Справа № 367/606/13-ц Головуючий у І
інстанції Линник В.Я.Провадження №
22-ц/780/5380/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Сержанюка
А.С.,

При секретарі - Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 27 травня 2013 року
у справі за позовом прокурора міста
Ірпеня Київської області до
Коцюбинської селищної ради Київської
області, ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа:
Комунальне підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство», про
визнання недійсним рішення, державного
акту на право власності на землю,
визнання права на земельну ділянку, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о
в и л а:

До Ірпінського міського суду
Київської області звернувся прокурор
м. Ірпеня Київської області з вказаним
позовом, який мотивував тим, що
рішенням Коцюбинської селищної ради
Київської області від 24.12.2008 року №
1882/25-5 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1», ОСОБА_2 затверджено проект
землеустрою щодо відведення та
передачі у приватну власність
земельної ділянки площею 0,15 га. для
вказаних цілей.

На підставі зазначеного рішення,
ОСОБА_2 видано державний акт серії ЯЗ №
449637 на право власності на земельну
ділянку площею 0,15 га. із кадастровим
номером :01:041:0040 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1

Вважає, що спірна земельна ділянка
знаходиться за межами селища
Коцюбинське, Київської області.

Коцюбинською селищною радою
Київської області, йому незаконно було
передано у приватну власність за
рахунок земель, що перебувають в
постійному користуванні Комунального
підприємства «Святошинське
лісопаркове господарство» земельну
ділянку.

Так як вказану земельну ділянку було
надано у користування Святошинському
лісопарковому господарству на
підставі постанови Ради Міністрів УРСР
від 20.06.1956 року № 673 без виключення її з
Держлісфонду України та згідно з
картографічними матеріалами
лісовпорядкування, вказана земельна
ділянка обліковуються, як квартали
Святошинського та Київського лісництв.

Спірну земельну ділянку в приватну
власність відповідача було передано
без її вилучення з користування КП
«Святошинське лісопаркове
господарство», тобто, без відома
держави в особі уповноваженого органу
та постійного землекористувача, яким є
КП «Святошинське лісопаркове
господарство.

Крім того, при прийнятті рішення,
Коцюбинською селищною радою Київської
області не було дотримано вимоги ст.ст.
20, 21 Земельного кодексу України, ст. 57
Лісового кодексу України, так як зміна
цільового призначення спірної
земельної ділянки з лісового фонду на
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд не проводилась,
будь-яких рішень щодо такої зміни не
приймалось.

Також зазначає, що у порушення вимог
ст. 9 Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації», якою передбачено
обов'язковість проведення вказаної
експертизи проектів землеустрою щодо
відведення земель лісогосподарського
призначення, державна експертиза
проекту землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки ОСОБА_2 не
проводилась.

Вказує, що відведення спірної
земельної ділянки відповідачу під
будівництво і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, генеральним планом
смт. Коцюбинське, Київської області не
передбачено, а отже, оспорюване
рішення, Коцюбинською селищною радою
Київської області прийнято з
порушенням вимог ст. 39 Земельного
кодексу України, ст.ст. З, 10, 12, 13, 23
Закону України «Про планування і
забудову територій».

Також, посилається на те, що ОСОБА_2
відчужив зазначену вище земельну
ділянку ОСОБА_1 по договору дарування
від 25.03.2009 року, на підставі якого, їй
видано новий державний акт на право
власності на земельну ділянку.

Вважає, що рішення Коцюбинської
селищної ради Київської області від
24.12.2008 року № 1882/25-5 не відповідає
вимогам закону, порушує право
державної власності на спірну земельну
ділянку, а тому, підлягає визнанню
недійсним. З цих же підстав, підлягає
визнанню недійсним виданий ОСОБА_2 на
підставі вказаного рішення державний
акт на право власності на земельну
ділянку.

Вказує, що зазначений вище договір
дарування земельної ділянки, укладений
25.03.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, згідно
ст. 228 ЦК України є нікчемним.

Зазначив, що, оскільки уповноваженим
державою органом рішення про передачу
спірної земельної ділянки у власність
ОСОБА_2 не приймалось, тому, відповідно
до ст. 346 ЦК України право державної
власності на цю ділянку не припинено, а
право власності відповідача на неї на
законних підставах не виникло.

Відповідно до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності.

Просив визнати недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради Київської
області від 24.12.2008 року № 1882/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1», визнати
недійсними державні акти серії ЯЗ №
449637 на право власності на земельну
ділянку площею 0,15 га., кадастровий
номер :01:041:0040 для будівництва і
обслуговування жилого будинку
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1, виданий на ім»я ОСОБА_2 та
серії ЯЖ № 410376 на право власності на
земельну ділянку площею 0,15 га.,
кадастровий номер :01:041:0040 для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1

Заочним рішення Ірпінського
міського суду Київської області від
27.05.2013 року позовні вимоги прокурора м.
Ірпеня Київської області задоволено
частково.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просила, заочне рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 27.05.2013 року в частині
визнання недійсним державного акту
серії ЯЖ № 410376 на право власності на
земельну ділянку, який видано на її
ім»я скасувати, ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову позивачу у
задоволенні цієї вимоги. Зазначила, що
заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 27.05.2014 року
ухвалене з порушенням норм
матеріального права, без врахуванням
доказів, що мають істотне значення для
вирішення справи по сутті.

