Номер провадження: 22-ц/785/8317/14
Головуючий у першій інстанції Мишко В.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Комунального підприємства
«Житлово-комунальне господарство смт.
Сергіївка» про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 04 серпня 2014 року,

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з до
Комунального підприємства
«Житлово-комунальне господарство смт.
Сергіївка» (далі по тексту - відповідач)
про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

У липні 2014 року ОСОБА_2 подано уточнену
позовну заяву, відповідно до якої
позивачка просила:

- поновити її на посаді ведучого
спеціаліста по роботі з абонентами та
проектно-кошторисної документації
абонентського відділу КП «ЖКГ смт.
Сергіївка»;

- стягнути з КП «ЖКГ смт. Сергіївка» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу починаючи з дня
звільнення по час поновлення на роботі;

- стягнути з КП «ЖКГ смт. Сергіївка» на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду у
розмірі 15 000 грн. і витрати по оплаті
послуг адвоката.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилався на те, що скорочення
штатних одиниць в порушення
колективного договору не розглядалося
ні на зборах трудового колективу, ні на
раді трудового колективу. Чим
обґрунтовано скорочення посади ОСОБА_2
ні у рішенні виконавчого комітету, ні у
наказі про звільнення не вказується.
Звільнення ОСОБА_2 було проведено без
узгодження ради трудового колективу.
Отже дійсного скорочення чисельності
працівників не було, адміністрація
підприємства у такий спосіб вирішила
позбавитись неугодних робітників.
Функціональні обов'язки ОСОБА_2 не
покладені для виконання іншими
працівниками, їх на даний час ніхто не
виконує, хоча без цієї роботи неможлива
повноцінна робота відділу.

За твердженням ОСОБА_2, протиправними
діями адміністрації підприємства їй
завдана моральна шкода, яка виразилася
у тому, що підприємство грубо порушило
її конституційні права, незаконно
звільнили її з роботи, не надали
своєчасно копію наказу. Усе це
принизило її у очах родичів, друзів,
вона сильно нервувала, переживала, був
порушений її образ життя. У неї
погіршився стан здоров'я, одразу ж
після звільнення вона зверталася до
швидкої допомоги, так як збільшився
тиск, у зв'язку з тим, що вона хворіє
гіпертонією.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 04 серпня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
представник позивача подав апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що рішення ухвалено з порушенням
норм матеріального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції посилався на, те, що
14.06.2000 ОСОБА_2 по контракту була
прийнята на роботу у КП «ЖКГ смт.
Сергіївка» на посаду начальника
відділу приватизації, про що було
видано підприємством відповідний
наказ № 2-к від 14.06.2000 року.

В період з 14.06.2000 року по 01.10.2013 року
ОСОБА_2 працювала у КП «ЖКГ смт.
Сергіївка» на різних посадах, про що
свідчать записи у її трудовій книжці.

01.10.2013 року ОСОБА_2 була переведена на
посаду ведучого спеціаліста по роботі
з абонентами та проектно-кошторисної
документації, про що було видано
підприємством відповідний наказ № 333-к
від 01.10.2013 року.

18.03.2014 року директор КП «ЖКГ смт.
Сергіївка» звернувся до Сергіївського
селищного голови з листом № 277, яким
просив на черговому засіданні
Сергіївського виконавчого комітету
узгодити штатний розпис КП «ЖКГ смт.
Сергіївка».

Розглянувши лист директора КП «ЖКГ смт.
Сергіївка» про узгодження штатного
розкладу КП «ЖКГ смт. Сергіївка» з
01.04.2014 року, наданий штатний розклад, де
пропонується зменшення на 2,75 штатних
одиниць.

ВК Сергіївської СР 19.03.2014 року прийняв
рішення, яким вирішив узгодити КП «ЖКГ
смт. Сергіївка» штатний розклад з 01.04.2014
року в кількості 116,25 штатних одиниць з
місячним фондом заробітної плати в
сумі 241 190 грн.

27.03.2014 року директором КП «ЖКГ смт.
Сергіївка» було підписано наказ № 62-к
«Про внесення змін до штатного розпису
КП «ЖКГ смт. Сергіївка», яким у зв'язку
зі змінами штатного розпису КП «ЖКГ
смт. Сергіївка» згідно рішення ВК
Сергіївської СР № 77 від 19.03.2014 року
наказано внести з 01.04.2014 року до
штатного розпису КП «ЖКГ смт.
Сергіївка» такі зміни: скоротити одну
штатну посаду - ведучий спеціаліст по
роботі з абонентами та
проектно-кошторисної документації
абонентського відділу ОСОБА_2;
скоротити одну штатну посаду -
заступник директора КП «ЖКГ смт.
Сергіївка» ОСОБА_4; повідомити про
майбутнє звільнення з 30.05.2014 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_4

ОСОБА_2 була ознайомлена з наказом КП
«ЖКГ смт. Сергіївка» № 62-к від 27.03.2014
року, підписала його, але зазначила, що
з ним не згодна.

31.03.2014 року відбулись збори ради
трудового колективу КП «ЖКГ смт.
Сергіївка», про що було складено
відповідний протокол, на яких
обговорювалось, зокрема, питання зміни
штатного розкладу, а саме зменшення
чисельності працівників зі 122 до 116,25
одиниць, шляхом скорочення ставок
заступника директора, 0,5 слюсаря
станочника, ведучого спеціаліста по
роботі з абонентами та
проектно-кошторисної документації, 0,25
прибиральниці приміщень.

30.05.2014 року директором КП «ЖКГ смт.
Сергіївка» було підписано наказ № 128-к
«Про припинення трудового договору
(контракту)», згідно з яким 30.05.2014 року
звільнено ОСОБА_2 з посади ведучого
спеціаліста по роботі з абонентами та
проектно-кошторисної документації
абонентського відділу у зв'язку зі
скороченням чисельності штату за п.1
ст.40 КЗпП України на підставі наказу №
62-к. Бухгалтерії доручено видати
вихідну допомогу в розмірі середнього
місячного заробітку.

ОСОБА_2 була ознайомлена з наказом КП
«ЖКГ смт. Сергіївка» № 128-к від 30.05.2014
року та підписала його.

Відповідні відомості також були
внесені до трудової книжки ОСОБА_2, про
що свідчать відповідні записи у ній.

05.06.2014 року ОСОБА_2 звернулася до
начальника територіальної державної
інспекції з питань праці в Одеській
області з заявою, згідно з якою
повідомила, що її було незаконно
звільнено з КП «ЖКГ смт. Сергіївка» з
посади ведучого спеціаліста по роботі
з абонентами та проектно-кошторисної
документації абонентського відділу та
просила допомогти їй у вирішенні цього
питання.

Відповідно до листа начальника
територіальної державної інспекції з
питань праці в Одеській області №
15-А-753/4921-007 від 09.07.2014 року, за
результатами розгляду заяви ОСОБА_2 та
проведеної перевірки КП «ЖКГ смт.
Сергіївка» (з виїздом на місце) було
встановлено, що при звільненні ОСОБА_2
із займаної посади КП «ЖКГ смт.
Сергіївка» були порушенні вимоги КЗпП
України, саме не проаналізовано
переважне право на залишення на роботі,
одночасно з попередженням про
звільнення не було запропоновано іншу
роботу, документально не підтверджено,
що ОСОБА_2 було запропоновано іншу
роботу, від якої вона відмовилась.
Рекомендовано звернутись до суду.

Дані обставини і стали підставою для
звернення ОСОБА_2 до суду з відповідним
позовом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про
працю України, трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані його власником або
уповноваженим ним органом у випадку
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Про наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці (ч.1 ст.49-2 КЗпП
України).

Трудова книжка, розрахункові кошти і
вихідна допомога у розмірі одного
окладу, у відповідності до ст.47 КЗпП
України, ОСОБА_2 було видано у день
звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.42 Кодексу законів
про працю України, при скороченні
чисельності чи штату працівників у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається
працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Між тим, з пояснень представників КП
«ЖКГ смт. Сергіївка», що також
підтверджується матеріалами справи,
вбачається наступне.

Щодо визначення більш високої
кваліфікації ОСОБА_2 неможливо було
порівняти з іншими працівниками, які
залишилися працювати на підприємстві,
оскільки дана посада (ведучого
спеціаліста по роботі з абонентами та
проектно-кошторисної документації
абонентського відділу) складає 1 штатну
одиницю і суттєво відрізняється від
інших посад.

