Справа № 525/820/14-ц
Провадження № 2/525/322/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2014 року Великобагачанський
районний суд Полтавської області в
складі:
головуючого - судді Хоролець В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Велика Багачка
Полтавської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Українська Універсальна біржа про
визнання договору купівлі-продажу
жилого будинку з господарськими
будівлями дійсним та визнання права
власності на домоволодіння, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що
17.04.2001 року вона, з однієї сторони та
ОСОБА_2, від імені якої діяла за
дорученням від 24.03.2001 року ОСОБА_3 в
особі брокера контори №001, з іншої
сторони, уклали договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 Великобагачанського району
Полтавської області та складається з
житлового будинку з прибудовою (літ.
А-1,а), сараю (літ. Б), сараю (літ. В), сараю
(літ. Г) та колодязя - (№1).

Вказує, що договір №НМ-0281 від 17.04.2001
року купівлі-продажу житлового будинку
з господарськими будівлями було
оформлено на Українській
Універсальній біржі в м. Миргород
Полтавської області. Договір
нотаріально посвідчений не був,
оскільки працівники біржі пояснили, що
договір не потребує такого посвідчення
і він буде дійсний, що на той час
дозволялось законодавством у
відповідності до діючої на той час ст.15
Закону України «Про товарну біржу». Про
це вказано і в п.6.5 укладеного договору
від 17.04.2001 року.

Дане домоволодіння вона (ОСОБА_1.)
вважала своєю власністю, однак, як
вказує, у 2014 році їй стало відомо від
юристів, що вищевказаний договір
необхідно посвідчувати нотаріально і
він не відповідає вимогам ст. 227 ЦК
України (в редакції 1963 року), яка діяла
на час укладення договору. Вказує, що в
даний час він не може розпорядитися
нерухомим майном, так як даний договір
купівлі-продажу не відповідає вимогам
чинного законодавства України.
Посвідчити даний договір нотаріально
не є можливим, оскільки їй не відомо, де
в даний час проживає та знаходиться
продавець домоволодіння ОСОБА_2

Посилаючись на те, що сторони
виконали вищезазначений договір в
повному обсязі, вона, як покупець,
сплатила обумовлену суму коштів,
прийняла жилий будинок з
господарськими будівлями у свою
власність, володіє ним безперервно та
користується, зареєстрована у
встановленому законом порядку та
проживає там разом зі своєю сім'єю:
чоловіком - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
своїми дітьми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, а
колишня власниця будинку, яка продала
його та уклала договір купівлі-продажу
№НМ-0281 від 17.04.2001 року ОСОБА_2 звільнила
будинок та передала його позивачці у
власність, однак в даний час юридично
договір оформлений не вірно і
посвідчити його на даний час
нотаріально не можливо, оскільки місце
проживання та знаходження продавця
ОСОБА_2 невідоме, позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом і просила
суд визнати дійсним договір
купівлі-продажу №НМ-0281 від 17.04.2001 року
житлового будинку АДРЕСА_1
Великобагачанського району
Полтавської області, укладений між нею,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Українській
універсальній біржі в м. Миргород
Полтавської області та визнати за нею
право власності на жилий будинок
АДРЕСА_1 Великобагачанського району
Полтавської області (а.с.а.с.3-5).

В судове засідання позивач ОСОБА_1
не з'явилась, від неї надійшла заява
про підтримання позову у повному
обсязі та про розгляд справи у її
відсутність (а.с.29). Відповідач ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явились, вона
викликалась до суду через оголошення у
пресі, у Всеукраїнській газеті
«Урядовий кур'єр» №148 від 15.08.2014 року
мається оголошення про виклик даного
відповідача в судове засідання (а.с.37),
тому, в силу положень ч.9 ст.74 ЦПК
України ОСОБА_2 вважається такою, що
повідомлена про день і час розгляду
справи. Представник третьої особи
Української універсальної біржі в
судове засідання не з'явився, з
поштового повідомлення вбачається, що
дана організація не існує (а.с.28).

Суд вирішив можливим розглянути
справу у відсутність сторін, на
підставі наявних у справі доказів, при
цьому керуючись положеннями ст.197 ЦПК
України та Рішення Конституційного
Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року
(справа про фіксування судового
процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши та дослідивши
матеріали справи і давши їм належну
оцінку, приходить до висновку, що позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Українська Універсальна біржа про
визнання договору купівлі-продажу
жилого будинку з господарськими
будівлями дійсним та визнання права
власності на домоволодіння підлягає
задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданими
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК
України).

Предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи (причини пропуску
строку позовної давності тощо) і
підлягають встановленню при ухваленні
судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що 17.04.2001 року
ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2, від
імені якої діяла за дорученням від
24.03.2001 року ОСОБА_3 в особі брокера
контори №001, з іншої сторони, уклали
договір купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1 Великобагачанського
району Полтавської області та
складається з житлового будинку з
прибудовою (літ. А-1,а), сараю (літ. Б),
сараю (літ. В), сараю (літ. Г) та колодязя -
(№1) (а.с.6). Даний договір №НМ-0281 від
17.04.2001 року купівлі-продажу житлового
будинку з господарськими будівлями
було оформлено на Українській
Універсальній біржі в м. Миргород
Полтавської області.

Як вбачається з оригіналу
вищевказаного договору, даний договір
нотаріально посвідчений не був,
оскільки на той час дозволялось
законодавством у відповідності до
діючої на той час ст.15 Закону України
«Про товарну біржу». Також, про це
вказано і в п.6.5 укладеного договору від
17.04.2001 року. Отже, сторонам на той час
(17.04.2001 року) було роз'яснено, що даний
договір є чинним і нотаріального
посвідчення не потребує.

Між тим, згідно ст. 227 ЦК України (в
редакції 1963 року), договір
купівлі-продажу жилого будинку з
надвірними будівлями повинен бути
нотаріально посвідчений.

Сторони по справі цього не зробили,
помилялись щодо правової природи цього
договору (про що їм було роз'яснено на
біржі) і мали підстави вважати, що
договір нотаріального посвідчення не
потребує (про що вказано і в самому
договорі), але умови договору від 17.04.2001
року сторонами виконані повністю.

Так, ОСОБА_1 як покупець будинку,
сплатила обумовлену суму коштів,
прийняла жилий будинок з
господарськими будівлями у свою
власність, володіє ним безперервно та
користується, зареєстрована у
встановленому законом порядку та
проживає в ньому разом зі своєю сім'єю:
чоловіком - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
своїми дітьми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5
(а.с.а.с.7-8), а колишня власниця будинку,
яка продала його, отримала за нього
грошові кошти, уклала договір
купівлі-продажу №НМ-0281 від 17.04.2001 року
ОСОБА_2 (по довіреності), а також
звільнила будинок та передала його
позивачці у власність і не має
претензій до свого довірителя ОСОБА_3
(а.с.14), однак в даний час юридично
договір оформлений не вірно і
посвідчити його на даний час
нотаріально не можливо, оскільки місце
проживання та знаходження продавця
ОСОБА_2 невідоме.

З технічного паспорта та
характеристики будинку, господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_1
Великобагачанського району
Полтавської області від 05.06.2014 року
вбачається, що дане домоволодіння
складається з цього з житлового
будинку, позначеного (літ. - А-1) та
господарських будівель (сараю - літ.Б),
сараю (літ.В), сараю (літ.Г) та №1
колодязь (12) (а.с.а.с.9-13).

На підставі 2 ст. 47 ЦК України (в
редакції 1963 року) суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати її
дійсною.

Враховуючи, що спірні
правовідносини виникли до 01.01.2004 року
(день набрання чинності ЦК України в
редакції 2003 року, в якому норми ст.220 ЦК
України не можуть застосовуватись до
виниклих правовідносин), тому згідно п.4
Прикінцевих та перехідних положень
нового Цивільного кодексу України,
вони повинні регламентуватись
Цивільним Кодексом України (в редакції
1963 року).

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 47,227 ЦК України (1963
року), п.4 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України
(2003 року), ст.ст. 3,10, 11,60,ч.9 ст.74,179,197,212-215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Визнати дійсним договір купівлі -
продажу №НМ-0281 від 17.04.2001 року
житлового будинку АДРЕСА_1 укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, від імені якої
діяла за дорученням від 24.03.2001 року
ОСОБА_3 та оформлений на Українській
універсальній біржі в м. Миргород
Полтавської області.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1
Великобагачанського району
Полтавської області, позначений в
характеристиці будинку, господарських
будівель і споруд (літ.А-1) з
господарськими будівлями, позначеними:
сарай - (літ.Б), сарай - (літ.В), сарай -
(літ.Г), №1 - колодязь 1/2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя -