Київський районний суд м. Одеси
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/9494/14-ц
Провадження № 2/520/5509/14
Київський районний суд міста Одеси у
головуючого - судді Літвінової І.А.
секретар судового засідання - Хіхлуха
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виселення,
ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2 та
просить суд ухвалити рішення про
виселення відповідача з належного
позивачу приміщення за адресою:
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує
тим, що з 2002 року місце перебування її
колишнього чоловіка ОСОБА_2 їй
невідомо, але за неперевіреною
інформацією ОСОБА_2 знаходиться в
місцях позбавлення волі, що і стало
підставою для звернення з позовом до
суду.
У судових дебатах ОСОБА_1 позовні
вимоги змінила та просила суд зняти
ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання
за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, за згодою позивача судом
постановлено ухвалу про заочний
розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача судом
встановлено, що під час перебування
сторін у шлюбі, за згодою позивача 11
грудня 2000 року ОСОБА_2 було
зареєстровано у квартирі АДРЕСА_1.
Частка в цій квартирі належить
позивачці на підставі договору міни
від 23.05.2000 року, який рішенням
Київського районного суду міста Одеси
від 03.03.2008 року визнано дійсним.
11 грудня 2008 року шлюб між сторонами
було розірвано, про що Київським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції було зроблено актовий запис за
№ 910.
Позивачка у судовому засіданні
пояснила, що з 2002 року відповідач в
квартирі не проживає, у зв'язку з чим
вона бажає його виселити.
Після початку розгляду справи по суті
позивачка вже заявила нові вимоги,
якими просила зняти відповідача з
реєстраційного обліку за адресою:
З огляду на викладене, суд вважає за
необхідне дати правову оцінку кожної з
вимог заявлених позивачем.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
У випадку порушення його права, не
пов'язаного з позбавленням права
власності, власник має право вимагати
усунення перешкод у користуванні.
В разі коли такі перешкоди полягають у
неправомірному користуванні житлом
власника, або іншим належним йому
приміщенням для цілей проживання,
останній вправі, відповідно до
положень житлового законодавства,
вимагати виселення із належного йому
Виселення - це юридичне поняття, що
означає видворення особи із займаного
Виселення з квартири є фізичною дією,
яка здійснюється виключно органами
державної виконавчої служби.
При цьому предметом такого позову є
фактичне виселення з квартири, а
підставою позову - відсутність права на
знаходження в житловому приміщенні або
ж позбавлення такого права.
Як з'ясовано у судовому засіданні
відповідач не проживає за вказаною
адресою з 2002 року, що само по собі
позбавляє позов про виселення підстави
для його пред'явлення, оскільки
неможливо виселити особу з приміщення
в якій вона не проживає.
Такі обставини свідчать про
неправильність обрання позивачем
способу захисту порушеного права.
Щодо вимоги про зняття особи з
реєстрації місця проживання суд
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
реєстрація місця проживання та місця
перебування осіб здійснюється органом
реєстрації. Центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
реєстрації фізичних осіб, затверджує
відповідно до закону порядок
реєстрації місця проживання та місця
перебування осіб в Україні, зразки
документів, необхідних для реєстрації
і зняття з реєстрації місця проживання
та місця перебування.
Таким органом є Державна міграційна
служба України (далі - ДМС України),
діяльність якої спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра внутрішніх
справ України.
ДМС України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через територіальні
Постановою Кабінету Міністрів України
від 15 червня 2011 р. № 658 утворено 27
територіальних органів Державної
міграційної служби України, у
структурі яких функціонують 679
територіальних підрозділів.
На території Одеської області органом
який реалізує державну політику,
зокрема, у сфері реєстрації фізичних
осіб є Головне управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області та територіальні підрозділи.
Відповідач - це особа, на яку вказує
позивач як на порушника своїх прав. З
огляду на це ОСОБА_2 є неналежними
відповідачем за вимогами про зняття з
реєстраційного обліку, оскільки
останній не має прав та обов'язків на
зняття фізичних осіб з реєстрації, а
суд відповідно до ст. 33 ЦПК України
позбавлений самостійно залучати
належного відповідача у справі.
Слід також зазначити, що якщо позивач
помилиться і притягне відповідачем
особу, яка його прав не порушила або не
повинна відповідати за позовом з інших
причин, суд у позові повинен відмовити.
Предметом нових позовних вимог ОСОБА_1
є скасування реєстрації місця
проживання відповідача.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою в день
звернення особи із заявою в органи
реєстрації.

Таким чином вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК
України; ст. 405 ЦК України). Слід
зазначити, що саме таку правову позицію
висловив Верховний Суд України у
Постанові від 12.01.2012 року.

Вказане було роз'яснено позивачу в
ухвалі про залишення позовної заяви
без руху від 21.08.2014 р. (а.с.10), однак
позивач на це уваги не звернув,
повністю проігнорувавши пропозиції
суду визначитися із змістом позовних
вимог.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що
суд розглядає справи в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін.

В той же час, як вбачається зі змісту
ухвали про залишення позовної заяви
без руху від 21.08.2014 року, судом створені
усі необхідні умови для реалізації
позивачем своїх законних прав шляхом
роз'яснення можливих способів їх
захисту у даному конкретному випадку.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що вимоги позивача про
виселення задоволенню не підлягають
через невідповідність способу захисту
порушеного права, а вимоги до ОСОБА_2
про зняття останнього з реєстрації
місця проживання є безпідставними
через неналежність відповідача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 321, 391, 405 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 157, 209, 212-215,
224-226, 233 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення із заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня оголошення
ухвали про залишення заяви без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Суддя
Літвінова І. А.