При скороченні чисельності або штату
працівників було проаналізовано
переважне право на залишення на роботі.
Так, у абонентському відділі де
працювала ОСОБА_2 усі працівники є
пільговиками. В свою чергу, ОСОБА_2
отримує пенсію (що нею не
заперечується) та знаходиться на
утриманні працюючого чоловіка. У
зв'язку з цим саме кандидатура ОСОБА_2 і
була обрана для скорочення, оскільки
інші працівники мають переважне право
на залишення на роботі. До того ж посада
ОСОБА_2 була однією у штатному розкладі,
а тому порівняння за цим фахом не є
можливим.

Крім того, дану посаду (ведучого
спеціаліста по роботі з абонентами та
проектно-кошторисної документації
абонентського відділу), яку займала
ОСОБА_2 було скорочено у зв'язку із
змінами в законодавстві.

Так, з 2012 року обов'язки, які зазначені в
пункті 2 посадової інструкції ведучого
спеціаліста по роботі з абонентами та
проектно-кошторисної документації
абонентського відділу Державою було
покладено на Міністерство
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України в особі ДП
«Укрдержбудекспертиза», яка видає
експертні висновки щодо будь якого
виконання робіт.

У зв'язку з цим при відпрацюванні
проектно-кошторисної документації в 2013
році підприємством було залучено
фахівця за трудовою угодою від 01.10.2013
року для відпрацювання документації,
за результатами чого було складено
відповідний експертний звіт № 16-1990-13
від 14.11.2013 року.

Більш того, відпрацювання кошторисної
документації відбувається при
наявності бюджетних коштів (1-2 рази на
рік). З листопада 2013 року по теперішній
час відпрацювання документації не
проводилося. так як кошти з бюджету не
виділялись, тобто, ця робота не є
постійною, а виконується лише за
необхідністю.

Відповідно до ч.2 ст.49-2 Кодексу законів
про працю України, одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації, працівник за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно.

На день звільнення ОСОБА_2 з посади
ведучого спеціаліста по роботі з
абонентами та проектно-кошторисної
документації абонентського відділу КП
«ЖКГ смт. Сергіївка» на підприємстві
були вільні лише дві посади, а саме 0,5
вакантної посади
спеціаліста-бухгалтера по розрахункам
з абонентами та 1 вакантна посада
контролера.

Між тим, як вбачається з положень
посадових інструкцій
спеціаліста-бухгалтера по розрахункам
з абонентами та контролера, освіта
ОСОБА_2 не відповідає кваліфікаційним
вимогам вказаних інструкцій.

Тому КП «ЖКГ смт. Сергіївка» і не було
запропоновано ОСОБА_2 переведення на
іншу роботу.

Відповідно до ст.237-1 Кодексу законів
про працю України, відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного
кодексу України, моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті. Так, компенсація
моральної шкоди здійснюється за
наявності всіх загальних умов
відповідальності за завдання шкоди, а
саме: протиправної поведінки,
моральної шкоди, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та завданою
моральною шкодою та вини заподіювача.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» (із
змінами та доповненнями) встановлено
порядок, підстави та умови доказування
і стягнення моральної шкоди.

Доведення наявності
моральної (немайнової) шкоди
здійснюється шляхом визначення в
позовній заяві конкретних обставин, за
яких було заподіяно шкоду, а також
зазначення того, які неправомірні
діяння було вчинено щодо позивача, в
чому полягає шкода, що було підставою
визначення запропонованого позивачем
розміру або форми її відшкодування,
якими доказами це підтверджується.
Предметом доказування повинна бути
глибина моральної (немайнової) шкоди,
від якої в кінцевому підсумку залежать
розмір та форми відшкодування
останньої.

Між тим, в порушення положень ст.237-1
Кодексу законів про працю України,
ст.1167 Цивільного кодексу України та
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.95 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», ОСОБА_2 у
позовній заяві, уточненій позовній
заяві та своїх поясненнях не наведено
жодної обставин та підстави, а також не
представлено до суду жодного доказу,
які б свідчили про нанесення їй
відповідачем моральної шкоди.

Згідно із ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
КП «ЖКГ смт. Сергіївка» про поновлення
на роботі, стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313315, 317 ЦПК
України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити. Рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 04 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів.

Судді

О.А. Ступаков

В.А.
Станкевич

О.Д. Варикаша