УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Гвоздика
П.О.,

суддів: Гончара
В.П., Євтушенко О.І.,

Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_4, на
рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 19 грудня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 29 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ
«Універсал Банк» ) звернулось до суду з
вищевказаним позовом, в обґрунтування
посилаючись на те, що 26 березня 2008 року
між банком та ОСОБА_3 було укладено
генеральний договір про надання
кредитних послуг № BL2590, за умовами
якого банк надав останній кредит в
рамках ліміту в розмірі 230 000 дол. США. 26
березня 2008 року між ПАТ «Універсал
Банк» та ОСОБА_3 було укладено
додаткову угоду № BL2590/KL+ до
генерального договору відповідно до
якої банк встановив ОСОБА_3 кредитний
ліміт у розмірі 80 000 дол. США зі сплатою
14 % річних. Крім того, 26 березня 2008 року
між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було
укладено додаткову угоду № BL2590/K-1 до
генерального договору відповідно до
якої банк встановив ОСОБА_3 кредитний
ліміт у розмірі 150 000 дол. США зі сплатою
11,5 % річних. На забезпечення виконання
ОСОБА_3 зобов'язань за генеральним
договором та додатковою угодою № BL2590/KL+
до генерального договору та за
генеральним договором та додатковою
угодою № BL2590/K-1 до генерального
договору між ПАТ «Універсал Банк» та
ОСОБА_4 були укладені договори поруки №
BL2590/KL+П1 та № BL2590/K-1-П1,
відповідно. ОСОБА_3 належним чином
зобов'язання за генеральним договором
та додатковими угодами до нього не
виконує, у зв'язку з чим станом на 15
лютого 2012 року утворилась
заборгованість у розмірі 381 898,80 дол.
США, яка складається із: заборгованості
за генеральним договором та додатковою
угодою № BL2590/KL+ до генерального
договору в розмірі 162 014,3 дол. США, що
еквівалентно 1 294 494 грн 26 коп., з яких:
заборгованість за кредитом - 79 815,72 дол.
САШ, що еквівалентно 637 727 грн 60
коп., відсотки - 42 437,78 дол. США, що
еквівалентно 339 077 грн 86 коп., пеня
- 39 760,8 дол. США, що еквівалентно 317 688 грн
79 коп.; із заборгованості за
генеральним договором та додатковою
угодою № BL2590/K-1 до генерального
договору в розмірі 219 884,5 дол. США, що
еквівалентно 1 756 877 грн 16 коп., з яких:
заборгованість за кредитом - 147 503,32 дол.
США, що еквівалентно 1 178 551 грн 53 коп.,
відсотки - 69 268,82 дол. США, що
еквівалентно 553 457 грн 87 коп., підвищені
відсотки - 3112,36 дол. США, що еквівалентно
24 867 грн 76 коп. Враховуючи викладене,
банк просив стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість за
генеральним договором та додатковими
угодами до нього в загальному розмірі
381 898,8 дол. США, що еквівалентно 3 051 371
грн 40 коп.

Заочним рішенням Роздільнянського
районного суду Одеської області від 19
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 29 листопада 2013 року, позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Універсал Банк» заборгованість за
генеральним договором та додатковою
угодою № BL2590/KL+ до
генерального договору в розмірі 162 014,3
дол. США, що еквівалентно 1 294 494 грн 26
коп., та за генеральним договором та
додатковою угодою № BL2590/K-1 до
генерального договору в розмірі 219 884,5
дол. США, що еквівалентно 1 756 877 грн 16
коп., а всього в розмірі 381898,8 дол. США, що
еквівалентно 3 051 371 грн 40 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє від
імені ОСОБА_4, просить скасувати заочне
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду і ухвалити
нове рішення про відмову в позові,
посилаючись на невідповідності
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судові рішення зазначеним вимогам
закону не відповідають.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
боржник зобов'язання за генеральним
договором та додатковими угодами до
нього не виконує, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість. Відповідно
до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, а
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків. Та, враховуючи
викладене, дійшов висновку про
солідарне стягнення з боржника та
поручителя заборгованості за
генеральним договором та додатковими
угодами до нього.

Проте з таким висновком судів в повній
мірі погодитись не можна, оскільки суди
дійшли його з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що 26 березня 2008
року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3
було укладено генеральний договір про
надання кредитних послуг № BL2590, за
умовами якого банк надав останній
кредит у рамках ліміту в розмірі 230 000
дол. США строком повернення до 01
березня 2028 року.

26 березня 2008 року між ПАТ «Універсал
Банк» та ОСОБА_3 було укладено
додаткову угоду № BL2590/KL+ до
генерального договору, відповідно до
якої банк встановив ОСОБА_3 кредитний
ліміт у розмірі 80 000 дол. США зі сплатою
14 % річних строком повернення до 28
лютого 2009 року.

Також 26 березня 2008 року між ПАТ
«Універсал Банк» та ОСОБА_3 було
укладено додаткову угоду № BL2590/K-1 до
генерального договору, відповідно до
якої банк встановив ОСОБА_3 кредитний
ліміт у розмірі 150 000 дол. США зі сплатою
11,5 % річних зі строком повернення,
зазначеним в генеральному договорі,
тобто до 01 березня 2028 року.

На забезпечення виконання ОСОБА_3
зобов'язань за генеральним договором і
додатковою угодою до нього № BL2590/KL+ та
за генеральним договором і додатковою
угодою до нього № BL2590/K-1 між ПАТ
«Універсал Банк» та ОСОБА_4 були
укладені договори поруки № BL2590/KL+П1 та
№ BL2590/K-1-П1, відповідно.

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за
генеральним договором та додатковими
угодами до нього не виконує, у зв'язку з
чим станом на 15 лютого 2012 року
утворилась заборгованість у розмірі 381
898,80 дол. США, яка складається із:
заборгованості за генеральним
договором та додатковою угодою № BL2590/KL+
до генерального договору в розмірі 162
014,3 дол. США, що еквівалентно 1 294 494 грн 26
коп., з яких: заборгованість за кредитом
- 79 815,72 дол. САШ, що еквівалентно 637 727
грн 6о коп., відсотки - 42 437,78 дол. США, що
еквівалентно 339 077 грн 86 коп., пеня -
39 760,8 дол. США, що еквівалентно 317 688 грн 79
коп.; із заборгованості за генеральним
договором та додатковою угодою № BL2590/K-1
до генерального договору в розмірі 219
884,5 дол. США, що еквівалентно 1 756 877 грн 16
коп., з яких: заборгованість за кредитом
- 147 503,32 дол. США, що еквівалентно 1
178 551 грн 53 коп., відсотки - 69 268,82 дол. США,
що еквівалентно 553 457 грн 87 коп.,
підвищені відсотки - 3112,36 дол. США, що
еквівалентно 24 867 грн 76 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Ухвалюючи заочне рішення в частині
солідарного стягнення з боржника та
поручителя заборгованості за
генеральним договором та додатковою
угодою № BL2590/KL+ до генерального
договору, суд першої інстанції, дійшов
передчасного висновку про задоволення
позову в цій частині, оскільки строк
виконання вказаних договорів
встановлено до 28 лютого 2009 року, тоді як
позивач направив вимогу поручителю 21
грудня 2009 року та звернувся до суду з
позовом у травні 2012 року, а при заочному
розгляді справи відповідачі були
позбавлені можливості заявляти
клопотання про застосування строку
позовної давності до вказаних вимог.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК
України за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання.

Також у постанові від 06 листопада 2013
року № 116-цс13 Верховний Суд України
дійшов правового висновку про те, що
відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов. Перебіг
позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення. Позовна давність у таких
випадках обчислюється окремо по
кожному простроченому платежу. У разі
порушення боржником строків сплати
чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті. Несплачені до моменту
звернення кредитора до суду платежі
підлягають стягненню у межах позовної
давності по кожному із платежів.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Суд першої інстанції, ухвалюючи заочне
рішення в частині солідарного
стягнення з боржника і поручителя
заборгованості за генеральним
договором та додатковою угодою № BL2590/K-1
до генерального договору, також дійшов
передчасного висновку про задоволення
позову та солідарне стягнення з
боржника і поручителя заборгованості
за вказаним договором, без урахувань
зазначеного правового висновку
Верховного Суду та того, що боржник
перестала належним чином виконувати
зобов'язання за спірними договорами та
здійснювати належні платежі з вересня
2008 року, позивач звернувся до
поручителя з вимогою про погашення
заборгованості за вказаною додатковою
угодою лише 21 грудня 2009 року та з
позовом у травні 2012 року. Тобто
несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню з поручителя лише в межах
позовної давності по кожному із
платежів.

Апеляційний суд у порушення вимог ст.
ст. 303, 315 ЦПК України, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, на вказані
вимоги закону та правову позицію
Верховного Суду України уваги не
звернув, залишив поза увагою доводи
апеляційної скарги про порушення
строків позовної давності за
зобов'язаннями та припинення договору
поруки за генеральним договором та
додатковою угодою № BL2590/KL+ до нього з
підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК
України; не перевірив розмір
заборгованості, який підлягає
стягненню з поручителя за генеральним
договором та додатковою угодою до
нього № BL2590/K-1 з урахуванням строку
позовної давності, тому дійшов
передчасного висновку про залишення
рішення суду без змін.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Оскільки справу було розглянуто в
заочному порядку без участі
відповідачів, останні були позбавлені
можливості користуватись правами,
передбаченими ст. 27 ЦПК України,
надавати свої пояснення і заперечення
та подавати клопотання про
застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки судами допущені порушення
норм матеріального і процесуального
права, що унеможливили встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи,
рішення суду першої інстанції та
ухвала апеляційного суду не можуть
вважатись законними і обґрунтованими
та підлягають скасуванню з
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє від
імені ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 19 грудня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 29 листопада 2013
року скасувати, справу направити на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

П.О. Гвоздик

Судді:

В.П. Гончар

О.І. Євтушенко

С.О. Карпенко

М.І. Наумчук