АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ій інстанції - Савицький
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8427/2014
Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді
Музичко С.Г.,

суддів
Семенюк Т.А., Кравець В.А.,
при секретарі
Круглику В.В.,

розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.Києва
від 13 травня 2014 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промснабресурс»,
ОСОБА_6 про визнання недійсними
правочинів та витребування майна з
чужого незаконного володіння,

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 13 травня 2014 року позов
ОСОБА_4 про визнання недійсними
правочинів та витребування майна з
чужого незаконного володіння
задоволено частково.

Визнано недійсним правочин від 30
грудня 2011 року укладений між ТОВ
«Промснабресурс», яке діяло в
інтересах ОСОБА_2, та ОСОБА_5, за яким
було продано автомобіль Mercedes-Benz ML 350 CDI,
номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску, на
підставі якого була виписана
Довідка-рахунок №236208 Серія ДПІ від
30.12.2011 року на ім'я ОСОБА_5 для
реєстрації вказаного автомобіля в
органах ДАІ.

Витребувано у ОСОБА_6 автомобіль
Mercedes-Benz ML 350 CDI, що є спільною сумісною
власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2, повернувши
його на користь останніх.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_4
судові витрати у розмірі 3354 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі. В обґрунтування своїх вимог
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача ОСОБА_7 просив
відхилити апеляційну скаргу.
Представник апелянта підтримав доводи
апеляційної скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_4 про визнання недійсним
правочину від 30.12.2011 року суд першої
інстанції керувався ч.2 ст.369, ч.1 ст.215 ЦК
України та виходив з того, що ТОВ
«Промснабресурс», яке на підставі
довіреності діяло в інтересах ОСОБА_2
продало автомобіль Mercedes-Benz ML 350 CDI без
згоди ОСОБА_4. Вирішуючи питання про
витребування автомобіля на користь
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, суд виходив з того, що
автомобіль є їх спільною сумісною
власністю.

Колегія суддів частково погоджується з
висновком суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
що з 13.03.2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому
шлюбі.(а.с.13, т.1)

26.10.2010 року ОСОБА_2 придбав та
зареєстрував на своє ім'я в органах ДАІ
автомобіль Mercedes-Benz ML 350 CDI. (а.с.15,87-96 т.1)

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до
частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які
види майна, за винятком тих, які згідно
із законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Спільною сумісною власністю подружжя,
зокрема, можуть бути: квартири, жилі й
садові будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Частиною 2 статті 369 ЦК України
передбачено, що розпорядження майном,
що є у спільній сумісній власності,
здійснюється за згодою всіх
співвласників. Згода співвласників на
вчинення правочину щодо розпорядження
спільним майном, який підлягає
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, має бути
висловлена письмово і нотаріально
посвідчена.

Судом встановлено, що 30.12.2011 року на
підставі договору доручення
укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ
«Промснабресурс», відповідач без згоди
позивача відчужив спірний автомобіль
ОСОБА_5 Відповідно до довідки - рахунку
від 30.12.2011 року вказаний автомобіль
було відчужено за 304000 грн.(а.с.64)

02.04.2013 року спірний автомобіль було
зареєстровано з видачею свідоцтва про
реєстрацію НОМЕР_2 та номерних знаків
НОМЕР_3 за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про реєстрацію НОМЕР_4 та
довідка-рахунок НОМЕР_5.(а.с. 113-114)

Статтями 317, 321 ЦК України, ст. 41
Конституції України передбачено, що
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном належить
власнику.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності. Особа може бути
позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд
першої інстанції невірно дійшов
висновку про наявність підстав для
витребування автомобіля Mercedes-Benz ML 350 CDI,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику у справах
про захист права власності та інших
речових прав» від 07 лютого 2014 року
застосовуючи положення статті 387 ЦК,
суди повинні виходити з того, що
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним і в якої майно фактично
знаходиться та є індивідуально
визначеним.

Отже, позивач на підставі ст. 387 ЦК
України повинен довести, а суд
відповідно встановити факти, які
доводять право власності позивача на
майно і право на витребування цього
майна; вибуття майна з володіння
позивача і знаходження його у
відповідача; незаконність володіння
відповідача майном позивача;
відсутність між позивачем і
відповідачем зобов'язально-правових
відносин щодо спірного майна.

Зважаючи на те, що правовстановлюючих
документів на автомобіль на своє ім`я
позивач не надала, відповідач не
заявляв вимоги щодо витребування цього
майна, тому позов в цій частині є
передчасним і задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
з позивача ОСОБА_4 на користь
відповідача ОСОБА_2 підлягають
стягненню також судові витрати, що
становить 1049 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 13 травня 2014 року
скасувати в частині витребування у
ОСОБА_6 автомобіль Мегсеdеs-вепz ML 350 CDI,
номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску, що
є спільною сумісною власністю ОСОБА_4
та ОСОБА_2, на користь останніх

В цій частині ухвалити нове рішення
наступного змісту.

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промснабресурс»,
ОСОБА_6 про витребування майна з чужого
незаконного володіння, відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
судові витрати у розмірі 1049 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді