Справа № 1519/2-726/11
Провадження № 2/521/108/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 жовтня 2014 року

Малиновський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді Гуревського
В.К.

за секретаря - Гресько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Другого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, Першого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, ОСОБА_6,
Кароліно-Бугазької сільської ради,
Овідіопольської державної
адміністрації, Одеської регіональної
філії ДП «Центр ДЗК», Овідіопольського
БТІ та РОН, ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про визнання прилюдних торгів
недійсними, скасування свідоцтва,
визнання Державного акту на право
власності на земельну ділянку
недійсним, визнання права власності;

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Другого Малиновського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції, Першого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, третя особа ОСОБА_7,
про визнання прилюдних торгів такими,
що не відбулися, визнання недійсним
Державного акту на земельну ділянку,
визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м.
Одеси 16 червня 2004 року звернулася
ОСОБА_10 до Другого відділу державної
виконавчої служби Малиновського
районного управління юстиції м. Одеси
про звільнення майна з-під арешту (т. 1,
а. с. 3). Ухвалою судді Малиновського
районного суду м. Одеси Вербицької Н.В.
дана позовна заява була залишена без
руху та надана можливість усунути
недоліки позову (т. 1, а. с. 7).

09 липня 2004 року ОСОБА_10 звернулася до
Малиновського районного суду м. Одеси з
позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
звільнення з-під арешту майна та
визнання права власності на частину
майна, набутого під час шлюбу (т. 1, а. с.
11-12). Дії по підготовці справи до
судового розгляду вчинялись суддею
Малиновського районного суду м. Одеси
Вербицькою Н.В. (т. 1, а. с. 1) та 02 серпня
2004 року було ухвалено вчинити дії по
забезпеченню позовних вимог,
зобов'язавши Другий відділ державної
виконавчої служби Малиновського
районного управління юстиції м. Одеси
внести на депозитний рахунок ? вартості
від продажу зазначеного об'єкта
нерухомості (т. 1, а. с. 32-33).

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 12 листопада 2004 року було
задоволено клопотання представника
ОСОБА_3 та об'єднано в одне провадження
цивільну справу за позовом ОСОБА_10 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення з-під
арешту домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_2 та справу за позовом ОСОБА_10 до
Першої державної виконавчої служби
Малиновського районного управління
юстиції м. Одеси про звільнення з-під
арешту будинку АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 57).

28 квітня 2005 року ухвалою судової палати
з цивільних справ апеляційного суду
Одеської області було задоволено
апеляційну скаргу ОСОБА_10 від 06.08.2004 р.
та скасовано ухвалу Малиновського
районного суду м. Одеси від 13 вересня 2004
р. по цивільній справі 2-5309/04 та
направлено справу до суду першої
інстанції для виконання вимог ст. ст. 295,
296 ЦПК України, пов'язаних з поданням
скарги на ухвалу суду від 02 серпня 2004
року (т. 1, а. с. 130-131).

Ухвалою судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Одеської
області від 06 жовтня 2005 р. було
задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_10
та скасовано ухвалу Малиновського
районного суду м. Одеси від 02.08.2004 р. про
звільнення з-під арешту і визнання
права власності на частину будинку (т. 1,
а. с. 152).

30.11.2005 р. ОСОБА_5 подав до суду
клопотання, за яким просив суд залучити
його до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору (т. 1,
а. с. 158).

Клопотанням від 30 листопада 2005 року
ОСОБА_11 просив суд допустити його до
справи в якості третьої особи без
самостійних вимог (т. 1, а. с. 163).

01 лютого 2006 року до Малиновського
районного суду було подано позовну
заяву ОСОБА_10, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання права власності на
половину набутого під час шлюбу майна,
про визнання права власності за ОСОБА_1
на частку нерухомого подружнього майна
та про звільнення з-під арешту частини
нерухомого майна (т. 1, а. с. 186).

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 10 березня 2006 року було
виділено в окреме провадження справу
за позовом ОСОБА_10 до Одеської філії
Спеціалізованого державного
підприємства «Укрспецюст», Другої
державної виконавчої служби в
Малиновському районі м. Одеси, ОСОБА_12,
за участю третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_2
про визнання публічних торгів
недійсними та об'єднано в одне
провадження цивільні справи за позовом
ОСОБА_10, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за
участю третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_11,
Другої державної виконавчої служби в
Малиновському районі м. Одеси про
звільнення з-під арешту майна та поділ
майна за адресою АДРЕСА_2 в натурі та за
позовом ОСОБА_10, ОСОБА_1, до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, за участю третіх осіб - ОСОБА_11,
Першої державної виконавчої служби в
Малиновському районі м. Одеси про
звільнення з-під арешту майна та поділ
майна за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 196).

12 травня 2006 року ухвалою судді
Малиновського районного суду м. Одеси
Ярош А.І. було об'єднано в одне
провадження цивільні справи за позовом
ОСОБА_10, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 за участю третіх осіб - ОСОБА_5,
ОСОБА_11, ОСОБА_8, Другого відділу ДВС у
Малиновському районі м. Одеси про
звільнення з-під арешту майна та поділ
майна в натурі за адресою АДРЕСА_2, та за
позовом ОСОБА_10, ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, за участю третіх осіб ОСОБА_11,
ОСОБА_9, Першої ДВС у Малиновському
районі м. Одеси про звільнення з-під
арешту майна та поділ майна в натурі за
адресою АДРЕСА_1 та справу за позовом
ОСОБА_10 до Одеської філії
Спеціалізованого державного
підприємства «Укрспецюст», Другої ДВС
в Малиновському районі м. Одеси,
ОСОБА_12, за участю третьої особи ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про визнання публічних торгів
недійсними (т. 1, а. с. 214-215).

12 грудня 2006 року позивачі подали до
суду позовну заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_3, у
якій просили суд визнати право
власності на ? набутого під час шлюбу
майна, а саме: ? частини будинку та ?
земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_2
та звільнити з-під арешту ? частини
будинку та ? земельної ділянки, за
адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 313-314).

Позивачкою 12 грудня 2006 року до суду
було подано заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_3, у
якій вона просила суд визнати право
власності на 3/8 частину набутого під
час шлюбу майна, а саме: 3/8 частини
будинку за адресою: АДРЕСА_1 та
звільнити з-під арешту 3/8 частини
будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 315).

14 грудня 2006 року ОСОБА_11, ОСОБА_5 подали
спільну позовну заяву до ОСОБА_2,
ОСОБА_10, третьої особи - Перша державна
виконавча служба в Малиновському
районі м. Одеси в якої просили визнати
за ними право власності на частину
будинку за адресою АДРЕСА_1 та стягнути
з ОСОБА_2 різницю вартості частки в
житловому будинку і суми боргу перед
ними (т. 1, а. с. 318).

11 грудня 2006 року позивач ОСОБА_10 подала
до суду заяву, за якою просила суд
визнати укладений Другим ВДВС
Малиновського РУЮ м. Одеси договір на
продаж арештованого майна, а саме
житлового будинку АДРЕСА_2 та прилюдні
торги, які відбулися 29.11.2004 р. по
реалізації арештованого майна -
недійсними, визнати недійсним акт про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів, затверджений начальником
Другого ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси
та виданий на ім'я ОСОБА_4 - недійсним,
визнати свідоцтво № 361 від 9 березня 2005
року про придбання нерухомого майна з
прилюдних торів та технічний паспорт
на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2
- недійсним та визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку серія № 357342 від 21
квітня 2005 року (т. 1, а. с. 319-324).

16 січня 2007 року позивачка доповнила
свої позовні вимоги і просила суд
визнати недійсним договір
купівлі-продажу, посвідчений державним
нотаріусом Сьомої одеської державної
нотаріальної контори Мельник Л.В. 13
травня 2000 року та зареєстрований в
реєстрі за № 2-1832, зобов'язати
державного нотаріуса Сьомої одеської
державної нотаріальної контори
Мельник Л.В. видати правовстановлюючий
документ з урахуванням співвласника
ОСОБА_10 (т. 1, а. с. 352). Також ОСОБА_10
подала заяву, в якій просила визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане 25
листопада 2003 року Кароліно-Бугазькою
сільською радою на підставі
розпорядження Овідіопольської
райдержадміністрації № 775 від 06.11.2003 р.
і зобов'язати Овідіопольську
райдержадміністрацію та
Кароліно-Бугазьку сільську раду видати
правовстановлюючі документи з
урахуванням співвласника ОСОБА_10 та
Державний акт на право приватної
власності на землю, зареєстрований
Кароліно-Бугазькою сільською радою за
№ 581 від 02.06.1999 р. та зобов'язати
Кароліно-Бугазьку сільську раду видати
правовстановлюючий документ з
урахуванням співвласника ОСОБА_10 (т. 1,
а. с. 354).

ОСОБА_10 з поданим зустрічним позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_11 не погодилася та 16.01.2007
року подала заперечення (т. 1, а. с. 355).

06 лютого 2007 року позивачкою було подано
заперечення на пояснення
Спеціалізованого державного
підприємства «Укрспецюст» та
зазначено, що ОФ СДП «Укрспецюст» не
мав права виставляти спірне майно, яке
неодноразово було під арештом, на торги
(т. 1, а. с. 361).

16 лютого 2007 року ОСОБА_2 подав
заперечення на позовну заяву ОСОБА_11,
ОСОБА_5 про переведення прав та
обов'язків співвласника-боржника і
визнання права власності на частку
житлового будинку та просив відмовити
в задоволенні їх позовних вимог (т. 1, а.
с. 398, т. 4, а. с. 230-231).

Позивачі неодноразово уточнювали свої
позовні вимоги і просили звільнити
майно з-під арешту та його поділ в
натурі, визнати прилюдні торги та акт
про проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна, державних
актів на право власності на земельну
ділянку, свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, технічних паспортів
недійсними (т. 3, а. с. 1-3, т. 4, а. с. 219-221).

13 березня 2007 року ОСОБА_8 подав
додаткову позовну заяву про
переведення прав та обов'язків
співвласника-боржника і визнання права
власності на частину житлового
будинку, яку він неодноразово уточнив
(т. 3, а. с. 5-6, т. 4, а. с. 233).

Зауваженням на уточнену позовну заяву
ОСОБА_10, ОСОБА_1 від 20 квітня 2007 року
подав Другий відділ ДВС Малиновського
РУЮ м. Одеси та просив суд відмовити в
задоволенні позовних вимог позивача та
визнати дії державного виконавця
Другого ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси
такими, що відповідають чинному
законодавству (т. 3, а. с. 24-27).

01 травня 2007 року ОСОБА_2 подав до суду
заяву, у якій просив відмовити в
прийнятті додаткової позовної заяви
ОСОБА_8 до сумісного розгляду з позовом
ОСОБА_10 у зв'язку з необґрунтованістю
його вимог (т. 3, а. с. 30, т. 4, а. с. 136, 137).

Позивачка 01 травня 2007 року подала
заперечення на зауваження Другого
відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси
в якому вказувала на його
необґрунтованість та просила суд
відмовити у судовому розгляді цього
зауваження (т. 3, а. с. 31-32).

Ухвалою суду від 10.07.2007 р. було
відмовлено в задоволенні клопотання
представника відповідача ОСОБА_4 27.06.2007
р. про відвід судді Ярош А.І. та
задоволено самовідвід судді Ярош Алли
Іванівни, справу передано на розгляд
судді Дрішлюк А.І. (т. 3, а. с. 48).

Ухвалою судді Малиновського районного
суду м. Одеси Дрішлюка А.І. від 12 липня
2007 року цивільну справу № 2-3514/07 було
прийнято до свого провадження та
продовжено її розгляд, попереднє
судове засідання призначене на 27 липня
2007 року (т. 3, а. с. 51).

Ухвалою суду від 27.07.2007 р. відмовлено в
задоволенні клопотання позивачки від
27.07.2007 р. про відвід головуючому судді
Дрішлюку А.І. (т. 3, а. с. 95).

10 серпня 2007 року ухвалою суду було
задоволено клопотання представника
ОСОБА_5 та прийнято його позов в якості
зустрічного позову до спільного
розгляду з позовом ОСОБА_10, ОСОБА_1 та
визначити процесуальний статус ОСОБА_14
в якості відповідача (т. 3, а. с. 144-145).

Ухвалою суду від 13 серпня 2007 року було
задоволено клопотання позивачки від
10.08.2007 р. та призначено
судово-будівельну експертизу та
зупинення провадження у справі на час
проведення експертизи (т. 3, а. с. 151-153).

06 червня 2008 року ухвалою судді Дрішлюка
А.І. було відновлено провадження у
справі № 2-2269/08, попереднє судове
засідання призначене на 13. 06. 2008 року (т.
4, а. с. 3).

24 жовтня 2007 року Другим відділом ДВС
Малиновського РУЮ м. Одеси подано
зауваження на позовну заяву та
уточнену позовну заяву ОСОБА_10, ОСОБА_1
про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_10 в повному обсязі (т. 4, а. с.
88-89) та додаткові зауваження на
уточнену позовну заяву ОСОБА_10, ОСОБА_1
(т. 4, а. с. 90-92). На це зауваження ОСОБА_2
подав письмове заперечення, в якому
просив суд відмовити в задоволенні
зауважень Другого ВДВС Малиновського
РУЮ м. Одеси та винести окрему ухвалу
начальнику Другого ВДВС Малиновського
РУЮ м. Одеси в порядку ст. 211 ЦПК України
(а. с. 115-116).

Ухвалою суду від 12 вересня 2008 року
справа призначена до розгляду.

Ухвалою суду від 16 січня 2009 року було
задоволено клопотання ОСОБА_2 та
об'єднано в одне провадження цивільну
праву № 2-921/09 та справу № 2-907/09,
об'єднаній справ було присвоєно
спільний № 907/09 та визначено
процесуальний статус сторін (т. 4, а. с.
148-149).

ОСОБА_2 19.01.2009 року уточнив свої позовні
вимоги і просив суд визнати недійсним
державний акт про право власності на
земельну ділянку на ім'я ОСОБА_4 та
визнати за ним право власності на
частину вищевказаної земельної
ділянки, скасувати арешти на майно (т. 4,
а. с. 216-218).

17 лютого 2009 року представник третьої
особи ОСОБА_8 подав заперечення на
позовні вимоги ОСОБА_10 та ОСОБА_2 у яких
просив залишити їх без задоволення (т. 4,
а. с. 234-237).

Ухвалою судді Дрішлюка А.І. від 30 січня
2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 щодо
стягнення на користь СУПП «Польського
дому» грошових коштів з ОСОБА_5, ОСОБА_15
та з останнього особисто на користь
ОСОБА_2 в самостійне провадження (т. 4, а.
с. 224-225).

Ухвалою суду від 20 березня 2009 року було
об'єднано позовні вимоги ОСОБА_9 до
ОСОБА_2, ОСОБА_10 про встановлення права
користування майном із заявленими
позовними вимогами в межах цивільної
справи № 2-907/09 (т. 5, а. с. 7-8).

Ухвалою суду від 24 квітня 2009 року було
відмовлено ОСОБА_10 в задоволені
клопотання від 10.04.2009 року про
призначення повторної
судово-будівельної експертизи (т. 5, а. с.
188 - 190).

Ухвалою суду від 24 квітня 2009 року було
залишено без розгляду позовну заяву
ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_10, треті особи
ОСОБА_11, ОСОБА_5, Другий відділ ДВС у
Малиновському районі м. Одеси про
переведення прав та обов'язків
співвласника відносно частки спірного
житлового будинку, визнання права
власності та стягнення різниці
вартості згідно поданої заяви (т. 5, а. с.
191-192).

Ухвалою суду від 24 квітня 2009 року було
залишено без розгляду позовну заяву
ОСОБА_11, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_10, третя
особа Перший відділ ДВС у
Малиновському районі м. Одеси про
переведення прав та обов'язків
співвласника, визнання права власності
та стягнення різниці вартості згідно
поданої заяви (т. 5, а. с. 193-194).

Ухвалою суду від 27 травня 2010 року
зупинено провадження у справі на шість
місяців у зв'язку зі смертю позивача
ОСОБА_10 (т. 6, а. с. 247).

Ухвалою суду від 15 жовтня 2010 року
провадження у справі відновлено (т. 6, а.
с. 250).

У зв'язку з відсутністю повноважень
судді Дрішлюка А.І. справа передана
іншому судді.

Суддею Маркаровою С.В. взято самовідвід
(т. 7, а. с. 58).

22 лютого 2011 року справа прийнята суддю
Целухом А.П.

ОСОБА_5 та ОСОБА_11 заявлено відвід судді
Целуху А.П., суддею Целухом А.П. 25
березня 2011 року взято самовідвід (т. 7, а.
с. 62).

07 квітня 2011 року справу прийнято до
провадження суддею Гуревським В.К.

31 серпня 2011 року в якості
правонаступника ОСОБА_10 у справу
вступив її син ОСОБА_1 у зв'язку з чим
подав до суду уточнену позовну заяву (т.
7, а. с. 70 - 76).

ОСОБА_2 також подав до суду уточнену
позовну заяву (т. 7, а. с 77).

Ухвалою суду від 05 вересня 2012 року
зупинено провадження у справі на шість
місяців до 26 лютого 2013 року у зв'язку зі
смертю відповідача ОСОБА_11 (т. 7, а. с. 136).

Ухвалою суду від 27 лютого 2012 року
провадження у справі відновлено (т. 7, а.
с. 145).

Протокольною ухвалою суду 23 травня 2013
року замість вибувшого ОСОБА_11 в якості
правонаступника притягнутий ОСОБА_7 та
виключено зі складу осіб, що приймають
участь у справі ОФ «Укрспецюст» (т. 7 , а.
с. 199-200).

Ухвалою суду від 17 жовтня 2013 року
залишено без розгляду позовну заяву
третьої особи із самостійними вимогами
ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про визнання права
користування майном згідно поданої
заяви. Продовжено провадження у справі
в решті позовів (т. 7, а. с. 235).

Згідно остаточних позовних вимог від 15
грудня 2010 року ОСОБА_2 просив суд:
визнати прилюдні торги такими, що не
відбулися; визнати недійсним акт на
землю ЯА № 357342, виданий 21.04.05 р. на ім'я
ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_2 право
власності на ? частину земельної
ділянки та ? частину домобудівні, які
знаходяться в спільній сумісний
власності за адресою АДРЕСА_2, а право
власності на ? частину земельної
ділянки та ? частину домобудівні
визнати за сином ОСОБА_1; визнати за
ОСОБА_2 право власності на ? частину
домобудівні, яка знаходиться в
спільній сумісній власності за адресою
АДРЕСА_1, а право власності на ? частину
домобудівні за сином ОСОБА_1

Згідно остаточних позовних вимог від 12
серпня 2014 року ОСОБА_1 просив суд:
визнати недійсними прилюдні торги, які
відбулися 29.11.2004 р. з реалізації
арештованого майна, а саме житлового
будинку АДРЕСА_2; скасувати свідоцтво №
361 від 9 березня 2005 р. про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів, а
саме житлового будинку АДРЕСА_2, видане
приватним нотаріусом Овідіопольського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
на ім'я ОСОБА_4; скасувати державний акт
на право власності на земельну ділянку
серія № 357342 від 21 квітня 2005 р., виданий
ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? частину будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_2;
визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину земельної ділянки, що
розташована за адресою: АДРЕСА_3;
визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину будинку (? від частини будинку,
що належала відповідачу ОСОБА_2.).
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачі
посилалися на таке.

31.12.1974 р. ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_2. В зв'язку з численними сварками
на ґрунті підприємницької діяльності
вони припинили сімейні стосунки. Проте,
укладений офіційно шлюб вони не
розривали. Згодом ОСОБА_10 стало відомо
про те, що з відповідача ОСОБА_2 у
порядку виконання судових рішень
стягуються суми грошових коштів на
користь численних кредиторів.

При примусовому виконанні виконавчого
листа № 2-3047/2004, виданого 06.05.2004 р.
Малиновським районним судом м. Одеси,
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 26650,00 грн.,
за порушення боргових зобов'язань 3%
річних у сумі 932,68 грн. та витрат по
державному миту у сумі 266,5 грн. Другий
відділ ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси
своєю постановою серії АА № 288270 від
14.05.2004 р. про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, наклав арешт на будівлю,
розташовану за адресою: АДРЕСА_2. Про
накладення арешту ОСОБА_10 не
повідомили.

Зазначений об'єкт нерухомості був
придбаний ОСОБА_2 та ОСОБА_10 в 1991 р. в
період зареєстрованого шлюбу. Згідно
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого 25.11.2003 р.
Кароліно-Бугазькою сільською радою на
підставі розпорядження
Овідіопольської райдержадміністрації
№ 775 від 06.11.2003 р., будівля належить
ОСОБА_2 Земельна ділянка, на якій
розташований арештований жилий
будинок, також придбана під час шлюбу
та належить ОСОБА_2 на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю, зареєстрованого
Кароліно-Бугазькою сільською радою за
№ 581 від 02.06.1999 р.

ОСОБА_10 звернулась до суду з позовом
про звільнення майна з під-арешту та
виключення його з акту опису та арешту
і визнання за нею права власності на ? ( ?
+ ?) житлової будівлі АДРЕСА_2.

Згідно з повідомленням Другого відділу
ДВС Маліновського РУЮ м. Одеси від
10.01.2005 р., отриманого ОСОБА_10.19.01.2005 р. за
адресою прописки її чоловіка по
АДРЕСА_1, їй стало відомо про те, що
прилюдні торги з продажу вказаного
житлового будинку відбулись. Покупцем
вказаного будинку та переможцем
прилюдних торгів стала ОСОБА_4 Позивачі
вважають, що вказані торги були
проведені з грубими порушеннями
діючого законодавства з огляду на таке.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 21.07.04 р. по цивільній справі
ОСОБА_10 за позовом про виключення майна
з-під арешту та визнання права
власності були призупинені виконавчі
дії по виконанню виконавчого листа про
стягнення суми боргу на користь ОСОБА_3

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 02.08.04 р. за клопотанням
державного виконавця Другого відділу
ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси була
проведена заміна забезпечення
зазначеного позову. Ухвала суду від
21.07.04 р. була скасована і суд зобов'язав
Другий відділ ДВС Малиновського РУЮ м.
Одеси після продажу спірного житлового
будинку внести на свій депозитний
рахунок ? вартості від продажу. На
ухвалу від 02.08.04 р. ОСОБА_10 була подана
апеляційна скарга, яка згідно з ч. 3 ст.
157 ЦК України 1963 року призупиняла
виконання цієї ухвали, навіть у тому
разі коли було допущено негайне
виконання.

