Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/3700/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого: судді
Товянської О.В.

суддів: Микитюк
О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі:
Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 09
вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

В червні 2014р. ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом, просила стягувати щомісячно
з відповідача аліменти на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від
його доходу до її повноліття, та
аліменти на її утримання в тому ж
розмірі - ? від заробітку до досягнення
дитиною трьох років. Зазначала, що
перебуває у відпустці по вагітності та
пологам, коштів на своє утримання та
дочки не має. Відповідач має постійний
стабільний дохід, проте від народження
дитини матеріальної допомоги не надає.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 09 вересня 2014 року позов
задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі ? частини всіх видів його
заробітку, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 03.06.2014р. до
повноліття дитини, та на її утримання в
розмірі 1/6 частини заробітку
відповідача до досягнення дочкою
трирічного віку, починаючи з 21.07.2014р. до
01.05.2017р., 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати в частині стягнення
аліментів на утримання дружини,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що надавав матеріальну
допомогу до того часу, поки не дізнався
від дружини, що не є батьком дитини.
Крім того, позивачкою не надано жодних
доказів про те, що він має можливість
сплачувати аліменти на її утримання.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони мають
неповнолітню дитину. Дружина -
позивачка по справі в даний час не
працює, перебуває у відпустці по
догляду за дитиною до 3-х років. Суд
правильно визнав, що відповідач
нерегулярно надає кошти на їх
утримання.

Згідно зі ст.7 Закону «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» затверджено
прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць на дітей віком до 6
років у розмірі: з 1 січня - 1032 гривні, з 1
липня - 1059 гривень, з 1 жовтня - 1102 гривні;
дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня -
1286 гривень, з 1 липня - 1320 гривень, з 1
жовтня - 1373 гривні.

Відповідно до ст.ст.182,184 СК
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього Кодексу.

Апеляційний суд приходить до висновку
про наявність відповідного доходу,
який дозволяє відповідачу сплачувати
аліменти на утримання дитини та
дружини у визначеному судом першої
інстанції розмірі - 1/6 на дружину та ?
від усіх видів заробітку на дитину.
Такі кошти відповідач спроможний
сплачувати. Він працює, має постійний
стабільний заробіток (а.с.7). Позивачка в
даний час перебуває у відпустці по
догляду за дитиною до 3-х років. Кошти,
які вона отримує від держави на дитину,
є незначними, їх недостатньо для
повноцінного утримання дитини.

На думку апеляційного суду, після
сплати аліментів на дитину та дружину в
розпорядженні відповідача залишається
достатньо коштів для проживання.

Крім того, посилання відповідача
протирічать вимогам сімейного
законодавства і Конвенції про права
дитини (ратифіковано Постановою ВР N
789-12 вiд 27.02.91), відповідно до яких „діти
мають право на особливе піклування i
допомогу; першочергова увага повинна
приділятися якнайкращому забезпеченню
iнтересiв дитини; дитинi необхідно
забезпечити такий захист i пiклування,
якi необхiднi для її благополуччя,
беручи до уваги права й обов'язки її
батькiв, i з цiєю метою вживати всi
вiдповiдні заходи; кожна дитина має
право на рiвень життя, необхiдний для
фiзичного, розумового, духовного,
морального i соцiального розвитку.
Батьки несуть основну вiдповiдальнiсть
за забезпечення можливостей умов
життя, необхідних для розвитку дитини".

Апелянт не вважав за потрібне з'явитись
до суду апеляційної інстанції та
надати пояснення на підтримання своєї
скарги, що в певній мірі підтверджує
його байдуже ставлення до вирішення
спірного питання.

Дане рішення не перешкоджає
відповідачу звернутись до суду із
вимогами про зменшення розміру
аліментів при наявності підстав,
передбачених ст.192 СК України. Питання
про оспорювання батьківства він не
порушував.

Судове рішення не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
відсутні.

Керуючись
ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 09
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: