Ухвала

іменем україни

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Маляренка
А.В.,Писаної Т.О.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
Державного управління справами,
керівника Державного управління
справами Кравця Андрія Віталійовича,
Державного видавництва «Преса
України» Державного управління
справами про поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, за касаційною
скаргою керівника Державного
управління справами Кравця Андрія
Віталійовича на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 25
грудня 2012 року, ухвалу апеляційного
суду Київської області від 20 березня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_6 звернувся із
зазначеним позовом, обґрунтовуючи його
тим, що з 4 січня 1995 року працював
директором Державного видавництва
«Преса України». 27 грудня 2002 року між
ним та Державним управлінням справами
був укладений контракт № 16-08/1-33к,
згідно з яким його було призначено на
посаду директора даного видавництва і
дія якого була продовжена до 31 грудня
2013 року. З 4 по 22 квітня 2011 року ОСОБА_6
перебував на амбулаторному лікуванні,
а з 26 квітня по 20 липня 2011 року −? на
стаціонарному лікуванні. Після
закінчення стаціонарного лікування
ОСОБА_6 з'явився на місце роботи, але
йому було повідомлено про звільнення
із займаної посади.

Позивач просив поновити його на
займаній посаді і стягнути з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 25 грудня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 20 березня 2013 року, позов задоволено
частково.

Визнано незаконним та скасовано
розпорядження Державного управління
справами від 10 травня 2011 року № 46-к про
звільнення ОСОБА_6 з посади директора
Державного видавництва «Преса
України» Державного управління
справами за п. 1 ст. 41 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_6 на посаді директора
Державного видавництва «Преса
України» Державного управління
справами з 11 травня 2011 року. Стягнуто з
Державного видавництва «Преса
України» Державного управління
справами на користь ОСОБА_6 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 190 160,64 грн. Стягнуто з Державного
управління справами на користь ОСОБА_6
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. В
іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 вересня 2013
року рішення Обухівського районного
суду Київської області від 25 грудня 2012
року й ухвалу апеляційного суду
Київської області від 20 березня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ОСОБА_6 задоволено частково:
змінено дату звільнення ОСОБА_6 з
посади директора Державного
видавництва «Преса України» з 10 травня
2011 року на 20 липня 2011 року, у
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду України від
21 травня 2014 року рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2013 року скасовано,
передано справу на новий касаційний
розгляд.

У касаційній скарзі керівник
Державного управління справами
Кравець А.В., не погоджуючись з
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, подав касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просить їх
скасувати з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову -
змінити дату звільнення позивача з 10
травня 2011 року на 20 липня 2011 року. У
задоволенні іншої частини вимог
відмовити.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний, зокрема, у випадку
одноразового грубого порушення
трудових обов'язків керівником
підприємства, установи, організації
всіх форм власності (філіалу,
представництва, відділення та іншого
відокремленого підрозділу).

Відповідно до ч. 3 ст. 40 цього ж Кодексу
не допускається звільнення працівника
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності
(крім звільнення за п. 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці. Це правило не поширюється
на випадок повної ліквідації
підприємства, установи, організації.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 4 січня 1995 року
позивач за безстроковим трудовим
договором працював директором
Державного видавництва «Преса
України».

27 грудня 2002 року між позивачем та
Державним управлінням справами був
укладений строковий трудовий контракт
№ 16-0811-33к, відповідно до якого ОСОБА_6
призначено на зайняття тієї самої
посади та з урахуванням змін строком до
31 грудня 2013 року.

7 квітня 2011 року керівник Державного
управління справами видав
розпорядження № 89 «Про порядок
здавання фінансової і статистичної
звітності за перший квартал 2011 року
державними підприємствами, установами,
що перебувають в управлінні Державного
управління справами, та господарськими
товариствами, у яких повноваження на
здійснення функцій управління
державними корпоративними правами
передані Державному управлінню
справами», яким встановив, що 21 квітня
2011 року Державне видавництво «Преса
України» має здати
фінансово-статистичну звітність за І
квартал 2011 року.

21 квітня 2011 року Державне видавництво
«Преса України» листом № 201-51-км
здало фінансово-статистичну звітність
за І квартал 2011 року до Державного
управління справами.

29 квітня 2011 року заступником керівника
Державного управління справами
Берадзе Г.Р. листом № 02-16/1-1010
повідомлено Державне видавництво
«Преса України», що надана Державним
видавництвом «Преса України» 21 квітня
2011 року фінансово-статистична
звітність за І квартал 2011 року не може
бути прийнята у повному обсязі та
повертається Державному видавництву
«Преса України» із зазначенням
зауважень та строку повторної здачі до
6 травня 2011 року.

10 травня 2011 року розпорядженням
керівника Державного управління
справами № 46-к позивач (директор
Державного видавництва «Преса
України» Державного управління
справами) звільнений із займаної
посади за одноразове грубе порушення
трудових обов'язків керівником
підприємства за п. 1 ст. 41 КЗпП України у
зв'язку із невиконанням розпорядження
керівника Державного управління
справами від 7 квітня 2011 року № 89 про
подання фінансово-статистичної
звітності за І квартал 2011 року.

Судом також встановлено і підтверджено
належними та допустимими доказами, що 4
квітня 2011 року поліклінікою № 1
Шевченківського району м. Києва
позивачу був відкритий листок
непрацездатності серії АВК № 153714 про
перебування позивача на амбулаторному
лікуванні з 4 по 22 квітня 2011 року. 26
квітня 2011 року головним
військово-медичним клінічним центром
«ГВКГ» позивачу відкрито листок
непрацездатності серії АВІ №240010 зі
стаціонарним режимом, який був
закритий 8 липня 2011 року. З 9 по 19 липня
2011 року позивач перебував на
лікарняному згідно з листком
непрацездатності серії АБТ №026799.

Встановивши такі обставини, місцевий
суд дійшов до правильного висновку про
недоведеність відповідачами факту
одноразового грубого порушення
позивачем трудової дисципліни і
трудових обов'язків та про звільнення
працівника в період його тимчасової
непрацездатності, із цих підстав
обґрунтовано частково задовольнив
заявлені вимоги.

Доводи касаційної скарги ґрунтуються
на переоцінці доказів у справі, не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу керівника Державного
управління справами Кравця Андрія
Віталійовича відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 25 грудня 2012 року,
ухвалу апеляційного суду Київської
області від 20 березня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк Т.О. Писана