Провадження № 2/522/725/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2014 року Приморський районний суд м.
Одеси у складі:

Головуючого - судді Нікітіної С.Й.,

При секретарі - Віноградовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
в особі Одеської обласної філії ПАТ
«Укрсоцбанк» про визнання недійсним
договору про надання відновлювальної
кредитної лінії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом і просить визнати недійсним з
моменту укладення договір про надання
відновлювальної кредитної лінії від
23.05.2008 року № 2008/36-19/63, укладений між нею
та відповідачем.

При цьому позивач мотивує свої
вимоги тим, що спірний договір за своїм
змістом і текстом не відповідає
чинному законодавству, порушує права
та законні інтереси ОСОБА_1

Так, пункт 1.1 Договору суперечить
вимогам ст. 524 ЦК України щодо того, що
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні і ч.1
ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»,
яким заборонено надання (отримання)
споживчих кредитів в іноземній валюті
на території України.

Крім того, в порушення вимог ч.2 ст. 11 ЗУ
«Про захист прав споживачів», ОСОБА_1
при укладанні спірного договору не
була надана вичерпна інформація про
умови надання кредиту та про умови
кредитування.

В судовому засіданні вимоги позивача
підтримані її представником по
довіреності ОСОБА_2

Представник відповідача по
довіреності Ленець О.В. у судовому
засіданні вимоги ОСОБА_1 не визнав,
просив відмовити у їх задоволенню.

При цьому він послався на те, що
відповідно до п.1 ч.2 ст.47 ЗУ «Про банки і
банківську діяльність» банк має право
здійснювати операції і угоди з
валютними цінностями. Це передбачено
також іншими нормативними актами.

Крім того, ОСОБА_1 під час укладання
спірного договору не висловлювала
жодних заперечень до умов договору, та
підписала його, підтверджуючи свою
згоду з запропонованими банком
умовами.

Також, представник відповідача
зазначає, що перед укладенням спірного
договору ОСОБА_1 заповнила спеціальний
запит, яким підтвердила ознайомлення з
усією інформацією, що стосується умов
договору та кредитування.

Суд, проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, вважає позов ОСОБА_1
необґрунтованим, недоведеним, а тому
відмовляє у його задоволенні.

При цьому суд виходить з наступного.

23.05.2008 року за № 2008/36-19/63 між ОСОБА_1 та
Публічним акціонерним товариством
«Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної
філії ПАТ «Укрсоцбанк» укладений
договір про надання відновлювальної
кредитної лінії, відповідно до якого
банк зобов'язався надати ОСОБА_1 у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти в
межах максимального ліміту
заборгованості 160000,00 доларів США, з
графіком повернення кредиту,
передбаченим п.1.1.1 Договору кредиту та
кінцевим терміном повернення кредиту
22.05.2018 року зі сплатою 14 відсотків
річних.

ПАТ «Укрсоцбанк» виконав свої
зобов'язання за Договором, відкрив
позичковий рахунок та надав суму
кредиту за заявами ОСОБА_1

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК
України, цей факт викликав у ОСОБА_1
зобов'язання повернути кредит та
сплатити відсотки за його
користування.

Суд вважає доведеним той факт, що
відповідно до положень ст.ст. 47, 49 ЗУ
«Про банки і банківську діяльність»,
Листа НБУ № 13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року
ПАТ «Укрсоцбанк» мав право
(підтверджене відповідним дозволом) на
видачу кредиту у іноземній валюті
фізичній особі.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони
є вільними в укладанні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог
законодавства, вимог розумності і
справедливості.

Відповідно до положень ст. 628 ЦК
України, зміст договору становлять
умови, визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивачу перед
укладанням спірного договору була
надана вичерпна інформація про умови
як самого договору так і про умови
кредитування, а тому, посилання
позивача на порушення вимог ч.2 ст. 11 ЗУ
«Про захист прав споживачів», суд
вважає необґрунтованим.

Оскільки в судовому засіданні
представником позивача не наведено
будь-яких іншим підстав для визнання
спірного договору недійсним, суд
приходить до висновку про необхідність
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної
філії ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання
недійсним з моменту укладення договору
про надання відновлювальної кредитної
лінії від 23.05.2008 року № 2008/36-19/63 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до апеляційного суду
Одеської області через Приморський
районний суд м. Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
виготовлення його вмотивованої
частини.

Суддя: