічного позову ОСОБА_1
задовольнити, а в задоволенні
первісного позову ОСОБА_2, відмовити,
посилаючись, на незаконність даного
рішення, зокрема, на те, що суд неповно
з»ясував обставини справи, не дав
належної оцінки доказам, порушив норми
матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 23.02.2010 р. між ОСОБА_2,
та ОСОБА_1 було укладено договір
позики, який посвідчено приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_4

Згідно п.1 вказаного договору позики
позивачем ОСОБА_2 було передано
відповідачці ОСОБА_1 у власність гроші
в сумі 160 000 грн., що станом на 23.02.2010 р. за
курсом НБУ становило 20 тис. дол.США, а
позичальник зобов»язується повернути
позикодавцю таку ж суму грошових
коштів та сплатити проценти за
користування грошима на умовах,
визначених цим договором.

Згідно п.2 договору позики грошові
кошти, які є предметом цього договору,
передані позикодавцем та одержані
позичальником до підписання цього
договору.

Згідно п.3 та 4 зазначеного договору за
весь час фактичного користування
грошима позичальник зобов»язується
сплатити позикодавцю 60% річних;
позичальник повинен повернути позику
(гроші такій самій сумі, що були йому
передані зі сплатою процентів в строк
до 23.02.2011 р.

Зазначеними сторонами 24.09.2010 р. було
укладено зміни та доповнення до
вказаного договору позики, що також
були посвідчені нотаріально, а саме
було внесено зміни до п.1 договору
позики, а саме, що позикодавець
передав, а позичальник прийняв у
власність додатково гроші в сумі 79 000
грн., що станром на 24.09.2010 р. за курсом
НБУ відповідаю 10 тис.дол.США; що
позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів та сплатити проценти за
користування грошовими коштами на
умовах, визначених цим договором.

Згідно п.3 договору - всі інші умови
договору залишаються без змін (а.с.7,8).

Постановлюючи рішення суд виходив з
того, що відповідачкою ОСОБА_1 не було
виконано її зобов»язань за договором
позики, і внаслідок цього утворилася
заборгованість перед позивачем ОСОБА_2,
у розмірі згідно наданого розрахунку -
632 868,40 грн., з яких 239 000 грн. сума
основного боргу, 386 698,40 грн. -
заборгованість за відсотками за
прострочення виконання грошового
зобов»язання, 7 170 - штраф за невиконання
зобов»язань, встановлених договорами
згідно п.8 договору позики. Тому, дійшов
висновку щодо задоволення позовних
вимог первісного позову.

Що стосується вимог зустрічного
позову, то суд правильно вважав, що
доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо отримання
грошей саме ним, не можуть бути взяті
до уваги, оскільки, згідно нотаріально
посвідчених договорів позики від
23.02.2010 р. та від 24.09.2010 р. було
встановлено, що гроші були отримані
позичальником ОСОБА_1 від ОСОБА_2 до
підписання цього договору.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_3, зокрема, пояснив, що
гроші ОСОБА_1 були отримані у ОСОБА_2 для
нього та на його прохання.

Представник ОСОБА_2 пояснила, що кошти
отримала саме ОСОБА_1, що розписка,
копія якої міститься на а.с.11 справи,
була написана ОСОБА_3 у 2012 році, 25
вересня, хоча договори позики
укладалися у 2010 році, тобто, для
створення відповідних доказів по
справі.

Суд першої інстанції правильно вважав,
що переконливих належних та допустимих
доказів щодо отримання грошей ОСОБА_3
суду не надано. Тому, дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення зустрічного позову

Згідно ст.520 ЦК України боржник у
зобов»язанні може бути замінений іншою
особою (переведення боргу) лише за
згодою кредитора, якщо інше не
встановлено законом.

Згідно ст.521 ЦК України форма правочину
щодо заміни боржника у зобов»язанні
визначається відповідно до положень
ст.513 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо
заміни кредитора у зобов»язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов»язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Беручи до уваги, що письмової згоди на
заміну боржника у зобов»язання позивач
ОСОБА_2 не надав, правочини щодо заміни
боржника у зобов»язанні належним чином
у встановленому законом порядку
оформлені не були, суд дійшов висновку
щодо безпідставності вимог
зустрічного позову.

Такі висновки суду відповідають
вимогам закону, обставинам справи,
підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
правильно дійшов висновку щодо
задоволення первісного позову та
відсутності підстав для задоволення
зустрічних позовних вимог.

Висновки суду відповідають вимогам
закону, підтверджуються матеріалами
справи.

Судом повно з"ясовано обставини
справи, дана належна оцінка доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313 -315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- відхилити, а рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 20.01.2014 р. -
залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :