АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Київ

колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ

Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М.,
Поліщук Н.В.

при секретарі Товарницькій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Універсальна», третя особа
публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», про визнання дій
неправомірними, стягнення страхового
відшкодування,

за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Універсальна» на рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 17 липня 2014 року,

встановила:

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 17 липня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Універсальна» на
користь ОСОБА_1 3% річних в розмірі 2 985
грн. 15 коп., інфляційні збитки в розмірі
17 556 грн., пеню в розмірі 18 159 грн. 76 коп., а
всього 38 700 грн. 91 коп. Решта позовних
вимог залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі
публічнеакціонерне товариство
«Страхова компанія «Універсальна»
просить постановлене у справі судове
рішення в частині стягнення 3% річних,
інфляційних витрат та пені скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

В судовому засіданні представник
апелянта доводи апеляційної скарги
підтримав.

ОСОБА_1 проти доводів апеляційної
скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
відповідача 3 % річних, інфляції та пені
за несвоєчасну виплату страхового
відшкодування, суд першої інстанції
виходив із безпідставності
відстрочення страховою компанією
виплати страхового відшкодування.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи, таузгоджуються з
нормами матеріального і
процесуального права, які
судомправильно застосовані.

З матеріалів справи вбачається, що 05
листопада 2013 року між позивачем та
публічним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Універсальна»
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту
№3137/261/000422, власником якого є ОСОБА_1

Вигодонабувачем за договором є ПАТ
«Укрсоцбанк».

29.12.2013 року відбулось незаконне
заволодіння застрахованого
транспортного засобу іншими особами.

30.12.2013 року ОСОБА_1 повідомив страхову
компанію про настання страхового
випадку, та надав усі необхідні
документи для виплати страхового
відшкодування.

Відповідно до п. 9.10.1 договору, у випадку
протиправного позбавлення
транспортного засобу страховик
сплачує страхове відшкодування в два
етапи: 40% суми розрахованого страхового
відшкодування згідно з страховим актом
та за фактом протиправного позбавлення
страхувальника, протягом 12 календарних
днів з дня прийняття рішення про
виплату страхового відшкодування; 60%
страхового відшкодування після
отримання страховиком копії документа,
який підтверджує закінчення
попереднього слідства (складання
обвинувачу вального висновку або
закриття кримінальної справи) по
зазначеній кримінальній справі, чи
закінчення шестимісячного терміну з
дати порушення цієї кримінальної
справи - протягом 12 календарних днів з
дня прийняття рішення про виплату
страхового відшкодування.

Разом з тим, страхове відшкодування
було виплачено позивачу лише 03.07.2014
року.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначав,
що страховою компанією безпідставно
відстрочено виплату частини
страхового відшкодування у розмірі 40 %
від загальної суми на 143 дні, а відтак є
усі правові підстави для стягнення 3%
річних, пені та інфляційних збитків.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 виконав усі обов'язки перед
страховиком: надав відомості про факт
настання страхового випадку; подав
заяву про отримання страхового
відшкодування; пояснювальну записку з
описом обставин, при яких стався
страховий випадок; копію паспорта;
копію довідки про присвоєння
ідентифікаційного номеру; копію
посвідчення водія; довідку органів МВС
про відкриття кримінального
провадження; довідку МВС про вилучення
технічного паспорту та повного
комплекту ключів від автомобіля.

20.01.2014 року страхова компанія листом
повідомила ОСОБА_1 про відтермінування
рішення про виплату страхового
відшкодування до закінчення
проведення досудового розслідування
по кримінальній справі за фактом
незаконного заволодіння
застрахованого транспортного засобу
іншими особами (а.с. 17).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
зробив вірний висновок, що закінчення
проведення досудового розслідування
по кримінальній справі, є підставою для
виплати другої частини страхового
відшкодування в розмірі 60 %, а перша
частина в розмірі 40 %, відповідно до
умов договору, має бути виплачена
протягом 12 календарних днів з дня
прийняття рішення про виплату
страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
в зобов'язанні встановлено строк його
виконання, то воно підлягає виконанню в
цей строк.

Приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від пристроченої суми,
якщо інший розмір не встановлений
договором або законом.

Крім того, пунктом 6.1.3. договору
страхування передбачено
відповідальність за несвоєчасне
виконання зобов'язання, а саме: пеню за
кожен день прострочення платежу у
розмірі 0,05% від належної суми до
виплати, але не більше 10% від розміру
страхового відшкодування.

З урахуванням того, що під час розгляду
справи не було встановлено обставин,
які свідчили б про наявність підстав
для затримки прийняття відповідачем
рішення щодо виплати позивачу
страхового відшкодування та отримання
страхувальником страхового
відшкодування лише 03.07.2014 року, суд
першої інстанції обґрунтовано стягнув
з відповідача 3% річних в розмірі 2 985
грн. 15 коп., інфляційні збитки в розмірі
17 556 грн., та пеню в розмірі 18 159 грн. 76
коп.

Довід апелянта про обґрунтованість
відтермінування виплати страхового
відшкодування не відповідає умовам
укладеного договору страхування та
вимогам закону.

Посилання страхової компанії на те, що
для з'ясування обставин страховик може
відстрочити виплати до 180 календарних
днів, не узгоджується з її листом від
20.01.2014 року, в якому єдиною підставою
для відстрочення страхового
відшкодування визначено: до закінчення
проведення досудового розслідування
по кримінальній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що
для виплати страхового відшкодування
страховій компанії необхідно було
з'ясувати деякі обставини, колегія
суддів оцінює критично, оскільки в
листі від 20.01.2014 року страхова компанія
про таке не зазначає. Крім того, дана
інформація ( про кількість ключів від
автомобіля тощо ) могла бути отримана
страховою компанією на стадії
отримання від страхувальника
документів про страховий випадок.
Разом з тим, запити з цього приводу були
зроблені страховиком тільки через
майже п'ять місяців з того часу.

Інші доводи апеляційної скарги також
не дають підстав для висновку про
порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвели
до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду від 17
липня 2014 року в частині задоволення
позовних вимог, ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, відтак підстав для його
скасування в цій частині, за доводами
апеляційної скарги немає.

В іншій частині рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 17 липня 2014 року не
оскаржується.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308,
п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Універсальна» відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 17 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий

Судді: