АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2243/2014
інстанції Никифоров О.Є.
Доповідач: Воронцова Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця « 09» дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.при секретарі:Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 12 червня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5, третя
особа: ОСОБА_6, про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з вище зазначеним
позовом, зазначаючи, що 04 вересня 2008
року між ним та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк надав останньому кредит у розмірі
41 703, 57 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 15 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 04 вересня 2028 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 04 вересня 2008
року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5
уклали договір іпотеки, за умовами
якого відповідач надав в іпотеку
належний йому на підставі договорів
дарування та купівлі - продажу житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6
зобов'язання щодо повернення кредитних
коштів та сплати процентів за
користування ними не виконує, позивач
просив суд в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 04.09.2008 року в розмірі 25992,25 дол. США
звернути стягнення на будинок,
загальною площею 123,90 кв.м., житловою
площею 67,40 кв.м., що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі - продажу
будь - яким способом з іншою особою
покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі - продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно - правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки; виселити відповідача та інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають у житловому будинку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зі
зняттям з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якої входять питання
громадянства, іміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаного будинку.

Рішенням Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 12 червня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду
ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,
просив його скасувати, ухвалити нове
про задоволення позову.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_7, діючий від імені ОСОБА_5
просить її відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу не
підлягаючою задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що дії
позивача по нарахуванню винагороди за
резервування кредитних ресурсів є
неправомірними, оскільки основне
зобов'язання боржником виконано і
винагорода за послугу, що не надається
є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та це
встановлено судом, 04 вересня 2008 року
між позивачем та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір №HEC0GA, за
умовами якого останній отримав кредит
у розмірі 41 703, 57 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 04 вересня 2008
року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5
уклали договір іпотеки, за умовами
якого відповідач надав в іпотеку
належний йому на підставі договорів
дарування та купівлі - продажу житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1. Договір
іпотеки посвідчений нотаріально
/а.с.24-27/

В жовтні 2012 року відповідачем було
повністю погашено кредит за кредитним
договором шляхом проведення повного
розрахунку /а.с.12/

За умовами договору, погашення
заборгованості за цим договором (за
винятком винагороди, що сплачується в
момент надання кредиту) здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати позичальник повинен надавати
кошти (щомісячний платіж) у сумі 687, 09
дол.США згідно графіку погашення
кредиту, що складається із
заборгованості по кредиту, відсоткам,
винагороди, комісії.

Згідно п.8.5. договору при достроковому
(як повному так і частковому) погашені
кредиту позичальник додатково сплачує
банку за користування кредитом 0 % від
суми кредиту, що погашається
достроково.

Згідно ст.598 ЦК України зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Відповідно до п.3.6 договору позичальник
сплачує банку винагороду у розмірі й
строки, визначені п.8.1 договору від дня
списання коштів з кредитного рахунку
до дати повного погашення кредиту. При
цьому, незалежно від кількості днів, що
пройшло від дня закінчення останнього
періоду сплати до дня остаточного
погашення кредиту, винагорода
сплачується у вказаному розмірі.

У п.4.4 договору передбачено, що
винагорода за резервування ресурсів
нараховується за весь час резервування
(до дати погашення кредиту), при цьому
сумою зарезервованих ресурсів
вважається сума, вказана у графіку
погашення кредиту.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що
нарахування винагород, передбачених,
зокрема п.8.1 здійснюється в останню
дату їх сплати, зазначену в п.7.1
договору. Разом з тим, п. 7.1 кредитної
угоди вказане положення не
врегульоване.

Рішенням Конституційного Суду України
від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011
розтлумачено положення пп.22,23 ст.1, ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», які поширюються на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення , так і виконання такого
договору.

Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач
має право достроково повернути
споживчий кредит, у тому числі шляхом
збільшення суми періодичних виплат.
Споживач у разі дострокового
повернення споживчого кредиту сплачує
відсотки за користування кредитом та
вартість всіх послуг, пов'язаних з
обслуговуванням та погашенням кредиту,
за період фактичного користування
кредитом. Кредитодавцю забороняється
встановлювати споживачу будь - яку
додаткову плату, пов'язану з
достроковим поверненням споживчого
кредиту. Умова договору про надання
споживчого кредиту, яка передбачає
сплату споживачем будь - якої
додаткової плати у разі дострокового
повернення споживчого кредиту є
нікчемною.

Сплата винагороди за резервування
кредитних ресурсів не є самостійним
зобов'язанням за вказаним кредитним
договором, а є похідним від основного
зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що
умовами кредитного договору
передбачено зобов'язання щодо сплати
позичальником винагороди за
резервування у разі дострокового
погашення кредиту протирічать умовам
укладеного між сторонами кредитного
договору, а саме: п.2.3.3 абз.6 /а.с.17
зворот/, який передбачає, що
позичальник має право повернути банку
суму кредиту в повному обсязі,
винагороду, відсотки за фактичний
строк його користування.

Оскільки, починаючи з листопада 2012 року
ОСОБА_6 кредитні кошти не використовує,
то як відсотки, так і винагороду банк не
вправі нараховувати і стягувати з
останнього, вважати цю суму
заборгованістю та нараховувати на неї
пеню.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що у
зв'язку з виконання відповідачем
обов'язку повернення суми кредиту у
позивача після цього відпала потреба у
резервуванні таких ресурсів, і
відповідно дії останнього по
нарахуванню такої винагороди
неправомірні, оскільки ним фактично
поставлено питання про сплату
винагороди за послугу, яка вже не
надається.

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суддів до уваги не
приймаються, оскільки не ґрунтуються
на законі, не містять нові засоби
доказування, висновки суду не
спростовують. Суд першої інстанції
правильно визначив характер
правовідносин між сторонами у
відповідності до закону, що їх регулює,
застосував норми матеріального права,
що їх регулюють, дав належну оцінку
зібраним доказам у справі та дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»
відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 12 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього ж часу може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: