Дата документу 06.08.2014
Справа № 334/5328/14-ц
Провадження № 2/334/2179/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді -
Махіборода Н.О.

при секретарі -
Кузьменко О.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
недієздатного ОСОБА_2 інтереси якого
представляє ОСОБА_3, про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з
позовною заявою, згідно якої просить
стягнути з відповідача, інтереси якого
представляє ОСОБА_3, аліменти на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини
з усіх видів заробітку(доходу), але не
менш 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно до
повноліття дитини, оскільки
добровільно виділяти кошти на
утримання дитини у належному обсязі
відповідач не бажає.

Сторони перебували у шлюбі з 2000 р. по
жовтень 2013 р. 21 жовтня 2013 року за
рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя шлюб розірвано. Відповідач
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає, так як він є інвалідом 1
групи з дитинства. Дитина ОСОБА_4
проживає з позивачкою, знаходиться на
її повному утриманні, при цьому
позивачка не працює, є інвалідом 3 групи
з дитинства, і як вона вважає її доходів
на утримання дитини в неї не вистачає,
через це, вона звернулася до з позовом
до суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні
наполягала на задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_6 повністю
підтримав позовні вимоги позивачки та
просить їх задовольнити.

Представник недієздатного ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, яка є матір'ю відповідача, проти
позовних вимог позивачки заперечувала
частково, пояснивши суду, що вона в
добровільному порядку виплачувала
аліменти позивачці на утримання онука,
але після того як в черговий раз її син
потрапив до лікарні і пройшов курс
стаціонарного лікування, який є дуже
затратним, оскільки він потребує
лікування дорогими ліками, вона
перестала надавати аліменти позивачці,
до того ж вона з'ясувала, що позивачка
разом з дитиною, отримує більшу суму
грошової допомоги, чим відповідач по
справі, тобто син ОСОБА_3

Крім того, позивачка поживає в квартирі
за адресою АДРЕСА_1, яка належить її
сину ОСОБА_2 на праві приватної
власності, і квартплату і комунальні
послуги повністю сплачує відповідачка,
тобто позивачка проживає в квартирі
безкоштовно. Тому, представник
недієздатного відповідача - ОСОБА_3 не
має матеріального достатнього
матеріального забезпечення, щоб
сплачувати ще й аліменти на утримання
онука, оскільки матеріальне
забезпечення позивачки з дитиною
набагато більше чим матеріальне
забезпечення відповідача - ії
недієздатного сина..

Заслухавши пояснення позивачки, її
представника, представника
недієздатного ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вивчивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі з 02.06.2000р., який
розірвано 21.10.2013р. Ленінським районним
судом м. Запоріжжя, яке залишено без
змін апеляційним судом Запорізької
області від 27.11.2013 року та Вищим
спеціалізованим судом від 12.02.2014 року
/а.с.23-25/.

Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.5/, який визнаний
інвалідом дитинства у зв'язку з
розумовою відсталістю /а.с.8/.

Дитина проживає разом з позивачкою, у
квартирі АДРЕСА_2 що підтверджується
відповідною довідкою про склад сім'ї
виданою центром обслуговування
абонентів №9 /а.с.6/.

Судом встановлено що сторони разом не
проживають, дитина знаходиться з
матір'ю, яка отримує на дитину
соціальну допомогу.

Позивачка є інвалідом з дитинства 3
групи, ніде не працює та займається
доглядом за своїм сином ОСОБА_4 /а.с. 7/.

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом
дитинства 1 групи, що підтверджується
відповідним посвідченням виданим
21.04.2014 /а.с. 20/. Відповідно до довідки до
акту огляду МСЕК відповідач є
інвалідом дитинства групи
інвалідності «А» за зором -
безстроково, потребує постійної
сторонньої допомоги, оскільки він
нічого не бачить, нічого не чує, не
розмовляє, та потребує постійного
стороннього догляду, який здійсню його
мати - ОСОБА_3 /а.с.28/.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 27.06.2012 року, відповідач
ОСОБА_2 був визнаний недієздатним /а.с.9/.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22.08.2012 року
недієздатному ОСОБА_2 призначено
опікуна, його матір - ОСОБА_3 /а.с. 10/.

