Ухвала

іменем україни

18 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Житомиробленерго» про визнання дій
протиправними, відшкодування майнових
збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ПАТ «Енергопостачальна компанія
«Житомиробленерго» про визнання дій
протиправними, відшкодування майнових
збитків та моральної шкоди.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 23 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 08 квітня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно вимог ч. 5 ст. 22 Закону
України «Про міліцію» ОСОБА_1 як
працівник міліції у відставці, який
проживає у селищі міського типу,
забезпечується безоплатно житлом з
опаленням і освітленням за
встановленими нормами. Відповідні
норми встановлено підпунктом «а» п. 1
постанови Кабінету Міністрів України
від 01 серпня 1996 року № 879. Зокрема,
постановою визначено, що у сільській
місцевості і селищах міського типу для
громадян, яким відповідно до
законодавства держава забезпечує
безоплатне освітлення житла (квартири),
пільга надається в межах 30 кВт.год на
місяць. Указаним підпунктом постанову
доповнено 31 грудня 2004 року. До цього
часу норма безоплатного освітлення
житла працівників міліції, що
проживають у сільській місцевості та
селищах міського типу, складала 75
кВт.год на сім'ю з однієї-двох осіб на
місяць, у тому числі, якщо обидва члени
сім'ї мають право на знижку, і додатково
15 кВт.год на кожного іншого члена сім'ї,
а також осіб, які не належать до членів
сім'ї пільговика, але зареєстровані і
проживають у зазначеному житловому
приміщенні.

Також з матеріалів справи вбачається,
що між Зарічанським РЕМ ПАТ «ЕК
«Житомиробленерго» та ОСОБА_1 12 березня
2005 року укладено договір про
користування електричною енергією №
84-354. Пунктом 13 договору визначено, що
споживач щомісяця сплачує за фактично
спожиту електричну енергію до
термінів, які зазначені у платіжних
документах, виписаних постачальником,
які є невід'ємною частиною договору,
або щомісяця до 10 числа наступного
місяця. Пунктом 22.1 договору
передбачено, що споживач несе
відповідальність за прострочення
внесення платежів за електричну
енергію. Причиною відключення житла
позивача від освітлення була
заборгованість за спожиту
електроенергію в сумі 59 грн 55 коп., що
складається з заборгованості в сумі 46
грн 65 коп. відповідно до угоди від 13
жовтня 2006 року № 197 із погашення
заборгованості у 2005-2006 роках та 12 грн 90
коп. заборгованості, що виникла за
використання електроенергії понад
пільгову норму за період з березня до
червня 2011 року.

Згідно з п. 27 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1999 року №
1357, у разі несплати за спожиту
електричну енергію протягом 10 днів
після терміну, зазначеного у договорі
чи платіжному документі, та
неотримання енергопостачальником
повідомлення про оплату на 20 день
споживачу надсилається попередження
про відключення електричної енергії.

Відповідно до п. 35 вказаних Правил
енергопостачальник має право
відключити споживача у разі порушення
термінів сплати за спожиту електричну
енергію у порядку, визначеному п. 27 цих
Правил, або порушення умов договору про
реструктуризацію заборгованості.

27 липня 2011 року позивачу було
направлено попередження про
необхідність погасити заборгованість
в сумі 59 грн 55 коп. Станом на 27 серпня 2011
року заборгованість погашена не була,
тому 31 серпня 2011 року постачання
електричної енергії до квартири
позивача було відключено.

Позивач не надав суду належних і
допустимих доказів того, що борг у сумі
59 грн 55 коп. йому було нараховано
безпідставно. У подальшому вказаний
борг ОСОБА_1 було сплачено, в зв'язку з
чим 22 грудня 2011 року електропостачання
до його квартири відновлено.

Таким чином, підстави для визнання
протиправним відключення 31 серпня 2011
року електропостачання до квартири
позивача відсутні.

Позовні вимоги про відшкодування
майнових збитків та моральної шкоди є
похідними від попередніх вимог, тому
задоволенню не підлягають.

Також безпідставними є вимоги позивача
щодо неправильного нарахування
відповідачем грошових коштів за липень
2013 року, оскільки позивачем не доведено
факт неправильного нарахування
відповідачем коштів за використання
електроенергії у липні 2013 року, наданий
суду акт від 08 серпня 2013 року не є
належним і допустимим доказом.

Щодо позовних вимог про заборону
відповідачу провадити поспішні та
необґрунтовані відключення житла
позивача від енергопостачання, суд
зазначив наступне. Завданнями
цивільного судочинства є вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, тому суд не може зобов'язати особу
в майбутньому не вчиняти певні дії в
зв'язку з можливим порушенням прав
інших осіб. Судове рішення не може
ґрунтуватися на припущеннях,
відповідно, позов в цій частині
задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 23 січня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 08 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель