Справа № 342/832/14-ц
Провадження № 2/342/489/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання
Петруняк Н.А.,

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Городенка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить стягувати з
відповідача на її користь аліменти на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 всіх видів
заробітку (суми доходів), але не менше
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дітей відповідного віку щомісячно
до досягнення повноліття дитини,
починаючи стягнення з дня подачі заяви
до суду. В позовній заяві зазначила, що
з відповідачем одружилися 09.08.2011 року,
шлюб зареєстрували у виконкомі
Торговицької сільської ради
Городенківського району
Івано-Франківської області, актовий
запис № 5. Від шлюбу в сторін народилася
дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З вини
відповідача сім'я фактично розпалася.
На утримання дочки ОСОБА_3 відповідач
жодних коштів з травня 2014 року не
сплачує, не бере участі у вихованні
дитини. ОСОБА_2 працює в столярному цеху
приватного підприємця ОСОБА_4 в м.
Городенка. Його заробітна плата в
місяць становить 2500 грн. і він має
можливість надавати грошову допомогу
на утримання дитини. Інших дітей у
відповідача не має, стягнення за
виконавчими документами не
проводяться.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги з наведених
в позові підстав. Суду пояснила, що з
відповідачем спільно не проживають. В
добровільному порядку кошти для
утримання дитини відповідач не надає.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
хоча пояснив, що згідний сплачувати
аліменти на утримання дитини. Не
згідний з тим, що взагалі не відвідував
дочку, яка проживає з позивачкою.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Згідно представленої копії свідоцтва
про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 09
серпня 2011 р., шлюб між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстровано 09.08.2011 р. виконкомом
Торговицької сільської ради
Городенківського району
Івано-Франківської області, актовий
запис № 5. Від шлюбу сторони мають дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджено
копією свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2, виданого 11 листопада 2011 р.
виконавчим комітетом Торговицької
сільської ради Городенківського
району Івано-Франківської області.

Судом встановлено, що малолітня дочка
проживає разом з позивачкою.
Відповідач, який проживає окремо від
своєї сім'ї, є фізично здоровою особою,
інших дітей або осіб, яких він
зобов'язаний утримувати, - не має, в
добровільному порядку кошти на
утримання дитини не надає.

Конституцією України визначено
основні права й обов'язки держави та
громадян щодо забезпечення захисту
дітей. Зокрема ч.2 ст.51 Основного Закону
визначено, що батьки зобов'язані
утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до положень Конвеції ООН
про права дитини від 20 листопада 1989 р.
(ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.)
дитина, враховуючи її фізичну й
розумову незрілість, потребує
спеціальної охорони та турботи,
включаючи належний правовий захист, як
до, так і після народження. Відповідно
до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу
України регулювання сімейних відносин
має здійснюватися з максимально
можливим урахуванням інтересів
дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України " Про
охорону дитинства" кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку.

Відповідно до положень ст.141 СК України
мати і батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебувають вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Обов'язок батьків утримувати дітей до
досягнення останніми повноліття
визначено статтею 180 СК України.
Статтею 183 згаданого Кодексу
передбачене визначення розміру
аліментів у частці від заробітку.

При визначенні розміру аліментів суд,
приймаючи до уваги обставини,
визначені ст. 182 Сімейного кодексу
України, приходить до висновку, що
позов слід задовольнити, стягувати з
відповідача в корись позивачки
аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх
видів його заробітку щомісячно, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка звернулася до суду з позовом
04.07.2014 року, тому з цього дня слід
присудити стягнення аліментів і
проводити до досягнення дитиною
повноліття.

Питання судових витрат суд вирішує
згідно вимог ч.3 ст.88 ЦПК України.

На підставі наведеного, ст.ст.180-183
Сімейного кодексу України, керуючись
ст. ст. 88, 209, 214-215, 218, 367 ЦПК України, суд

В И Р
І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1
аліменти в розмірі 1/4 частини всіх
видів його заробітку щомісячно, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнення аліментів розпочати з 04.07.2014
р. і проводити до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального
фонду Державного бюджету України
судовий збір в розмірі 243,6 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає обов'язковому негайному
виконанню в межах суми платежу за один
місяць.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Ничик Г.І.