Справа № 459/1038/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді
Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судових засідань
Черник Т.І.,

позивача
ОСОБА_2,

представника позивача
ОСОБА_3,

представників відповідача
Хробак Г.В., Горбачової Н.О.,
Гулявської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Львіввугілля» про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійних захворювань, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач
звернулась до суду з позовом, у якому
просить стягнути з відповідача на його
користь 30000,00 грн. моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок професійних захворювань. В
обгрунтування позову послалась на те,
що 03.09.1959 року прийнята на роботу
поверхневою породовиборницею на шахту
№ 5 «Великомостівська». 16.11.1960 року
переведена на посаду моториста. 01.08.1961
року переведена на посаду
породовибірниці. 09.12.1961 року переведена
на посаду моториста. 19.05.1962 року
переведена на посаду породовибірниці.
30.01.1963 року переведена на посаду
моториста. 22.02.1965 року переведена на
посаду поверхневого вантажника
залізно-дорожніх вагонів. 12.10.1970 року
переведена на посаду машиніста
дегазаційної установки. 22.02.1971 року
переведена на поверхню вантажником
вугілля. 05.03.1973 року звільнена з роботи
по переводу. 05.03.1973 року прийнята по
переводу на посаду вантажника вагонів
у вантажно-транспортне об'єднання
комбінату «Укрзахідвугілля». 01.09.1978
року звільнена з роботи по переводу на
шахту. 01.09.1978 року прийнята на роботу
машиністом скреперної лебідки III
розряду на шахту № 5
«Великомостівська». 01.11.1979 року
звільнена з роботи. 01.11.1979 року прийнята
на роботу вантажником у
вантажно-транспортне об'єднання
комбінату «Укрзахідвугілля». 01.01.1981
року звільнена з роботи. 01.01.1981 року
прийнята на роботу на шахту «Ім. Героя
Радянського союзу А.В. Лопатіна». 01.03.1995
року звільнена з роботи по скороченню
чисельності працівників. У зв'язку з
тривалою роботою в особливо шкідливих
та тяжких умовах праці в неї значно
погіршився стан здоров'я, внаслідок
чого остання неодноразово була змушена
звертатися за медичною допомогою.
Відповідно до довідки МСЕК серії 2-18 АБ
№ 005265 від 12.04.1994 року позивачу вперше та
безтерміново встановлено 50% втрати
професійної працездатності та III групу
інвалідності. Внаслідок отримання
професійного захворювання позивачу
завдано значної моральної шкоди у
вигляді фізичних та душевних
страждань, які виражаються у втраті
працездатності, являється інвалідом III
групи, постійно відчуває біль у грудях,
кашель. Внаслідок наведеного відчуває
великі незручності у веденні
домашнього господарства, стало важко
займатися домашніми справами, перестав
бути повноцінною людиною.

Представник відповідача подав
заперечення на позовну заяву, в якому,
посилаючись на те, що позивач
перебувала у трудових відносинах із
шахтою «Ім. Героя Радянського союзу А.В.
Лопатіна» (шахта № 1
«Червоноградська»), яка на даний час
ліквідована і передана в дирекцію з
ліквідації шахт ДП ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація», просить
відмовити позивачеві у задоволенні
позову, оскільки ДП «Львіввугілля» є
неналежним відповідачем у справі.

Позивач та її представник у
судовому засіданні позов підтримали.
Позивач пояснила, що внаслідок
отримання професійного захворювання
вона є інвалідом III групи, має постійний
кашель, біль у грудях, важко займатися
домашніми справами. Просять позов
задовольнити.

Представник відповідача у
судовому засіданні позов не визнала,
посилаючись на те, що ДП «Львіввугілля»
у даній справі - неналежний відповідач,
тому просить у задоволенні позову
відмовити.

Журнальної формою ухвали від
07.05.2014 року ДП «Центральна Західна
Компанія»
«Вуглеторфреструктуризація» залучено
до участі у справі як третю особу.