З метою захисту своїх інтересів та
інтересів своєї дитини за вказаним
виконавчим провадженням ОСОБА_10
звернулась до Другого відділу ДВС
Малиновського РУЮ м. Одеси із заявою, за
якою просила згідно із Законом України
«Про виконавче провадження» ст. 34 п. 7
зупинити продаж спірного житлового
будинку, крім цього повідомила
виконавчу службу про подачу
апеляційної скарги на ухвалу суду від
02.08.2004 р. Ці обставини виконавча служба
проігнорувала. Ухвала від 02.08.04 р., яка
оскаржується в апеляційному порядку
(про заміну одного виду забезпечення
позову іншим), не набрала чинності і
тому не підлягала виконанню.

Суддя Вербицька Н.В. також підтвердила,
що ухвала від 02.08.04 р. перебувала в
стадії апеляційного оскарження в
повідомленні від 05.11.04 р. до Другого
відділу ДВС Малиновського районного
управління юстиції м. Одеса. За цих умов
прилюдні торги з продажу спірного
майна не повинні були проводитись, і,
відповідно, державний виконавець не
мав повноважень та законних підстав на
укладення угоди на реалізацію
арештованого майна № 4160155 від 30.06.2004
року.

Державна виконавча служба, укладаючи
угоду з ОФСДП «Укрспецюстом» на продаж
спірного майна з прилюдних торгів,
фактично передала на реалізацію майно
з наявністю арештів. В порушенні ст. 62 ч.
3 Закону України № 606-ХІУ при перевірці
державним виконавцем наявності інших
арештів в довідці з Єдиного реєстру
заборони об'єктів нерухомого майна про
наявність заборони арешту від 12.04.2004 р.
вказано про наявність арешту на
підставі ухвали Малиновського
районного суду м. Одеси від 26.11.2003 р., яка
не стосувалася справи ОСОБА_3

В акті опису та арешту майна державний
виконавець Севердін М.С. зафіксував, що
майно на прилюдні торги може бути
виставлено не раніше 20.07.2004 р., але перші
торги відбулися вже 16.07.2004 р. В акті
опису та арешту майна відсутні підписи
стягувача і боржника.

Державний виконавець Севердін М.С.
08.06.2004 р. призначив першу експертну
оцінку. В порушення вимог Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні» від 12.07.2001 р., а саме ст. ст. 31,
12, 15, 18, не було укладено відповідної
угоди з експертом, на підставі якої
потім стягувалася вартість
експертного висновку, не було
витребувано кваліфікаційне свідоцтво
оцінювача на право зайняття експертною
діяльністю та сертифікат суб'єкта
оціночної діяльності, ксерокопія звіту
не була завірена печатками експерта, не
містила оригінального підпису
експерта, а також не відповідає по
формі, змісту вимогам закону.

14.08.2004 р. ОСОБА_16 виносить постанову про
повторну експертну оцінку в зв'язку з
тим, що інша сторона (ОСОБА_3) не згодна з
першою експертною оцінкою. Згідно із
Законом України «Про виконавче
провадження» ст. 57 ч. 4 «Державний
виконавець про оцінку арештованого
майна повідомляє сторони, які мають
право оскаржувати оцінку майна до суду
у 10-ти денний строк з дня отримання
повідомлення».

Державний виконавець Севердін М.С. сам
назначає повторну експертну оцінку,
без відома сторін - ОСОБА_2, ОСОБА_3). В
судовому засіданні від 15.09.2004 р. в
Малиновському районному судді
затверджена нова оціночна вартість
майна за адресою АДРЕСА_2.

Державний виконавець звертається до
суду з поданням про роз'яснення судом
про повторну експертну оцінку,
звертаючись на ст. 28 закону України
«Про виконавче провадження» - у разі,
якщо резолютивна частина рішення,
викладена у виконавчому документі є
незрозумілою, державний виконавець має
право звернутися до суду за
роз'ясненням. Вищевказана стаття
закону не надає підстав державному
виконавцю звертатись до суду з питань
повторної експертної оцінки майна.

Прилюдні торги проводились ОФСДП
«Укрспец'юст» чотири рази. Згідно
Тимчасовому положенню про проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна» п. 3.3
прилюдні торги повинні бути проведені
в двомісячний строк з дня одержання
спеціалізованою організацією заявки
державного виконавця на їх проведення.
Заявка була подана 25.06.2004 р. начальником
Другого відділу ДВС Малиновського
району ОСОБА_17 всупереч
вищезазначеному закону майно було
продано лише через п'ять місяців 29.11.2004
р.

Після двох місяців непродане майно
повинно було бути зняте з прилюдних
торгів згідно з п. 4.9 Тимчасового
положення про проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна.

Щодо законності проведення торгів.
Згідно закону України «Про
затвердження Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна» п. 7.1 прилюдні торги
вважаються такими, що не відбулися у
разі: відсутності покупців або
наявності тільки одного покупця;
несплати в установлений термін
переможцем прилюдних торгів належної
суми за придбане майно. Враховуючи, що з
цим Законом покупець ОСОБА_4 була
ознайомлена і підтвердила це своїм
підписом Заява № 1-73 від 24.11.2004 р., то
кошти в сумі 62804,00 грн. були сплачені не
переможцем прилюдних торгів ОСОБА_4, а
іншим учасником торгів - ОСОБА_18 Підпис
ОСОБА_18 в Заяві № 2-74 від 24.11.2004 р.
однаковий з підписом платника за
житловий будинок. Також відповідно до
свідчень, які були надані ОСОБА_18 та
ОСОБА_4 під час розслідування
кримінальній справи № 4-327/07, яка була на
розгляді судді Приморського районного
суду м. Одеси Кушниренко Ю.С., вони
фактично проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою.

За ст. 3 Сімейного кодексу України сім'я
є первинним та основним осередком
суспільства. Сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки. Відповідно до ст. 74 Сімейного
кодексу України, якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто хто б з учасників не придбав би
майно, його власником стає одна й та ж
сім'я, з чого можна зробити висновок, що
на торгам фактично був присутнім лише
один покупець - сім'я ОСОБА_18 - ОСОБА_4
цей факт підтверджується викладеною
вище обставиною - однаковим підписом на
заявці на участь у торгах від ОСОБА_18 та
на платіжному доручені, яким було
здійснено остаточний розрахунок за
придбаний будинок.

З цих умов прилюдні торги від 29.11.2004 р.
треба вважати такими, що не відбулися.

За п. 3.1. Наказу Міністерства юстиції
України «Про затвердження Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна» відділ

державної виконавчої служби укладає із
спеціалізованою організацією договір,
яким доручає реалізацію майна
спеціалізованій організації за
визначену комісійну винагороду. Розмір
комісійної винагороди визначається за
погодженням сторін. В п. 3.2. зазначено,
що спеціалізована організація
проводить прилюдні торги за заявкою
державного виконавця, в якій
зазначається мінімальна початкова
ціна майна, що виставляється на торги.

25.06.2004 року до ОФ СДП «Укрспец'юст» було
надано заявку р. № 6783 згідно до якої до
торгівельної організації надавались
документи на двоповерховий житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_2. Відповідно до п. 3.4. Наказу до
заявки повинні додаватись
правовстановлюючі документи. Проте
всупереч вимогам законодавства до
заявки не було надано копію державного
акту на право власності на землю.

30.06.2004 року між Другим відділом
державної виконавчої служби
Малиновського РУЮ у м. Одесі в особі
начальника відділу Астахової В.Б. та
СДП «Укрспец'юст» в особі Директора ОФ
Кузішеним Д.П. був укладений Договір №
4160155 про реалізацію арештованого майна.
За умовами зазначеного договору на
реалізацію передається наступне майно:
двоповерховий житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_2 і є
власністю ОСОБА_2 З вищенаведеного
можна зробити висновок, що торгівельна
організація на підставі всіх цих
документів не мала жодного права на
реалізацію земельної ділянки.

Акт про проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна від 10.01.2005
р. відрізняється від копії того ж акту,
надісланого приватним нотаріусом
ОСОБА_6, додрукованим реченням «...та
приватизовану земельну ділянку, площею
411,00 кв. м., розташовану за адресою
АДРЕСА_2, які придбала на прилюдних
торгах ОСОБА_4». Цей факт
підтверджується тим, що приватний
нотаріус ОСОБА_6 12.09.2006 р. засвідчила
згідність копії з оригіналом (оригінал
суттєво відрізняється від копії).

Приватний нотаріус ОСОБА_6, видаючи
свідоцтво № 361 від 09.03.2005 р. про право
власності ОСОБА_4 на придбане нею на
прилюдних торгах майно (житловий
будинок та приватну землю, яка не
виставлялася на продаж) посилається на
фальсифікований акт про проведення
прилюдних торгів з реалізації
нерухомого майна від 10.01.2005 р. На
прилюдних торгах продавався лише
будинок, приватна земля не
виставлялась на продаж і не могла бути
продана. Тому державний акт на право
власності на земельну ділянку серія №
357342 від 21 квітня 2005 р., виданий ОСОБА_4, є
недійсним.

На час видачі ОСОБА_4 свідоцтва про
право власності на майно, придбане з
прилюдних торгів, а саме 09.03.2005 р.
нотаріус надала довідку, що арешти
згідно Єдиного реєстру заборон на
будинок відсутні на 16 г.20 хв. 26 с. 09.03.2005
р. Проте, як вбачається з Витягу з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, на момент
видачі ОСОБА_4 свідоцтва на спірний
житловий будинок було накладено досить
багато арештів.

Стосовно будинку по АДРЕСА_1. При
примусовому виконанні виконавчого
листа № 2-825/03, виданого 26.05.2003 р.
Малиновським районним судом м. Одеси,
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_5 суми у розмірі 53386,69 грн., Перший
відділ ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси
своєю постановою серія АА № 255058 від
24.07.2003 р. про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
наклав арешт на ? частину будинку
АДРЕСА_1. Про накладення арешту стало
відомо, коли державна виконавча служба
прийшла накладати арешт на спільне
майно подружжя за адресою АДРЕСА_1.
ОСОБА_10 звернулась до суду з позовом
про звільнення майна з-під арешту та
виключення його з акту опису та арешту
і визнання за собою права власності на
3/8 (1/4 + 1/8) вищевказаного майна.

Будинок по АДРЕСА_1 належав прадіду
ОСОБА_20 Він його збудував у 1947 р. Після
його смерті будинок перейшов у
спадщину його двом дочкам ОСОБА_9 та
ОСОБА_21 В 1988 р. бабка ОСОБА_21 подарувала
свою частку ОСОБА_10 на підставі
договору дарування за №1-4362 від 03.12.1988 р.
У зв'язку з цим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 склали
між собою угоду, в якій зазначили
розподіл приміщень між собою. За цим
договором ОСОБА_9 належать наступні
приміщення: одна кімната 7,3 кв. м., друга
кімната 14,3 кв. м., кухня 5,2 кв. м, санвузол
2,9 кв. м., коридори 4,1 кв. м. та 2,6 кв. м., що
складає ? частину будинку АДРЕСА_1;
вбиральня та сарай. Згідно цього
договору ОСОБА_10 належать такі
приміщення: одна кімната 16,3 кв. м., друга
кімната 9,0 кв. м., санвузол 6,0 кв. м., кухня
5,4 кв. м., коридор 7,2 кв. м., що складає ?
частину будинку АДРЕСА_1, гаражі.

В 1999 р. ОСОБА_9 розхворілась і мати з
батьком доглядали за нею. За це тітка
вирішила подарувати їм свою частку
будинку по АДРЕСА_1. Юридично, за
взаємною згодою, вирішили це оформити
через договір купівлі-продажу,
посвідченим державним нотаріусом
Сьомої одеської державної
нотаріальної контори Мельник Л.В. 13
травня 2000 року та зареєстрованого в
реєстрі за № 2-1832.

Таким чином ? частина будинку АДРЕСА_1
(кімната 7,3 кв. м., кімната 14,3 кв. м., кухня
5,2 кв. м, санвузол 2,9 кв. м., коридори 4,1 кв.
м. та 2,6 кв. м.) та будинок із земельною
ділянкою за адресою АДРЕСА_2, спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки
були набуті батьками за час шлюбу. На
підставі положень ст. 70 Сімейного
кодексу України у разі поділу такого
майна ОСОБА_10 мала право на його
половину. Згідно до ст. 1218 ЦК України
ОСОБА_1 має право на все майно, що
належало або на яке мала право його
мати ОСОБА_1

Згідно п. 1 ст. 73 Сімейного кодексу
звернення стягнення за зобов'язаннями
боржника, як одного із подружжя, може
мати місце лише щодо його особистого
майна та на його виділену в натурі
частку у праві спільної сумісної
власності подружжя.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 заперечували проти
позову, подали до суду письмові
заперечення (т. 6, а. с. 175-177). В подальшому
в судове засідання не з'явилися,
повідомлялися про судові за адресами
адресно-довідкового відділу ГУ ДМС
України в Одеській області, заяв про
слухання справи за їх відсутністю не
подавали.

Згідно їх заперечень житловий будинок
АДРЕСА_2, розташований на земельній
ділянці 411,0 кв. м., був придбаний ОСОБА_4
на прилюдних торгах 29.11.2004 року, які
проводились у порядку виконання
судових рішень.

Про виставлене на торги майно та його
характеристику ОСОБА_4 дізналась із
оголошення, розміщеного в газеті, після
чого в неї з'явилась зацікавленість в
ньому. 24.11.2004 р. ОСОБА_4 заповнила заяву
№ 1-73 про участь у прилюдних торгах та
сплатила необхідні внески для участі в
зазначених торгах. В заяві про участь у
прилюдних торгах від 24.11.2004 р. в картці
учасника прилюдних торгів від 29.11.2004 р.,
в розміщених в газеті оголошеннях,
чітко зазначено, що на реалізацію
виставляється житловий будинок
АДРЕСА_2 з господарчими будівлями і
спорудами, розташований на земельній
ділянці 411,0 кв. м., а тому твердження
позивачів про те, що земельна ділянка
не підлягала реалізації на цих торгах,
є нікчемними.

Окрім того, згідно ч. 2 ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження»
разом з жилим будинком стягнення
звертається також на прилеглу земельну
ділянку, що належить боржникові. Тому
не можливою була реалізація житлового
будинку з господарчими будівлями, але
без земельної ділянки, на якій вони
розташовані. На торгах ОСОБА_4
запропонувала найбільшу суму за об'єкт,
що реалізується, порівняно з усіма
іншими учасниками, на підставі чого її
було визнано переможцем торгів. В той
же день ОСОБА_4 перерахувала на
зазначений організатором торгів
рахунок всю суму за придбаний на торгах
житловий будинок.

