УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні заяви про
забезпечення позову

"06" жовтня 2014 р.

Суддя Київського районного суду м.
Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши
заяву представника позивача про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на майно,
придбане подружжям в період шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про визнання права власності
на майно, придбане подружжям в період
шлюбу з 19.11.2005 року по 02.07.2013 року.

Через канцелярію суду представник
позивача надав заяву про забезпечення
позову, у якій просив накласти арешт на
житловий будинок №21 з надвірними
будівлями по в-ду Даргомижського в м.
Харкові, яки належить відповідачу;
заборони відчуження вказаного
житлового будинку. В обґрунтування
своїх вимог посилається на те, що
вказане домоволодіння подружжя за час
проживання проводили
ремонтно-будівельні роботи, чим
істотно збільшили у своїй вартості.
Судом було призначено експертизу,
однак в ході виїзду експерта за адресою
домоволодіння відповідач не надав
доступ до спірного домоволодіння. У
зв’язку з цим, просить забезпечити
позов шляхом накладання арешту за
заборони відчуження майна на спірну
квартиру, оскільки існує велика
ймовірність, що відповідач може
відчужити спірне майно іншим особам.
Невжиття заходів забезпечення позову
може зробити неможливим виконання
рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що заява позивача про
забезпечення позову задоволенню не
підлягає.

Згідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві
про забезпечення позову повинно бути
зазначено причини, у зв’язку з якими
потрібно забезпечити позов та вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності.

Згідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь – якій стадії розгляду справи
після відкриття провадження у ній, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Саме лише посилання в заяві на
потенційну можливість ухилення
відповідача від виконання судового
рішення без наведення відповідного
обґрунтування та підтвердження їх
доказами згідно зі ст.60 ЦПК, не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22.12.2006 N9,
вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Крім того, матеріали справи не містять
доказів щодо істотного збільшення
вартості спірного домоволодіння за час
проживання подружжя.

На підставі викладено, суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК
України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника
позивача про забезпечення позову у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
майно, придбане подружжям в період
шлюбу – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -