Провадження № 2/742/1431/14
унікальний № 742/4186/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області

в складі: головуючого-судді Зарічної
Л.А.,

при секретарі : Гапоненко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Прилуках цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади с.Удайці в
особі Удайцівської сільської ради
Прилуцького району Чернігівської
області про визнання права власності
на житловий будинок в порядку
спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

В АДРЕСА_1, який був побудований
ОСОБА_2, чоловіком позивачки, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя ОСОБА_2 заповіт
не складав, а тому спадкоємцями першої
черги за законом після його смерті
була ОСОБА_1, яка визначений
законодавством строк після смерті
чоловіка звернулася до нотаріуса із
заявою про вступ у спадщину.

Посилаючись на ті обставини, що через
відсутність правовстановлюючих
документів на вказаний будинок
нотаріусом було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1
звернулася до суду із відповідною
позовною заявою про визнання за нею
права власності на вказаний будинок в
судовому порядку.

В судове засідання позивачка
не з'явилася, але її представником була
подана письмова заяво про підтримання
позовних вимог у повному обсязі та
розгляд справи за їх відсутності.

Представник Територіальної
громади в судове засідання також не
з'явився, але подав письмову заяву , в
якій не заперечив проти задоволення
вказаного позову та просив розглядати
справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи в разі якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється судом за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заявлені
вимоги підлягають задоволенню.

Копія свідоцтва про одруження ОСОБА_1
підтверджує ті обставини, що вона 27
січня 1963 року зареєструвала шлюб із
ОСОБА_2 та змінила прізвище на
«ОСОБА_1».

Згідно копії свідоцтва про смерть
(а.с.9) вбачається, що ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок смерті.

Як вбачається із відповіді Приватного
нотаріуса Прилуцького районного
нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на будинок АДРЕСА_1
після смерті ОСОБА_2 , з підстав
відсутності правовстановлюючих
документів, які підтверджують
належність цього майна спадкодавцеві..

Копія домової книги на будинок АДРЕСА_1,
підтверджує реєстрацію в ньому
позивачки та її нині померлого
чоловіка, з 1977 року.

Відповідно до п.4 ст.3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно та їх обтяження , що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК
України, який діяв на час здійснення
будівництва будинку ОСОБА_2, громадяни
могли мати у власності житловий
будинок , причому, глава 10 «Особиста
власність» цього Кодексу не
пов'язувала наявність такого права з
його обов'язковою державною
реєстрацією.

Крім того, до п.6 ч.2 Інструкції «Про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах, селищах
міського типу УРСР» затвердженої
Міністерством комунального
господарства УРСР від 31 січня 1966 року
за погодженням з Верховним Судом УРСР
від 15 січня 1966 року передбачалося, що
державній реєстрації підлягали тільки
будинки та домоволодіння в межах міст і
селищ, а інвентаризації домоволодіння
в сільській місцевості не підлягали. В
сільській місцевості оформлення
будинків здійснювалося шляхом запису у
по господарській книзі сільської ради
після закінчення будівництва. Тобто,
Інструкцією не встановлювався
обов'язок щодо реєстрації будинків та
домоволодінь, розташованих у селі.

Як було встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_2 мав у власності
житловий будинок, який знаходиться на
земельній ділянці, відведеної саме для
цієї мети, що підтверджується
записами у домовій книзі. Після його
смерті єдиним власником даного
будинку залишилася його дружина
ОСОБА_1, яка, в порядку
правонаступництва, що виникає із права
успадкування , має право ставити
питання про визнання права власності
на даний будинок, оскільки , як було
встановлено в судовому засіданні, хоча
будинок і мається в наявності, однак
відсутні на нього будь-які
правовстановлюючі документи.

Беручи до уваги те, що вказаний
будинок був збудований на земельній
ділянці, якою правомірно користувався
спадкодавець і її цільове
призначення із будівництвом не
змінилося та не були порушені права
територіальної громади чи окремих
громадян, інших спадкоємців, які б
претендували на вказаний будинок не
має, суд вважає, що заявлені вимоги
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1216,1261,1269 ЦК, ст.ст.
213-218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями, які
знаходяться за адресою АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі впродовж 10 днів з дня
його проголошення апеляційної скарги
до Апеляційного суду Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд.

Суддя: