АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Гаращенко Д.Р., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Дочірній банк Сбербанку Росії» на
ухвалу Шевченківського районного суду
міста Києва від 17 квітня 2014 року по
справі за заявою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Бойко Сергія Володимировича
про встановлення способу і порядку
виконання рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 23
листопада 2010 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дочірній банк Сбербанку Росії» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Бойко С.В. звернувся до суду із
заявою про зміну способу і порядку
виконання рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 23
листопада 2010 року. (а.с.73-74)

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 17 квітня 2014 року у
задоволенні заяви відмовлено. (а.с.111-112)

Не погоджуючись з постановленою
ухвалою суду першої інстанції
представник ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії», який є стягувачем у
виконавчому провадженні, подала
апеляційну скаргу, в якій просила
ухвалу скасувати і постановити нову
про задоволення заяви в повному обсязі.
(а.с.11-14)

В судовому засіданні представник ПАТ
«Дочірній банк Сбербанку Росії» Колток
І.О. підтримав скаргу і просив її
задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі
до суду не прибули, були сповіщені
належним чином про що у справі є докази.
(а.с. 131-134)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів визнала
повідомлення належним, а неявку такою,
що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 24 вересня 2008 року
між ЗАТ «Дочірній Банк Сбербанку
Росії» та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір.(а.с. 6-14)

На забезпечення виконання умов
кредитного договору 24 вересня 2008 року
були укладені і нотаріально посвідчені
договори поруки та договір іпотеки, за
останнім ОСОБА_3 передала Банку в
іпотеку належну їй двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1(а.с. 80-82)

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 23 листопада 2010
року позов ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» задоволено, стягнуто
на його користь солідарно із ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 481 607.76 грн.
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат. (а.с.69-70)

16 вересня 2011 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойко С.В. відкрито
виконавче провадження за виконавчим
листом №2-13409/10 виданим Шевченківським
районним судом міста Києва 01 вересня 2011
року. (а.с.76)

Згідно довідки Комунального
підприємства «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» станом на 29
жовтня 2012 року в реєстрі прав власності
на об'єкти нерухомого майна за ОСОБА_3
зареєстровано квартиру АДРЕСА_1. (а.с.79)

Звертаючись до суду із заявою головний
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойко С.В. просив
встановити (змінити) спосіб і порядок
виконання рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 23
листопада 2010 року шляхом надання
дозволу на реалізацію квартири
АДРЕСА_1, яка належить боржнику ОСОБА_3,
посилаючись на те, що державним
виконавцем 23 травня 2012 року складено
акт опису й арешту майна боржника, а
саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
яка підлягає примусовій реалізації для
задоволення вимог стягувача, однак
рішенням Служби у справах дітей
Вінницької міської ради відмовлено в
наданні дозволу на реалізацію
нерухомого майна, яке належить
боржнику та право користування яким
має малолітня дитина ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.73-74)

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що
судові рішення, що набрали законної
сили, є обов'язковими до виконання
усіма органами державної влади,
органами місцевого самоврядування, їх
посадовими особами, об'єднаннями
громадян та іншими організаціями,
громадянами та юридичними особами на
всій території України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 36 Закону
України «Про виконавче провадження»,
статті 373 ЦПК України, за наявності
обставин, що утрудняють виконання
рішення, за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, зміни чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

За роз'ясненнями, що містяться в п. 45
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
у разі якщо за судовим рішенням із
відповідача стягнуто кредитну
заборгованість, то в порядку статті 373
ЦПК суд не може змінити спосіб
виконання такого рішення на звернення
стягнення на предмет іпотеки, оскільки
виконання рішення суду про стягнення
заборгованості відповідно до Закону
України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про
виконавче провадження» має
виконуватись за рахунок усього майна,
що належить боржнику

За таких обставин, постановляючи
ухвалу про відмову в задоволенні заяви
про встановлення способу та порядку
виконання рішення суду, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
вказані у заяві обставини не дають
підстави для зміни способу і порядку
виконання рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги цих
висновків суду не спростовують і не
можуть бути визнані підставою для
скасування ухвали суду першої
інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дочірній
банк Сбербанку Росії» - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
міста Києва від 17 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста
Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

Д.Р.Гаращенко

Справа № 22-ц/796/12068/2014

Головуючий у першій інстанції - Мальцев
Д.О.

Доповідач Левенець Б.Б.