Представник третьої особи подав
до суду заперечення на позовну заяву, у
якому послався на те, що ДП ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація» не є
правонаступником шахти №1
«Червоноградська», на якій працювала
позивач, не є та не був її роботодавцем,
тому обов'язок відшкодування шкоди у
підприємства відсутній.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі та з'явилися у
судове засідання, з'ясувавши обставини
справи, суд дійшов висновку про відмову
у задоволенні позову з огляду на таке.

З копії трудової книжки позивача
установлено, що з 03.09.1959 року по 05.03.1973
року та з 01.09.1978 року по 01.11.1979 року вона
перебувала у трудових відносинах із
шахтою № 5 «Великомостівська»; у період
з 01.01.1981 року по 01.03.1995 року працювала на
шахті «Ім. Героя Радянського союзу А.В.
Лопатіна» (шахта № 1
«Червоноградська»), звідки була
звільнена по скороченню чисельності
працівників.

У зв'язку з роботою в особливо
шкідливих та тяжких умовах праці
позивач була змушена звертатися за
медичною допомогою, що підтверджується
копіями наявних у справі медичних
документів.

04.04.1994 року шахтою №1
«Червоноградська» позивачу видано акт
розслідування професійного
захворювання, з якого слідує, що
професійне захворювання у позивача
виникло у зв'язку з її пиловим стажем,
який становить 32 роки 8 місяців.

Відповідно до довідки МСЕК серії
2-18 АБ № 005265 від 12.04.1994 року позивачу
вперше та безтерміново встановлено 50%
втрати професійної працездатності та
III групу інвалідності.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Право на відшкодування моральної
шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я
на виробництві вперше було передбачено
Законом України «Про охорону праці»,
який введено в дію 24.11.1992 року (згідно з
Постановою Верховної Ради України від
14.10.1992 року № 2695-XII) і який був чинним на
момент виникнення спірних
правовідносин.

Відповідно до статті 12 Закону
України «Про охорону праці»
відшкодування моральної шкоди
провадиться власником, якщо небезпечні
або шкідливі умови праці призвели до
моральної втрати потерпілого,
порушення його нормальних життєвих
зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, заподіяні працівникові
внаслідок фізичного або психічного
впливу, що спричинило погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру. Відшкодування моральної
шкоди можливе без втрати потерпілим
працездатності. Порядок відшкодування
моральної шкоди визначається
законодавством.

Такий порядок був передбачений
Правилами відшкодування власником
підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, затвердженими
постановою Кабінету міністрів України
від 22.06.1993 року № 492, введеними в дію з
01.07.1993 року (далі - Правила).

Згідно з абзацом 5 пункту 4 цих
Правил за наявності факту моральної
шкоди потерпілому відшкодовується
така.

Відповідно до пункту 38 Правил
право на отримання потерпілим виплат
на відшкодування шкоди настає з дня
встановлення йому МСЕК стійкої втрати
професійної працездатності.

Стійку втрату професійної
працездатності унаслідок професійного
захворювання позивачеві вперше було
встановлено за час її роботи на шахті
«Ім. Героя Радянського союзу А.В.
Лопатіна» (шахта № 1 «Червоноградська»)
- 12.04.1994 року, а розмір відшкодування
моральної шкоди на цей час, згідно з
частиною 2 пункту 11 зазначених Правил,
не міг перевищувати двохсот
мінімальних розмірів заробітної плати
(60000 крб.) (Постанова Верховної Ради
України № 3653-12 «Про підвищення
мінімальних розмірів заробітної плати
та пенсії за віком» від 25.11.1993 року).

Як зазначено у п. 4.1 Рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним зверненням
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення частини третьої статті 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (справа про
відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування), ухваленого
27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно
до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу
України (435-15) моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення таких особистих
немайнових прав, як право на життя,
право на охорону здоров'я тощо.
Ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання.

З урахуванням наведеного та
наявних у справі копій медичних
документів, що свідчать про втрату
позивачем професійної працездатності
унаслідок професійного захворювання
та необхідність її лікування у зв'язку
з цим, суд вважає доведеним факт
спричинення позивачеві моральної
шкоди.