Посилання Позивачів на те, що в
квитанції про оплату за придбаний на
торгах будинок стоїть підпис не ОСОБА_4,
а іншої особи, як на підставу визнання
цих торгів не дійсними також не мають
свого підґрунтя. Законодавець чітко
пов'язує момент набуття права
власності на майно, придбане не
прелюдних торгах - з моменту його
повної оплати перможцем торгів. Більш
того, жоден діючий законодавчий акт
України не пердбачає недійсність
платіжного документа, якщо в ньому
міститься інший підпис. Головним є той
факт, що гроші були сплачені саме
ОСОБА_4 та саме за придбаний на торгах
будинок.

Посилання позивачів про наявність
багатьох порушень в діях як
організатора торгів, так і в діях
посадових осіб ДВС України в
Малиновському районі щодо реалізації
спірного житлового будинку АДРЕСА_2 з
господарчими будівлями і спорудами,
розташованих на земельній ділянці 411,0
кв. м., на підставі чого вказані торги
необхідно визнати недійсними є
необґрунтованими. Згідно з частинами 1
та 2 ст. 388 ЦК України, якщо майно за
плату придбане у особи, яка не мала
право його відчужувати, про що набувач
не знав і не повинен був знати
(добросовісний набувач), то власник
вправі витребувати це майно від
набувача лише в разі, коли майно
загублене власником або особою, якій
майно було передане власником у
володіння, або викрадено у того чи
іншого, або вибуло з їх володіння іншим
шляхом поза їх волею. Майно не може бути
витребувано від добросовісного
набувача, якщо воно було продане в
порядку, встановленому для виконання
судових рішень.

Примусове виконання судових рішень
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» здійснюють
державні виконавці районних, міських,
районних у містах відділів державної
виконавчої служби. Згідно зі ст. 61, 62
Закону України «Про виконавче
провадження», продаж нерухомого майна
боржника здійснюється шляхом
проведення торгів. Ці торги по
реалізації нерухомого майна
організовують і проводять
спеціалізовані організації, що мають
право здійснювати операції з
нерухомістю, з якими укладено
відповідний договір Державною
виконавчою службою. Наказом
Міністерства юстиції України № 68/5 від
27.10.1999 р., зареєстрованим у Міністерстві
юстиції 02.11.1999 р. за № 745/4038 «Про
затвердження Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна» реалізацію
арештованого нерухомого майна
покладено на спеціалізоване державне
підприємство «Укрспец'юст»
Міністерства юстиції України, яке
створене відповідно до постанови КМУ
від 14 липня 1999 р. № 1270. Згідно з п. 2.2
даного Положення прилюдні торги - це
продаж майна, за яким його власником
стає покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну.
Учасник прилюдних торгів (п. 2.4
Положення) - фізична або юридична особа,
яка сплатила реєстраційний та
гарантійний внески і може бути
покупцем відповідно до законодавства.
Кошти, одержані від реалізації
нерухомого майна на прилюдних торгах,
перераховуються організатором
аукціону на відповідні рахунки
державної виконавчої служби (п. 5.4
Положення). Реалізація спірного
нерухомого майна, а саме житлового
будинку АДРЕСА_2 з господарчими
будівлями і спорудами, розташованих на
земельній ділянці 411,0 кв. м.,
відбувалася відповідно до Закону
України «Про виконавче провадження» і
Положення.

ОСОБА_4, яка прийняла участь у торгах та
запропонувала найвищу ціну за
результатами проведення прилюдних
торгів, після повного розрахунку за
придбане майно отримала акт державного
виконавця, затверджений начальником
другого ВДВС України в Малиновському
районі м. Одеси від 10.01.2005 р. про
проведені прилюдні торги. На підставі
цього акта нотаріус Овідіопольського
РНО Одеської області ОСОБА_22 видала їй
свідоцтво про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів від 09.03.2005 р.,
яке в подальшому було зареєстроване у
встановленому законом порядку. Також
на підставі зазначеного ату ДВС ОСОБА_4
отримала державний акт на право на
земельну ділянку площею 411,0 кв. м. за
місцем знаходження житлового будинку.
Тобто ОСОБА_4 набула право власності на
придбане з прилюдних торгів майно. В
судових засіданнях не встановлено з
боку покупця ОСОБА_4 будь-яких порушень
порядку проведення цих торгів і не
встановлено, що вона діяла
недобросовісно щодо придбання цього
майна та набуття права власності на
нього. За таких обставин, суд не може в
порушення вимог ч. 2 ст. 388 ЦК України
відповідальність за дії інших осіб, що
організовували та проводили ці торги,
покласти на покупця - ОСОБА_4, тоді як ст.
86 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що збитки,
заподіяні державним виконавцем
громадянам чи юридичним особам при
здійсненні виконавчого провадження,
підлягають відшкодуванню в порядку,
передбаченому законом.

ОСОБА_9, ОСОБА_7 надали до суду заяви, за
якими просили суд слухати справи за їх
відсутністю.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_23 в цілому не
заперечувала проти позовів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. При цьому вказала на той факт,
що не підлягають задоволенню вимоги
ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_2 право
власності на ? частину земельної
ділянки, яка знаходиться в спільній
сумісний власності за адресою АДРЕСА_2,
про визнання права власності на ?
частину земельної ділянки та ? частину
домобудівні за сином ОСОБА_1; та
визнання права власності на ? частину
домобудівні за сином ОСОБА_1

Також на її твердження не підлягає
задоволенню вимога ОСОБА_1 про визнати
за ним права власності на ? частину
земельної ділянки, що розташована за
адресою: АДРЕСА_3.

Така позиція ґрунтується на тому, що
спірна земельна ділянка не є спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки
отримана у власність в порядку
приватизації (п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України:
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є земельна ділянка, набута
нею, ним за час шлюбу внаслідок
приватизації земельної ділянки, що
перебувала у її, його користуванні, або
одержана внаслідок приватизації
земельних ділянок державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій,
або одержана із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
ЗК України.

Крім того, ОСОБА_1 є дієздатною особою,
особисто пред'явив позов, а тому вимоги
ОСОБА_2 а користь повнолітнього та
дієздатного сина є порушенням вимог
закону і не можуть бути задоволені.

Решта учасників процесу в судове
засідання не з'явилися, повідомлялися
належним чином.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

31 грудня 1974 року ОСОБА_10 зареєструвала
шлюб з ОСОБА_2, про що свідчить
Свідоцтво про укладення шлюбу від 31
грудня 1974 року, видане Виконавчим
комітетом Одеської міськради
депутатів трудящих УРСР, серії НОМЕР_1
(т. 1, а. с. 5) і перебувала з ним в шлюбі до
моменту смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 6, а. с.
232).

В судовому засіданні на підставі
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 25 листопада 2003 року,
виданого Кароліно-Бугазькою сільською
радою (т. 1, а. с. 6, 16, 274) ОСОБА_2 на праві
приватної власності належить будинок
за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, ОСОБА_2 на праві власності
належить земельна ділянка, на якій
розташований зазначений житловий
будинок, на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю,
зареєстрованого Кароліно-Бугазькою
сільською радою за № 581 від 02.06.1999 р.
Земельна ділянка набута ним в порядку
приватизації (т. 1, а. с. 17).

