Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3805/14
Головуючий у 1-й інстанції Гавілей М.М.
Суддя-доповідач Маловічко С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого Кримської
О.М.

Суддів Маловічко
С.В.

Воробйової
І.А.

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Токмацького районного суду
Запорізької області від 24 липня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_4, про звернення стягнення
на предмет іпотеки, виселення, -

В С Т А Н
О В И Л А:

В травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3,
третя особа: ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення.

В обґрунтування позову зазначено, що
04.03.2008р. між Банком та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, згідно
умов якого останній отримав кредит у
розмірі 30000 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 16,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 07.03.2013 року. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між Банком та
ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки
від 04.03.2008р., предметом якого є житловий
будинок загальною площею 53,10 кв. м.,
житловою площею 34,40 кв. м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Через
неналежне виконання умов кредитного
договору у позичальника станом на
18.04.2014р. утворилася заборгованість у
розмірі 27 209,54 доларів США, що
еквівалентно 305 291,07 грн., у зв»язку з чим
позивач просив суд в рахунок її
погашення звернути стягнення на
будинок загальною площею 53,10 кв. м.,
житловою площею 34,40 кв. м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом продажу вказаного предмету
іпотеки з укладанням від імені
іпотекодавця договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з отриманням
кадастрового номеру земельної ділянки,
з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на:
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій необхідних для
продажу предмету іпотеки, та виселити
відповідача і інших осіб, які
зареєстровані та (або) проживають у
житловому будинку, що знаходиться в
іпотеці.

Рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 24 липня 2014року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ
«КБ «ПриватБанк» подано апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і ці обставини не
оспорюються сторонами, що у ОСОБА_4
утворилась перед ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 14.14680 від 04.03.2008р., яка станом на
18.04.2014р. складає 27 209,54 доларів США, що за
курсом НБУ еквівалентно 305 291,07 грн.
Вказана заборгованість складається із:
заборгованості за тілом кредиту - 13 243,31
доларів США, заборгованості по
процентам - 8 085,64 доларів США, пені - 4563,68
доларів США, а також штрафів: 22,28
доларів США ( фіксована складова), 1294,63
долари США (процентна складова). Тому у
Банку виникло право звернути стягнення
на нерухоме майно - будинок АДРЕСА_1,
який належить на праві власності
ОСОБА_3 і переданий нею Банку в іпотеку
за договором № 14.14680 від 04.03.2008р. задля
забезпечення виконання зобов»язань
ОСОБА_4 за вказаним кредитним
договором.

Відмовляючи в задоволенні позову Банку
про звернення стягнення на вказане
іпотечне майно, суд першої інстанції
правильно виходив із того, що на час
розгляду цих вимог банку набув
чинності ЗУ «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03.06.2014р., яким
введено тимчасову заборону щодо
звернення стягнення на іпотечне майно
за споживчими кредитами в іноземній
валюті, якщо таке майно є житловим
приміщенням та використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя за
умови, що у їх власності не мається
іншого нерухомого житлового майна. При
цьому висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи, з яких судом
з»ясовано, що переданий в іпотеку
будинок є єдиним і постійним місцем
мешкання позичальника, майнового
поручителя та трьох їхніх дітей.

Так, ОСОБА_3 є власником житлового
будинку АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу № 286 від 05.05.2005р., що
підтверджується довідкою КП «Абрис»,
іпотечним договором, Витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Згідно Витягу з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, іншого
нерухомого майна за ОСОБА_3 не
зареєстровано.

В матеріалах справи мається довідка
квартального комітету від 21.07.2014р.,
згідно якої ОСОБА_3 разом з чоловіком
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дітьми: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживають в
будинку за адресою: АДРЕСА_1 / а.с. 53/.

З паспортних даних слідує, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 зареєстровані в цьому житловому
будинку, а у відношення ОСОБА_3 також
реєстрація за цією адресою
підтверджується довідкою
адресно-довідкової служби / а.с. 26, 27, 34/.

Тому суд правильно встановив, що
спірний будинок, який є предметом
іпотеки, використовується як місце
постійного проживання відповідача та є
єдиним житловим майном, яке перебуває
у її власності, що виключає можливість
звернення на нього стягнення на
теперішній час у відповідності до
вищевказаної норми закону про
мораторій.

Те, що вказаний закон набув чинності
після звернення Банку з цим позовом до
суду, не є підставою для його
незастосування до спірних
правовідносин, оскільки на момент
вирішення спору цей закон вже діяв.

Посилання Банку на статтю 56 ЗУ «Про
заставу», згідно якої у випадках, коли
після укладення договору застави
законодавством встановлено правила, що
погіршують становище заставодавця та
(або) заставодержателя, умови договору
зберігають силу на весь термін його
дії, не спростовують висновків суду,
оскільки закон про мораторій не
погіршує становище сторін іпотечного
договору, не змінює його умови, але лише
тимчасово забороняє звернення
стягнення на іпотечне майно у
визначених законом випадках.

Крім того, відповідно до статті 4 ЗУ
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» протягом дії цього закону інші
закони України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Таким чином, суд вирішив спір у
відповідності до діючого на час
ухвалення рішення законодавства, а
відмова з підстав дії мораторію в
задоволенні позову Банку не позбавляє
його права на повторне звернення до
суду після зняття мораторію на
задоволення вимог кредитора за
валютними кредитами.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 3,15 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 24 липня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: