У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска
В.В.

суддів - Чужі Ю.Г., Кожух О.А.

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 26 серпня 2014
року,-

в с т а н о в и л а :

8 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, у якому просила
стягнути з ОСОБА_2 на її користь
аліменти на утримання дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн. щомісячно
до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з 23
травня 2004 року перебуває з
відповідачем в шлюбі, зареєстрованому
виконкомом Кольчинської селищної ради
Мукачівського району Закарпатської
області, про що в Книзі реєстрації
актів про одруження зроблено
відповідний запис № 07. Від даного шлюбу
у них народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку з постійними
конфліктами, які почали негативно
впливати на дитину, позивачка у серпні
2013 року разом з сином переїхала у
будинок батьків. Останні два місяці
відповідач не спілкується з дитиною,
участі у вихованні сина не приймає та
не надає коштів на його утримання.

Посилаючись на вказані обставини
позивачка просила задовольнити
позовні вимоги.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 26 серпня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 700
(сімсот) гривень щомісячно, починаючи з
8 серпня 2014 року, до досягнення дитиною
повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в
межах суми платежу за один місяць та
вирішено питання по судових витратах.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
незаконність та необгрунтованість
судового рішення із-за порушення норм
матеріального права, неповного
встановлення обставин справи, просив
змінити оскаржуване ним рішення та
ухвалити нове рішення про стягнення з
нього на користь позивачки аліментів
на утримання дитини ОСОБА_2 в розмірі 400
грн., але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

В запереченні позивачка просить
відхилити апеляційну скаргу
відповідача як безпідставну та
необгрунтовану і залишити без змін
рішення суду, яке ухвалено з
дотриманням вимог чинного
законодавства. ОСОБА_1 подала заяву про
розгляд справи у її відсутності.

ОСОБА_4, який представляє інтереси
відповідача, підтримав апеляційну
скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
справу розглянуто у відсутності
сторін.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи й
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про одруження НОМЕР_1 (а.с. 7) 23 травня 2004
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений
шлюб, зареєстрований виконкомом
Кольчинської селищної ради
Мукачівського району Закарпатської
області, про що в Книзі реєстрації
актів про одруження зроблено
відповідний запис № 07.

Від даного шлюбу народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що вбачається з свідоцтва
про народження серії НОМЕР_2 від 1
березня 2005 року (а.с. 8).

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язанні утримувати
дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Постановою Верховної
Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991
року) держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6
Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права
дитини визначено, що держави-учасниці
визнають право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини.
Батько(-ки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про охорону дитинства» кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного
кодексу України кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу
України якщо платник має нерегулярний,
мінливих дохід, частку доходу одержує в
натурі, а також за наявності інших
обставин, що має істотне значення, суд
за заявою платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

Згідно зазначеної норми закону та з
урахуванням положень частини другої
статті 182 СК України суд визначає
аліменти у твердій грошовій сумі в
чітко визначеному розмірі, який не
залежить від розміру прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
чи відсотків від нього, тим більше
такий розмір аліментів не може
варіюватися в залежності від зміни
розміру прожиткового мінімуму кожного
року, оскільки це суперечить самому
змісту статті 184 СК України та
принципам такого способу визначення
розміру аліментів.

Установивши, що відповідач не має
регулярного доходу суд прийшов до
вірного висновку про присудження
аліментів у твердій грошовій сумі й, що
відсутність у відповідача постійної
роботи не звільняє його від обов'язку
сплати аліментів на утримання
неповнолітньої дитини.

Колегія суддів вважає, що надана
представником відповідача довідка про
хворобу матері та свідоцтво про
народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 не є
підставою для зменшення розміру
аліментів до 400 грн., оскільки
присудження судом першої інстанції
аліментів у розмірі 700 грн. забезпечить
право дитини на рівень життя,
необхідний для її фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку.

З огляду на викладене та на підставі ст.
308 ЦПК України апеляційну скаргу
відповідача слід відхилити й залишити
без змін рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 26 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: