АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у 1 інстанції - Литвинова І.В.
Доповідач - Борисова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді: Борисової
О.В.

суддів: Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
16 травня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення
коштів та

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» про стягнення
заборгованості за договором оренди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року представник ПАТ
«УкрСиббанк» звернувся до суду із
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача 39694,57 грн., що становить
неповернуту відповідачем суму
передоплати за договором оренди від 28
липня 2011 року та вирішити питання
судових витрат.

В мотивування вимог посилався на те, що
відповідач зобов'язаний сплатити
різницю між сплаченою авансом сумою
орендної плати у 47633,49 грн. та сумою
орендної плати за фактичне
користування майном по 05 вересня 2011
року у сумі 7938,92 грн., оскільки фактично
користування орендованою квартирою
АДРЕСА_1 було з 18 вересня 2011 року по 05
вересня 2011 року.

У березні 2014 року відповідач ОСОБА_2
звернувся із зустрічним позовом, в
якому просив стягнути з ПАТ
«УкрСиббанк» 15 210,35 грн. заборгованості
по орендній платі з урахуванням
індексу інфляції та 3% річних, 28701,72 грн.
штрафу за прострочення сплати орендної
плати та вирішити питання судових
витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що датою
припинення нарахування орендної плати
є 08 жовтня 2011 року, оскільки цього дня
між сторонами підписано акт
прийому-передачі про повернення
власності, а тому відповідач
зобов'язаний сплатити заборгованість
за договором оренди та відповідні
санкції за його невиконання.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 16 травня 2014 року первісний
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» неповернуту суму
передоплати за договором оренди в
розмірі 39694,57 грн., витрати по сплаті
судового збору в розмірі 396,95 грн.

В задоволенні зустрічного позову -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
представник відповідача ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу та посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального і порушення норм
процесуального права просить
відмовити у задоволенні первісного
позову та задовольнити зустрічний
позов у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, зокрема, що визнання
жилого приміщення непридатним для
проживання є виключною компетенцією
Київської міської ради за поданням
відповідної житлово-експлуатаційної
організації, яка здійснювала
відповідне обстеження жилого
приміщення.

Крім того, рівень шуму в квартирі можна
виявити лише за допомогою спеціального
вимірювального приладу «шумометра» з
дотримуванням вимог ДЕСТ17787-81.

Вказує на те що, відповідно до
відомостей наданих ТОВ
«ЕлітЖитлоСервіс» №81 від 15 вересня 2011
року, з 01 серпня 2011 року по 15 вересня 2011
року жодних звернень від AT
«УкрСиббанк», мешканців орендованої
квартири або її власника щодо
наявності гучного шуму (музики) чи
незадовільних умов проживання не
надходило.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача ОСОБА_2
доводи апеляційної скарги підтримала
та просила її задовольнити.

Представник позивача ПАТ «УкрСиббанк»
проти апеляційної скарги заперечував,
та просив залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
виходив з того, що ОСОБА_2 зобов'язаний
повернути різницю між сплаченим
авансом та сумою орендної плати за
фактичне користування майном по 05
вересня 2011 року, оскільки банк не міг
користуватися предметом договору
оренди, через обставини, які не
залежали від його волі.

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов, не з'ясувавши
дійсні обставини спору, не перевіривши
доводи і заперечення сторін та без
належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст.309 ЦПК
України до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що 28 липня 2011 року
між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2
укладено договір оренди, предметом
якого, є квартира АДРЕСА_1, у доброму
стані, придатному для постійного
проживання протягом строку оренди
разом з майном, що вказано в акті
прийому-передачі власності, для
проживання посадової особи ПАТ
«УкрСиббанк» та членів його родини.

Відповідно до п. 3.2 договору,
передбачено внесення орендної плати
орендарем за період з 19 серпня 2011 року
по 31 серпня 2011 року та гарантований
платіж, що є оплатою за останній місяць
оренди авансовим платежем на поточний
рахунок орендодавця протягом 5 робочих
днів з дати підписання договору оренди,
тобто з 28 липня 2011 року.

11 серпня 2011 року орендарем
перераховано на рахунок орендодавця
20163,54 грн. - в якості сплати за оренду за
період з 19 серпня 2011 року по 31 серпня 2011
року та 47633,49 грн. - в якості
гарантованого платежу за останній
місяць оренди квартири, що
підтверджується платіжними
дорученнями № № , від 11
серпня 2011 року.