При цьому судом ураховано, що наказом
МПЕ від 11.07.2000 року № 248 «Про ліквідацію
ДВАТ «Шахти №5 «Великомостівська» ДХК
«Укрзахідвугілля» зобов'язано
організувати роботу з фізичної
ліквідації ДВАТ «Шахта № 5
«Великомостівська». Пунктом 9 даного
наказу передбачено, що
правонаступником майнових прав та
обов'язків ДВАТ «Шахта № 5
«Великомостівська» призначено ДК
«Укрвуглереструктуризація» згідно з
розподільчим балансом.

Крім того, наказом Міністерства
палива та енергетики України від 24.12.2002
року № 751 «Про реорганізацію ВАТ ДХК
«Львіввугілля» створено ДП
«Львіввугілля», у склад якого ДВАТ
«Шахта №5 «Великомостівська» не
ввійшла та на даний час ліквідована.

Наказом МВП від 18.07.1996 року № 345
«Про передачу структурних одиниць
об'єднання «Укрзахідвугілля» шахту № 1
«Червоноградська» передано в державну
компанію «Укрвуглереструктуризація»
(Дирекція по ліквідації шахти № 1
Червоноградська) для здійснення
фізичної ліквідації.

Ліквідація даного підприємства
за рішенням Кабінету Міністрів України
здійснюється відповідно до Порядку
ліквідації збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 939 від 27.08.1997 року.

Згідно з п.7 Порядку ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 939 від 27.08.1997 року,
на підставі рішення про ліквідацію
гірничого підприємства Мінвуглепром
не пізніше ніж за рік до початку її
проведення видає відповідний наказ, в
якому визначаються заходи з підготовки
гірничого підприємства до ліквідації,
особи, відповідальні за їх проведення,
дата припинення з видобутку (переробки)
вугілля та дата початку робіт з
ліквідації з гірничого підприємства,
термін їх виконання, а також
підприємства, на які покладаються
функції з проведення відповідно до
затвердженого проекту ліквідації
гірничого підприємства заходів,
спрямованих на подолання
соціально-економічних,
гідроекологічних та інших негативних
наслідків цієї ліквідації, та із
здійснення постійного контролю стану
гірничого підприємства, що
ліквідується або ліквідовано.

Згідно з вищевказаним Порядком,
питання правонаступництва
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств, які ліквідуються за
рішенням КМУ, не визначаються
проектами їх ліквідації.

Пунктом 18 Порядку ліквідації
збиткових вугледобувних
вуглепереробних підприємств № 939 від
27.08.1997 року надано виключний перелік
заходів, які повинні бути здійснені
замовником з подолання негативних
наслідків ліквідації гірничого
підприємства. Видатки підприємства не
включали сум для покриття витрат
відшкодування шкоди, заданої каліцтвом
чи професійним захворюванням.

Як видно з акта робочої комісії
про закінчення фізичного закриття
шахти «Червоноградської» від 09.02.2000 р.
№ 48 - генеральним підрядником
«Укрзахідвуглебуд» виконано фізичне
закриття шахти № 1 «Червоноградська».

Згідно з довідкою № 1747/20 від 22.08.2005
р. Головного управління статистики у
Львівській області - шахта ім. Лопатіна
(№ 1 «Червоноградська») 10.10.1997 року
вилучена з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Наведені обставини встановлені
судовими рішеннями у цивільних справах
№ 459/2044/13-ц та 459/5620/13-ц (копії яких є у
матеріалах справи), а тому відповідно
до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не
підлягають.

Оскільки ДВАТ «Шахта № 5
«Великомостівська» до складу ДП
«Львіввугілля» не увійшла та на даний
час ліквідована, а шахта № 1
«Червоноградська» фізично закрита,
ураховуючи відсутність доказів
правонаступництва ДП «Львіввугілля»
прав та обов'язків зазначених шахт,
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
В. В. Грабовський