Згідно ст. 30 ЦК України цивільну
дієздатність має фізична особа , яка
усвідомлює значення своїх дій та може
керувати ними. Цивільною дієздатністю
фізичної особи є ії здатність своїми
діями набувати для себе цивільних прав
і самостійно їх здійснювати, а також
здатність своїми діями створювати для
себе цивільні обов'язки, самостійно їх
виконувати та нести відповідальність у
разі їх невиконання.

Відповідно до ст. 40 ЦК України фізична
особа визнається недієздатною з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про це.

Суд звертає увагу на те, що в позовній
заяві позивачки міститься вимога про
стягнення аліментів на утримання
дитини саме з недієздатного ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення суду про визнання недієздатним
ОСОБА_2 набрало законної сили 10.07.2012
року, таким чином, суд вважає що
відповідач ОСОБА_3 не може відповідати
по аліментним зобов'язанням перед
позивачкою на утримання свого
неповнолітнього сина, оскільки ОСОБА_2
в силу закону не може нести ніякої
відповідальності за невиконання своїх
обов'язків у випадку прострочення або
несплати аліментів, крім того, звідси
витікає неможливість зобов'язувати або
застосовувати заходи впливу у випадку
невиконання зобов'язання до сторони
яка здійснює представництво інтересів
недієздатного ОСОБА_2 - ОСОБА_3, що
суперечило б правовій природі опіки.

Судом також встановлено, що позивачка
щомісячно отримує державну соціальну
допомогу яка призначається дітям
інвалідам у розмірі 1307,30 грн., державну
соціальну допомогу на себе, як
інваліда дитинства 3 групи у розмірі 949
грн, та пенсію в разі втрати
годувальника померлого внаслідок
загального захворювання яка становить
1049 грн. що в сукупності складає 3305,30 грн,
/а.с.41,42,43/.

В той час як недієздатний ОСОБА_2
отримує державну допомогу як інваліда
з дитинства у розмірі 1660,75 грн,
щомісячно, при цьому страждає пухлиною
головного мозку. Крім того, в силу інших
захворювань, він визнаний інвалідом 1
групи, згідно висновку МСЕК він
регулярно повинен бути під наглядом
окуліста, невропатолога, лорлікаря,
нейрохірурга, періодично проходити
магнітно - комп'ютерну томографію
головного мозку, тобто лікування є дуже
затратним, таким чином, у випадку
здійснення виплат аліментів за рахунок
відповідної соціальної допомоги, це
відповідача може поставити у дуже
скрутне матеріальне становище.

Тобто, судом встановлено що позивачка з
дитиною має більше матеріальне
забезпечення, чим недієздатний
відповідач по справі. При цьому, судом
встановлено що опікун відповідача по
справі ОСОБА_3 ще й утримує позивачку з
дитиною, сплачуючи квартплату та
комунальні послуги, за квартиру і якій
проживає позивачка з дитиною, при цьому
квартира належить на праві власності
відповідачу по справі, а позивачка
перешкоджає користуванню цією
квартирою і відповідачу і його матері,
крім того, позивачка утримує у себе
правовстановлюючі документи на цю
квартиру, відмовляючись повернути їх
опікуну власника.

Таким чином, у суда є всі підстави для
відмови в задоволенні позовних вимог
позивачки щодо стягнення аліментів на
утримання її неповнолітньої дитини з
недієздатного відповідача,
матеріальне становище якого значно
гірше чим ії матеріальне становище.

У зв'язку з тим, що позивач звільнений
від судових витрат на підставі п. 3 ст. 5
ЗУ «Про судовий збір», судові витрати
необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України,
ст. ст. 30 Цивільного Кодексу України,
суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
недієздатного ОСОБА_2, інтереси якого
представляє ОСОБА_3, про стягнення
аліментів на утримання сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх
видів заробітку (доходу), але не менш 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно до
повноліття дитини - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок
держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя