Справа № 199/1866/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарях Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості. В обґрунтування позову
зазначив, що 18 вересня 2006 року між
сторонами був укладений кредитний
договір № DNL0RX07090129, відповідно до якого
остання отримала кредит у розмірі 1482,78
грн. зі сплатою відсотків за
користування у розмірі 24,00 % на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом та з кінцевим терміном
повернення 18 вересня 2007 року.

Позичальник зобов'язання за кредитним
договором не виконує, в зв'язку з чим
станом на 18.02.2014 року виникла
заборгованість в розмірі 22062,39 грн., яку
позивач, а також судові витрати просив
стягнути з відповідача.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
надав пояснення аналогічні викладеним
у позові.

Відповідач у судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог
заперечувала, оскільки позивачем
пропущено строк звернення до суду,
оскільки дія договору припинилася 18
вересня 2007 року, а з позовом позивач
звернувся лише 06 березня 2014 року.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 18 вересня 2006року
між сторонами був укладений кредитний
договір № DNL0RX07090129, відповідно до умов
якого банк надав відповідачу кредит в
розмірі 1482,78 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24,00%
на рік та з кінцевим терміном
повернення 18 вересня 2007 року

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Згідно п.5.1. частини 5 кредитного
договору від 18 вересня 2006року за
порушення прийнятих на себе
зобов'язань стосовно повернення
кредитних коштів, сплати процентів за
користування кредитними коштами у
визначені договором строки,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку пеню в розмірі 0,15% від суми
простроченого платежу, але не менше 1
грн., за кожен день прострочки.

Проте, в порушення умов кредитного
договору, відповідач ОСОБА_1 свої
зобов'язання не виконує, допустила
прострочення повернення кредиту і
сплати відсотків за його користування,
внаслідок чого за нею станом на 18.02.2014
року виникла заборгованість в розмірі
22062,39 грн., яка складається з наступного:
907,45 грн. - заборгованість за кредитом,
7309,54 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом, 120,12 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 12198,50 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1026,78 - штраф
(процентна складова), що
підтверджується розрахунком
заборгованості за кредитним договором.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК).

Статтею 259 ЦК визначено, що позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України,
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Згідно п. 5.5 Договору, терміни позовної
давності по вимогах про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлюються сторонами тривалістю 5
років.

Отже, за умовами договору позовна
давність становить п'ять років, тобто
строк позовної давності сплив 18
вересня 2012 року, тоді як позивач,
звернувся до суду лише 06 березня 2014
року, про що зазначив і відповідач у
судовому засіданні. Щодо вимог в
частині стягнення процентів за
користування кредитними коштами,
нарахованих позивачем в межах строку
позовної давності, то вони також
задоволенню не підлягають, оскільки
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів розміру
нарахування таких відсотків. Таким
чином, позивачу слід відмовити у
задоволенні позову у зв'язку із спливом
строку звернення до суду.

З урахуванням результату розгляду
справи та відповідно до ст. 88 ЦПК
України судові витрати відносяться на
рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Амур-Нижньодніпровський
районний суд м. Дніпропетровська
шляхом подачі у десятиденний строк з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Головуючий