05 вересня 2011 посадова особа орендаря,
що проживала в орендованій ПАТ
«УкрСиббанк» квартирі, звільнила
житло, мотивуючи це неможливістю
подальшого проживання у зв'язку із
систематичним шумом у вечірній та
нічний час з поверхів вище. Про виїзд
проживаючих осіб з житла працівниками
позивача складено акт від 05 вересня 2011
року про засвідчення виїзду з
орендованої квартири за адресою:
АДРЕСА_1.

08 вересня 2011 року представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 від позивача отримав лист № 43-
52/742-1 від 05 вересня 2014 року з
пропозицією розірвати договір оренди,
шляхом підписання додаткової угоди та
акту прийому-передачі власності,
одночасно з вимогою повернути
орендареві AT «УкрСиббанк» різницю
суми, сплаченої в якості орендної
плати, та суми за фактичне користування
майном тобто по 05 вересня 2011 року, що
дорівнює сумі у розмірі 39694,57 грн.

08 жовтня 2011 року між позивачем та
відповідачем підписано акт
прийому-передачі про повернення
власності до договору оренди від 28
липня 2011 року.

Задовольняючи первісний позов, суд
виходив з того, що позивач мав право на
дострокове розірвання договору оренди,
оскільки проживання в квартирі було
неможливим, через обставини, які не
залежали від наймача, а саме: гучної
музики, яка лунала в нічний час
поверхами вище.

Проте, такий висновок суду є помилковим
з огляду на таке.

Статтею 810 ЦК України встановлено, що за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
плату. Помешкання має бути придатним
для постійного проживання у ньому.
Наймач зобов'язаний у присутності
наймодавця перевірити справність речі.
Якщо наймач у момент передання речі в
його володіння не переконається у її
справності, річ вважається такою, що
передана йому в належному стані.

Відповідно до п. 2.4. «Санітарних норм
допустимого шуму в приміщеннях жилих
та громадських будинків та на
території жилої забудови»,
затверджених Головним державним
санітарним лікарем СРСР 03.08.1984 N 3077-84,
встановлено, що максимальний рівень
звуку проникаючого шуму в жилих
приміщеннях необхідно приймати за
значеннями вказаним в таблиці № 1.

Максимальний рівень звуку
проникаючого шуму в жилих кімнатах
квартир у період з 07 години ранку до 23
години вечора не повинен перевищувати
55 дБА (скорочення, щодо вимірювання
рівню звуку проникаючого шуму), а з 23
години вечора по 07 годину ранку 45 дБА.

Згідно п.1 додатку до вказаних
санітарних правил, постійний шум - це
шум, рівень звуку якого змінюється в
часі не більше ніж на 5 дБА при
вимірюванні на часовій характеристиці
«повільно» шумометра по ДЕСТ 17187-81.

Таким чином, твердження представника
ПАТ «УкрСиббанк» про те, що посадова
особа орендаря виселилася з квартири
через шум (музику), який лунав поверхами
вище, що унеможливлювало проживання в
квартирі є безпідставними, оскільки
позивачем не надано належних доказів
на підтвердження перевищення в нічний
час допустимого рівня шуму в
орендованій квартирі.

Акт про засвідчення виїзду з
орендованої квартири від 05 вересня 2011
року не є належним доказом у справі,
оскільки він складений особами, які
працюють в ПАТ «УкрСиббанк», і в свою
чергу є зацікавленими у результаті
розгляду справи на користь банку.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи ні уповноважена особа орендаря
ні сам орендар не зверталися до
правоохоронних органів щодо порушення
вимог чи правил додержання тиші,
оскільки перевищення рівня шуму є
адміністративним правопорушенням у
відповідності до ст.182 КУпАП.

Вказане також підтверджується
відповіддю Печерського РУ ГУМВС
України в м. Києві на адвокатський
запит, згідно якого у період з 19 серпня
2011 року по 23 вересня 2011 року ПАТ
«УкрСиббанк», а також мешканці
квартири АДРЕСА_1, з заявами, скаргами
та інформацією, щодо підвищеного шуму
чи інших порушень їх прав та
громадського порядку іншими
мешканцями зазначеного будинку до
Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві
не звертались. Викликів працівників
міліції від ПАТ «УкрСиббанк» а також
мешканців квартири АДРЕСА_1 з приводу
порушення громадського порядку іншими
мешканцями вищевказаного будинку, у
період з 19 серпня 2011 року по 23 вересня
2011 року до Печерського РУ ГУМВС України
в м. Києві, не надходило. (а.с.70).

Крім того, як вбачається з відповіді з
ТОВ «ЕлітЖитлоСервіс» від 20 травня 2013
року за №5, ТОВ «ЕлітЖитлоСервіс»
надає послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій та
послуги централізованого опалення,
водопостачання та водовідведення
мешканцям будинку АДРЕСА_1.

До ТОВ « ЕлітЖитлоСервіс» скарги на
нічний шум (голосну музику) від особи,
яка проживає в АДРЕСА_1, а саме
посадової особи ПАТ «УкрСиббанк» у
день 21 серпня 2011 року не надходило та
зареєстровано не було (а.с.68).

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ПАТ «УкрСиббанк»
фактично користувався квартирою до 08
жовтня 2011 року, оскільки саме цього дня
було складено акт прийому-передачі, як
того вимагають умови договору, вимоги
банку про стягнення різниці між
сплаченою сумою авансу та сумою
орендної плати за користування майном
лише до 05 вересня 2011 року задоволенню
не підлягають.

Судова колегія вказує на те, що не
підлягає застосуванню положення ст.762
ЦК України, якими встановлено, що
наймач звільняється від плати за весь
час, протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які
він не відповідає, оскільки такі
обставини суду не доведені.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову у задоволенні первісного
позову в повному обсязі у зв'язку з його
недоведеністю та необґрунтованістю.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2
то вони підлягають задоволенню
частково, з огляду на таке.

В силу ст.6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Положення ст.626 ЦК України вказують на
те, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

За обставин, коли встановлено, що у
фактичному розпорядженні ПАТ
«УкрСиббанк» перебувала квартира з 19
серпня 2011 року до 08 жовтня 2011 року,
оскільки саме 08 жовтня 2011 року між
позивачем та відповідачем підписано
акт прийому-передачі про повернення
власності до договору оренди, як це
передбачено п.п. 4.2. та 8.4. договору, з ПАТ
«УкрСиббанк» підлягають стягненню
14813,81 грн. заборгованості по оренді за
період з 01 жовтня 2011 року по 08 жовтня 2011
року.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки, відповідач за зустрічним
позовом не виконав взяті на себе за
договором оренди зобов'язання щодо
сплати орендної плати, ОСОБА_2 має право
на застосування до даних правовідносин
вимог ст.625 ЦК України.

З огляду на це, апеляційна інстанція
погоджується з визначеним позивачем
розміром інфляції в розмірі 57,77 грн. та
3 % річних у розмірі 338,77 грн.

Частиною 2 п.6.7 договору оренди
встановлено, що у разі прострочення
сплати орендної плати за цим договором
більше як на два місяці, орендар
сплачує орендодавцеві штраф у розмірі
50% від розміру місячної орендної плати,
чинної на момент порушення, за кожен
випадок такого порушення. При цьому,
сторони домовились вважати строк
сплати орендної плати простроченим
також і в разі сплати орендарем
орендної плати в неповному обсязі.

В своєму зустрічному позові ОСОБА_2
ставить питання про стягнення штрафу
за невиконання умов договору.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Проте, така вимога задоволенню не
підлягає в силу частин 3 та 4 ст.267 ЦК
України, оскільки представник ПАТ
«УкрСиббанк» в своїх запереченнях від
23 квітня 2014 року заявив про
застосування строку позовної давності
в один рік щодо позовної вимоги ОСОБА_2
про стягнення штрафу.

Відповідно ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд
апеляційної або касаційної інстанції,
не передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Умовами ч.1 ст. 88 ЦПК України визначено,
якщо позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

На підставі ст. 88 ЦПК України,
підлягають присудженню понесені та
документально підтверджені судові
витрати позивача за зустрічним позовом
у розмірі 152,10 грн.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, перевірених в судовому
засіданні, оцінивши докази,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин,
колегія суддів приходить до висновку
про відмову у задоволенні первісного
позову та про часткове задоволення
зустрічного позову.

Керуючись ст.ст.218, 317, 303, 304, 307, 309, 313, 314,
316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 16 травня 2014 скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_2 про стягнення коштів -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про стягнення заборгованості за
договором оренди - задовольнити
частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» () на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 15210 грн.
35 коп. у якості заборгованості по
орендній платі з урахуванням індексу
інфляції та 3% річних.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» на користь
ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 152 грн. 10
коп.

В задоволенні іншої частини
зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий

Судді