Справа № 750/4293/14
Провадження № 2/750/1612/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у
складі:

головуючого - судді Лямзіної Н.Ю.

при секретарі - Будаш М.В.,

за участю позивача, представника
позивача, представника відповідача,
представник третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Чернігові
справу за позовом ОСОБА_1 до
Чернігівської міської ради, третя
особа орган опіки та піклування
Деснянської міської у м.Чернігові ради
про визнання права власності, суд -

встановив:

06.05.2014 року до Деснянського районного
суду м. Чернігова звернувся ОСОБА_1 з
позовом до Чернігівської міської ради
про визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач та мати позивача ОСОБА_2 разом
приймали участь у приватизації
кв.АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати
позивача померла, а позивач звернулась
до управління квартирного обліку та
приватизації житлового фонду
Чернігівської міської ради за
отриманням дублікату свідоцтва про
приватизацію, але отримала відмову у
зв'язку з тим, що у них немає
відповідної приватизаційної справи.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із вимогою про
визнання за позивачем права власності
на 1/3 частину квартири у порядку
приватизації державного житлового
фонду та на 1/2 частину квартири в
порядку спадкування, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судовому
засіданні в частині визнання права
власності в порядку приватизації
позовні вимоги визнав.

По справі встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати позивача ОСОБА_2
померла (а.с. 11), позивач звернулась до
управління квартирного обліку та
приватизації житлового фонду
Чернігівської міської ради за
отриманням дублікату свідоцтва про
приватизацію, але отримала відмову у
зв'язку з тим, що у них немає
відповідної приватизаційної справи.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, відділу державної реєстрації
актів цивільного стану Чернігівського
міського управління юстиції від 16.02.2012
року, ОСОБА_2, померла, про що в Книзі
реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис № 465. (а.с. 11).

Позивач та мати позивача ОСОБА_2 разом
приймали участь у приватизації
кв.АДРЕСА_1. Але у позивачки відсутні
правовстановлюючі документи на
приватизацію житла розташовану за
адресою: АДРЕСА_1. Факт участі позивача
та її матері сторонами визнаний та
підтверджується наступними
документами : довідка № 407 про
використання житлового чеку в
приватизації майна ОСОБА_2 (а.с.7),
довідка № 390 про використання
житлового чеку в приватизації майна
ОСОБА_1 (а.с.8), відповіддю управління
квартирного обліку та приватизації
житлового фонду (а.с.10), свідоцтвом про
народження ОСОБА_1 (а.с.21).

На підставі вищезазначеного позовна
вимога позивача в частині визнання за
ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, в порядку
приватизації підлягає задоволенню.

Суд під час судового засідання
встановив, що померла ОСОБА_2 мала ще
неповнолітнього сина ОСОБА_3, який був
усиновлений громадянами Італії та на
даний час мешкає в Італії. Враховуючи
цю обставину, щоб не обмежувати права
неповнолітнього, суд вважає, що позовна
вимога в частині визнання за ОСОБА_1
право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом підлягає частковому
задоволенню з урахуванням інтересів
неповнолітнього.

Нормами ст. ст. 1217, 1218, 1223, 1225 ЦК України
визначено, що спадкування здійснюється
за заповітом або за законом. До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Відповідно до ч. 2 та ч. 5 ст. 267 ЦК України
заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що
одним із способів захисту судом
цивільних прав та інтересів особи є
визнання права.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Предмет судового розгляду формується
позовною заявою, в якій вказується
вимога позивача. Суд в силу принципу
диспозитивності (ст. 11 ЦПК України) не
може вийти за межі позовних вимог. Суд
не може з власної ініціативи виходити
за межі позову, оскільки норми
матеріального права не повинні
суперечити нормам процесуального
права, якими суд керується при
вирішенні спору (ст. 2 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
переконання в тому, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Враховуючи вище викладене, а також ст. 16
ЦК України, згідно якої суд може
захистити цивільне право або інтерес у
спосіб, що встановлений договором або
законом, суд приходить до висновку, що в
даному випадку існують підстави та
необхідність для захисту прав позивача
шляхом визнання за ним права власності
в порядку спадкування на квартиру
АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 3-6, 10, 11, 15, 31, 213-215 ЦПК
України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Чернігівської
міської ради про визнання права
власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, в порядку
приватизації.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.Ю. Лямзіна