Як вбачається з матеріалів справи 13
травня 2000 року (під час шлюбу ОСОБА_2 та
ОСОБА_10.) був укладений договір
купівлі-продажу ? частини житлового
будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_9 та ОСОБА_24,
який був посвідчений державним
нотаріусом Сьомої одеської державної
нотаріальної контори Мельник Л.В. (т. 1,
а. с. 209).

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України
майно набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута на час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. Тобто, житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_2, та житловий будинок
АДРЕСА_1 належать ОСОБА_10 та ОСОБА_2 в
рівних частинах на праві спільної
сумісної власності.

При цьому земельна ділянка за адресою:
АДРЕСА_2 не є спільною сумісною
власністю подружжя, оскільки отримана
ОСОБА_2 у власність в порядку
приватизації.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України:
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є земельна ділянка, набута
нею, ним за час шлюбу внаслідок
приватизації земельної ділянки, що
перебувала у її, його користуванні, або
одержана внаслідок приватизації
земельних ділянок державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій,
або одержана із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
ЗК України.

Згідно Постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження серії АА № 288270 від 14
травня 2004 року, виданого Другим ВДВС
Малиновського РУЮ м. Одеси, було
накладено арешт на все майно
відповідача, а саме: будівлю,
розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а.
с. 4, 13).

Відповідно до виконавчого листа
Малиновського районного суду м. Одеси
№ 2-3047 від 06 травня 2004 року, за яким з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто борг
у розмірі 27849, 18 грн.

На виконання цього рішення були
проведені прилюдні торги і складено
Акт про проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна № 00086 від 10
січня 2005 року, затвердженого Другим
ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси (т. 1, а.
с. 147, 273), згідно з яким житловий будинок
з господарчими будівлями за адресою
АДРЕСА_2 був проданий ОСОБА_4.

На підставі Свідоцтва про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів
від 09 березня 2005 року, посвідченого
приватним нотаріусом Овідіопольського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 148, 207,
265), зареєстрованого в реєстрі за № 361
було видано головою Кароліно-Бугазької
сільської ради та начальником
Овідіопольського районного відділу
земельних ресурсів Державний акт на
право власності на земельну ділянку
від 21 квітня 2005 року № 10 ОСОБА_4 (т.
1, а. с. 149, 206).

Рішенням Кароліно-Бугазької сільської
ради № 1876, 28 сесія, IV скликання від 24
березня 2005 року, вирішено
зареєструвати право власності згідно
свідоцтва № 361 від 09.03.2005 року ОСОБА_4 на
житловий будинок з господарчими
спорудами, загальною площею 61,70 кв. м.,
та на приватизовану земельну ділянку
(рішення сесії Кароліно-Бугазької
сільської ради № 154 від 26.10.1998 року,
зареєстрованого в книзі запису
державних актів за № 581 від 02.06.1999 року),
площею 0,0411 га по АДРЕСА_2; видати
державний акт на право власності на
землю по АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_4 (т. 1, а. с.
252).

Відповідно до свідоцтва, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_6 від 25.03.2005
року, ОСОБА_4 належить право власності
на майно, яке складається з: житлового
будинку з господарчими будівлями,
загальною площею 61,70 кв. м., розміром
житлової площі 13,90 кв. м., розташований
на приватизованій земельній ділянці
розміром 411,00 кв. м., що знаходиться в
АДРЕСА_2. (т. 1, а. с. 265).

18.09.2006 року до суду надійшла відповідь
приватного нотаріуса ОСОБА_6 на запит
суду, в якому вона надає перелік
документів, на підставі яких нею було
видано 09.03.2005 року за реєстром № 361
Свідоцтво про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів на імя ОСОБА_4
(т. 1, а. с. 272-279). Відповідно до технічного
паспорта від 30.07.2003 року власником ?
частини будинку по АДРЕСА_1, є ОСОБА_2. (т.
1, а. с. 289-292).

Відповідно до листа Міністерства
юстиції України вбачається, що
прилюдні торги по реалізації
арештованого майна належного
громадянину України ОСОБА_2 призначені
на 16 липня 2004 року о 12:00. (т. 1, а. с. 332).

Відповідно до листа Міністерства
юстиції України вбачається, що
прилюдні торги по реалізації
арештованого майна належного
громадянину України ОСОБА_2 по Договору
№ 4160155 від 30.06.2004 року призначені на 19
серпня 2004 року о 10:30. (т. 1, а.с. 333).

Відповідно до листа Міністерства
юстиції України вбачається, що
прилюдні торги по реалізації
арештованого майна належного
громадянину України ОСОБА_2 по Договору
№ 4160155 від 30.06.2004 року та додатковій
угоді від 15.09.2004 року призначені на 27
жовтня 2004 року о 09:00. (т. 1, а. с. 334).

Відповідно до листа Міністерства
юстиції України вбачається, що
повторні прилюдні торги по реалізації
арештованого майна належного
громадянину України ОСОБА_2 по Договору
№ 4160155 від 30.06.2004 року та додатковій
угоді від 15.09.2004 року призначені на 29
листопада 2004 року о 09:00. (т. 1, а. с. 335).

Ухвалою судді Малиновського районного
суду м. Одеси від 26 листопада 2003 року
був накладений арешт на ? частину
будинку АДРЕСА_4, земельну ділянку та
дачу, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2, що належить на праві приватної
власності ОСОБА_2 (т. 1, а. с. 336).

Ухвалою судді Малиновського районного
суду м. Одеси Вербицької Н.В. від 21.07.2004
року зупинено продаж будівлі АДРЕСА_2
до вирішення справи ОСОБА_10 до Другогу
ВДВС Малиновського районного
управління юстиції в м. Одесі про
звільнення майна з під-арешту (т. 2, а. с.
23).

02.08.2004 року суд за заявою Другого
відділу ДВС постановив ухвалу, в якій,
посилаючись на заміну способу
забезпечення позову, скасував ухвалу
від 21.07.2004 року та зобов'язав Другий
відділ ДВС, після реалізації об'єкту
нерухомості, внести на депозит
половину вартості від продажу спірного
будинку. Суд допустив негайне
виконання ухвали (т. 2, а. с. 24).

На вищезазначену ухвалу 06.08.2004 року
ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу. 28
квітня 2005 року апеляційна скарга
ОСОБА_10 була задоволена. (т. 2, а. с. 49 - 51).

Згідно додатковому звіту про незалежну
оцінку ринкової вартості житлового
будинку з господарськими спорудами,
які розташовані на земельній ділянці
за адресою: АДРЕСА_2, вбачається, що
ринкова вартість вищезазначеної
будівлі складає 93905,0 грн. (дев'яносто
три тисячі дев'ятсот п'ять грн. 00 коп.).
(т. 3, а. с. 99-128).

Ухвалою суду від 13 серпня 2007 року було
задоволено клопотання позивачки від
10.08.2007 р. та призначено
судово-будівельну експертизу та
зупинення провадження у справі на час
проведення експертизи (т. 3, а. с. 151-153).

03.06.2008 року до суду надійшов висновок
експерта № 9118/9119, з якого вбачається,
що ринкова вартість ? частини будівлі
за адресою: АДРЕСА_2, складає 121676 грн.;
ринкова вартість ? частин будівлі за
адресою: АДРЕСА_2, складає 182513 грн.;
відсутня технічна здатність розподілу
спірної будівлі, порядок користування
земельною ділянкою в рівних частках не
пропонується ; провести розподіл
будівлі в долях ? та ? в складі жилих та
підсобних приміщень згідно з
нормативно-технічними вимогами
технічно не вбачається можливим;
ринкова вартість ? частини спірного
будинку, без врахування самовільно
збудованих споруд, складає 784210 грн.,
ринкова вартість ? частини спірного
будинку, з врахування самовільно
збудованих споруд, складає 798485 грн.;
провести розподіл будинку по АДРЕСА_1 в
долях ? та ? без врахування самовільно
збудованих споруд в складі жилих та
підсобних приміщень згідно з
нормативно-технічними вимогами
технічно не вбачається можливим;
ринкова вартість ? частини будівлі по
АДРЕСА_1, без врахування самовільно
збудованих споруд, складає 392105 грн.;
ринкова вартість ? частин будівлі по
АДРЕСА_1, без врахування самовільно
збудованих споруд, складає 1176314,0 грн. (т.
3, а. с. 237-267).

За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК одним із
способів захисту порушеного права є
визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених ч ч.1-3, 5, 6 ст. 203 цього
кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК та
іншим актам цивільного законодавства.

Загальний перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів
(закріплених законом
матеріально-правових заходів
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника) визначений у ст. 16 ЦК.

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає загальні
правові основи організації та
діяльності державної виконавчої
служби, її завдання та компетенцію, а
також учасників виконавчого
провадження, закріплює їхні права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження (ст. ст. 1, 2, 6, 12 Закону).

Питання щодо здійснення підготовки
державним виконавцем та проведення
прилюдних торгів з реалізації
нерухомого майна, а також реалізації
арештованого майна визначені у пп. 5.11,
5.12 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції від 15.12.99 №74/5 і
зареєстрованої у Міністерстві юстиції
15.12.99 за №865/4158, яка розроблена на
виконання закону «Про виконавче
провадження» і визначає умови та
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону, інших
нормативно-правових актів підлягають
примусовому виконанню в разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Правовий аналіз положень вказаного
закону та інструкції свідчить про те,
що вони не встановлюють порядку та
правил проведення прилюдних торгів, а
лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК, такий
спосіб реалізації майна, як його продаж
на прилюдних торгах, і відсилають до
інших нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів та Міністерства
юстиції, якими визначається порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна (ст. 62
закону «Про виконавче провадження» та
пп.5.11, 5.12 інструкції).

Правила проведення прилюдних торгів
визначені тимчасовим положенням, за
яким прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.2.2
тимчасового положення).

Тимчасовим положенням передбачені
певні правила проведення прилюдних
торгів, а саме: по-перше, правила, які
визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувачу та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які
стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, тобто в забезпеченні
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця - учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на прилюдних
торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з
нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК
України, які відносять до договорів
купівлі-продажу процедуру прилюдних
торгів, результатом яких є видача
нотаріусом свідоцтва про придбання
майна з прилюдних торгів на підставі
складеного та затвердженого в
установленому порядку акта державного
виконавця про проведені торги (розд. 6
тимчасового положення, ст. 34 закону
«Про нотаріат»).

Отже, ураховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені ч. ч.1-3 та 6 ст. 203 ЦК (ч. 1 ст. 215
цього кодексу).

При проведенні торгів була продана
частина майна, яка не належала боржник
ОСОБА_2, а перебувала в спільній
сумісній власності подружжя: будинок,
що розташований за адресою: АДРЕСА_2, та
? частина будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

З таких обставин проведеними торгами
були порушені майнові права дружини
боржника ОСОБА_10. Відповідно до ст. 70 СК
України ОСОБА_10 належало: ? частина
будинку, що розташований за адресою:
АДРЕСА_2, та ? частина будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України земельна
ділянка, набута ОСОБА_2 внаслідок її
приватизації є його особистою
приватною власністю.

Таким чином, як власниця ? частини
будинку, що розташований за адресою:
АДРЕСА_2, ОСОБА_10 набула право
користування земельною ділянко за цією
адресою, а при проведенні торгів її
право користування спірною земельною
ділянкою також не було враховано.

Згідно Постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження серії АА № 288270 від 14
травня 2004 року, виданого Другим ВДВС
Малиновського РУЮ м. Одеси, було
накладено арешт на все майно
відповідача, а саме: будівлю,
розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до листів Міністерства
юстиції України від 08.07.2004 р., 16.08.2004 р.,
19.10.2004 р., 23.11.2004 р., прилюдні торги по
реалізації майна, належного
громадянину України ОСОБА_2 по Договору
№ 4160155 від 30.06.2004 року та додатковій
угоді від 15.09.2004 року, об'єктами продажу
є «житловий будинок з господарчими
будівлями і спорудами, розташований за
адресою: АДРЕСА_2».

Таким чином, земельна ділянка на торги
не виставлялася.

За викладених обставин проведені
торги, які відбулися 29 листопада 2004
року з реалізації арештованого майна, а
саме: житлового будинку АДРЕСА_2, мають
бути визнані недійсними; скасовано
свідоцтво № 361 від 09 березня 2005 року про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів, а саме: житлового будинку
АДРЕСА_2, видане приватним нотаріусом
Овідіопольского районного
нотаріального округу ОСОБА_6 на ім'я
ОСОБА_4; скасовано Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серія ЯА № 357342 від 21 квітня 2005 року,
виданий ОСОБА_4.

Підлягають задоволенню позовні вимоги
ОСОБА_2 щодо визнання за ним права
власності на частку спільного майна
подружжя: на ? частину будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_2, та на
? частину будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_10. Після її
смерті відкрилася спадщина на належне
їй майно: ? частина будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_2, та ?
частина будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги після її
смерті є: син ОСОБА_1, син ОСОБА_25,
чоловік ОСОБА_2.

До Сьомої одеської державної
нотаріальної контори 07.05.2010 року із
заявою про прийняття спадщини
звернувся син померлої ОСОБА_1.

Про відмову від спадщини на користь
ОСОБА_1 07.05.2010 року до нотаріальної
контори звернувся син померлої ОСОБА_25.

Про відмову від спадщини на користь
ОСОБА_1 07.05.2010 року до нотаріальної
контори звернувся чоловік померлої
ОСОБА_2.

Згідно ч. 1 ст. 1261 Цивільного Кодексу
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом
захисту цивільних прав та інтересів
може бути визнання права. За ч. 1 статті
15 цього Кодексу кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів.

Задовольняючи позов частково, суд
виходить з того, що земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_2 є приватною власністю
ОСОБА_2, не є спадковим майном, а тому не
може бути визнано право власності за
ОСОБА_1 на ? її частину. Крім того не
можуть бути задоволені вимоги ОСОБА_2
про визнання права власності на
користь повнолітнього та дієздатного
сина.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 203, 215, 650, 655, ч. 4 ст.
656, ст. ст. 1218, 1220, 1222, 1261, 1268 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати недійсними прилюдні торги, які
відбулися 29 листопада 2004 року з
реалізації арештованого майна, а саме:
житлового будинку АДРЕСА_2.

Скасувати свідоцтво № 361 від 09 березня
2005 року про придбання нерухомого майна
з прилюдних торгів, а саме: житлового
будинку АДРЕСА_2, видане приватним
нотаріусом Овідіопольского районного
нотаріального округу ОСОБА_6 на ім'я
ОСОБА_4.

Скасувати Державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯА
№ 357342 від 21 квітня 2005 року, виданий
ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування
за законом після ОСОБА_10, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину будинку (? від частини будинку,
що належала ОСОБА_2), розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за законом після ОСОБА_10, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
Гуревський В.К.