Перевіривши законність і
обґрунтованість заочного рішення
Ірпінського міського

суду Київської області від 27.05.2013 року в
межах доводів апеляційної скарги

та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 Цивільного
процесуального кодексу України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням Коцюбинської селищної ради
Київської області від 24.12.2008 року №
1882/25-5 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1» ОСОБА_2 затверджено проект
землеустрою щодо відведення та
передачі у приватну власність
земельної ділянки площею 0,15 га. На
підставі зазначеного рішення, ОСОБА_2
видано державний акт серії ЯЗ № 449637 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,15 га., кадастровий номер
:01:041:0040 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1

В подальшому, ОСОБА_2 відчужив
зазначену земельну ділянку ОСОБА_1, що
підтверджується договором дарування
від 25.03.2009 року, на підставі якого, їй
було видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 410376 на право власності на земельну
ділянку площею 0,15 га., кадастровий
номер :01:041:0040 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1

Задовольняючи вимоги прокурора в цій
частині, суд першої інстанції виходив з
того, що у зв»язку з визнанням
недійсним рішення ради про передачу у
власність ОСОБА_2 земельної ділянки та
державного акту серії ЯЗ № 449637, є
правові підстави для визнання
недійсним виданого на ім»я
обдарованої державного акта серії ЯЖ №
410376.

Ухвалюючи заочне рішення в частині
визнання відповідного договору
дарування нікчемним, Ірпінський
міський суд Київської області прийшов
до правильного висновку про
необґрунтованість посилань прокурора
на нікчемність договору дарування від
25.03.2009 року.

Проте, дійшовши до таких висновків,
суд, в порушення вимог ст. ст. 81, 131, 152
Земельного кодексу України та всупереч
попереднім висновкам про відсутність
підстав вважати договір дарування
нікчемним, визнав державний акт, на
право власності на земельну ділянку,
виданий ОСОБА_1 недійсним.

Крім вказаного, суд не звернув уваги,
що правовою підставою видачі ОСОБА_1
державного акту є договір дарування
від 25.03.2009 року, що прямо вказано у
державному акті серії ЯЖ № 410376,
відповідно, без вирішення питання щодо
правомірності набуття ОСОБА_1 права на
спірну земельну ділянку за
цивільно-правовою угодою, як це
передбачає п. «в» ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81, ст. 131
Земельного кодексу України (в редакції
на час виникнення спірних
правовідносин) громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки в тому числі на підставі
придбання за договорами
купівлі-продажу, дарування, міни,
іншими цивільно правовими угодами.
Укладення таких угод здійснюється
відповідно до Цивільного кодексу
України.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу
України (в редакції на час виникнення
спірних правовідносин) право власності
на земельну ділянку посвідчується
державним актом.

За змістом вказаних норм правовою
підставою набуття громадянином права
власності на земельну ділянку є
укладення ним цивільно-правової угоди,
а державний акт, що видається на
підставі такої угоди, лише посвідчує
право особи на земельну ділянку.

Отже, без встановлення судом
недійсності (невідповідності вимогам
закону) правочину, як правової підстави
придбання громадянином земельної
ділянки, визнання недійсним державного
акту, виданого на підставі цього
правочину, в даному випадку є
необґрунтованим.

Такі висновки відповідають приписам
щодо правомірності правочину,
встановленим ст. 206 Цивільного кодексу
України, згідно якої, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Такі висновки також узгоджуються із
положеннями ч. 3 ст. 152 Земельного
кодексу України, згідно якої захист
порушених прав громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється,
в тому числі - шляхом заявлення позову
про визнання угоди недійсною.

Задовольняючи позов прокурора та
позбавляючи ОСОБА_1 права власності на
набуте майно з огляду на наявність
порушень при передачі земельних
ділянок у власність з боку органу
державної влади - Коцюбинської
селищної ради Київської області, суд
першої інстанції також не врахував, що
самі по собі допущені органами
публічної влади порушення не можуть
бути безумовною підставою для визнання
недійсними розпоряджень про передачу
земельних ділянок та повернення
спірного майна державі в порушення
права власності набувача, якщо вони не
допущені внаслідок винної,
протиправної поведінки осіб, а саме
добросовісних набувачів, яким земельні
ділянки були передані у власність.

З огляду на вище викладене, колегія
суддів вважає, що Ірпінський міський
суд Київської області, розглядаючи
даний спір, та ухвалюючи по справі
судове рішення прийшов до помилкового
висновку про задоволення позовних
вимог прокурора м. Ірпеня Київської
області в частині визнання недійсним
державного акту серії ЯЖ № 410376 на право
власності на земельну ділянку, який
виданий на ім»я ОСОБА_1, тому,
апеляційна скарга ОСОБА_1 про
скасування заочного рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 27.05.2013 року в частині
задоволення позовних вимог прокурора
м. Ірпеня Київської області про
визнання недійсним державного акту
серії ЯЖ № 410376 на право власності на
земельну ділянку, який виданий на ім»я
ОСОБА_1 підлягає задоволенню та в цій
частині необхідно ухвалити нове
рішення про відмову прокурору м. Ірпеня
Київської області в задоволенні цих
вимог, а в решті, заочне рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 27 травня 2013
року скасувати в частині задоволення
позову про визнання недійсним
державного акту серії ЯЖ № 410376 на право
власності на земельну ділянку площею
0,15 га., кадастровий номер :01:041:0040,
для будівництва

і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_1.

Ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову прокурору м. Ірпеня
Київської області в задоволенні цих
позовних вимог.

В решті, заочне рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 27
травня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: