Тальнівський районний суд Черкаської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2014 року Тальнівський районний
суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді - Фролов О.Л.

при секретарі - Кремсалюк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
зая вою ОСОБА_1 до дочірного
підприємства Агрофірма «Байс-Агро» та
ОСОБА_2 про розірвання договору оренди
землі,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014р. ОСОБА_1 звернулась до суду
із зазначеним позовом. В позовній заяві
позивачка вказала, що є власницею
земельної частки (паю) відповід но до
Державного акту про право власності на
землю розміром 2,54, за яким 01.01.2006 р. між
ДП Агрофірма «Байс Агро» та ОСОБА_1 ними
було укладено договір оренди.
Враховуючи те,що відповідач за останні
роки не в повній мірі виконував вимоги
оренди, а саме не розроблено проект
землеустрою, що забезпечує
еколого-екологічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь, не
сплачував орендну плату у зв'язку з чим
позивачка просила зазначений договір
розірвати.

У судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали повністю
та просили суд його задовольнити на
підставі викладеного в позовній заяві.

Представник відповідача на
попередньому судовому засіданні, позов
не визнав, вказавши, що вимоги є
безпідстав ними, оскільки умови
договору оренди земельної частки (паю)
виконуються повністю, в подальшому в
судове засідання не з'являвся.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася,
про день, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Тому суд,
вважає за доцільне позов розглядати в
його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, вважає, ще позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Згідно Державного акту на право
приватної власності на землю частку
(пай), виданого 26.12.2001р., ОСОБА_1 є
власницею земельної ділянки
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розміром 2,54га.

01.01.2006р. ОСОБА_1 уклала з ДП Агрофірма
«Байс-Агро» договір оренди зазначеної
земельної частки (паю) терміном на 49
років, договір зареєстрова ний у
Тальнівському районному відділі
Черкаської філії ДП «Центр ДЗК при
Держкомземі України» від 22.08.2006 року за
№04067930.

З дослідженого в судовому засіданні
договору оренди вбачається, що він
набува чинності після того, як
сторонами будуть чітко визначені і
зафіксовані письмово всі істотні
умови, зокрема термін оренди, розмір та
форма орендної плати, відповідальність
сторін тощо.

Умови орендної плати визначені
договором, яка становила 1,5 % вартості
зеельної ділянки, у розмірі 500,82 грн.
щороку. Також зазначено про індексацію
зазначеної суми.

Згідно акту прийому - передачі
земельної ділянки від 01.01.2006 року
передачу та прийом земельної ділянки
здійснено на підставі договору оренди
укладеного між власником землі та
орендарем. Акт складено про те, що
ОСОБА_1 передала земельну ділянку
орендарю в особі ОСОБА_5, розміром 2.54 га
в адмінмежах Вишнопільської сільської
ради для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Зовнішні межі погоджено з суміжними
землекористувачами, спірні питання
відсутні.

Обов'язок належним чином укласти
договір оренди земельної частки (паю)
передбачений Указом Президента
України від 3.12.1999 р. № 1529 «Про
невідкладні заходи щодо прискорення
реформування аграрного сектора
економіки».

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.05.2000 р. № 783 «Про
проведення індексації грошової оцінки
земель» передбачено, що вартість
земельної частки (паю) розраховується з
урахуванням коефіцієнта індексації
2,465, який діє з 1.01.2002 р. Крім того, згідно
п. 1 Указу Президента України від 2.02.2002
р. № 92/2002 р. «Про додаткові заходи щодо
соціального захисту селян-власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв)» із змінами, внесеними Указом
Президента Украї на № 830/2002 від 13.09.2002 р.
запроваджено плату за оренду земельних
часток паїв) у розмірі 1,5 відсотка
визначеної відповідно до
законодавства вартості земельної -
частки (паю). Зазначених положень
відповідач не виконав.

Згідно наданого позивачем розрахунку
та довідки Головного управління
Держемагенства у Черкаській області
№207 від 24.01.2014р., що вартість земельної
частки (паю), що належить позивачці,
становить 12957 грн.

Виходячи із вищевказаних показників,
розмір орендної плати має бути
встановлений виходячи з нормативно
грошової оцінки 72812 грн.* 3% і має
становити 2184,23 грн., а не 500-82 грн.,як
зазначено в договорі оренди. Крім того
в судовому засіданні встановлено, що
відповідач взагалі не сплачував
орендної плати.

Відповідач зобов'язаний був
проіндексувати вартість орендної
плати з урахуван ням зазначеного
відсотка, що підлягає виплаті позивачу
за договором, самостійно на підставі
зазначених Указу Президента України і
постанови Кабінету Міністрів України
щодо проведення індексації грошової
оцінки земель і для цього погодження
сторін для внесення змін до договору чи
заява про це позивача не є
обов'язковими.

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір
може бути змінено чи розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої ним
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при складанні договору.

Представником відповідача відповідно
до ст. 60 ЦПК України до суду не надано
жодних доказів в заперечення наведених
позивачем, підстав для задоволення
позову.

Крім того захист права власності
гарантується як національним
законодавством так і ст.1 Першого
Протоколу до Європейської Конвенції з
прав людини та основних свобод, що у
відповідності до ст. 9 Конституції
України та ст.17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» є частиною національного
законодавства. Зміст цього
конвенційного положення про захист
права власності розкритий у ряді
Рішень Європейського суду з прав
людини. Так у Рішенні Європейського
Суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн
Велів Девелопментс ЛТД проти Ірландії»
зазначається, що власники мають право
претендувати щонайменше на законне
сподівання на можливість
користуватись своєю власністю.
Зазначені сподівання, тобто те, на що
розраховував позивач порушено
відповідачем.

Крім того, суд вважає за доцільне
стягнути документально підтверджені
судові витрати по оплаті судового
збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі ст. 651 ЦК України, керуючись
ст. ст. ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-21: ЦПК, ст.17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини», суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до дочірного
підприємства Агрофірма «Байс-Агро» та
ОСОБА_5 про розірвання договору оренди
земельної частки (паю) - задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної
частки (паю), укладеного між ОСОБА_1 та
ДП Агрофірма «Байс-Агро» « 01» січня
2006р., який зареєстрований у
Тальнівському районному відділі
Черкаської філії ДП «Центр ДЗК при
Держкомземі України» 22.08.2006 року за
№95.

Стягнути з дочірнього підприємства
Агрофірма «Байс-Агро» на користь
ОСОБА_1 судові витрати, які складаються
з судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
О. Л. Фролов