АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури
В.А.,

при секретарі Меєчко Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 07.04.2014 у справі за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тал-інвест» про
розірвання договору на брокерське
обслуговування та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А

Справа № 757/6405/14-ц № апеляційного
провадження: 22-ц-796/7189/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.У березні 2014
року позивач звернувся до суду із
позовом до ТОВ «Тал-інвест», в якому
просив розірвати договір на брокерське
обслуговування № Б2/12 від 17.01.2012 та
стягнути з відповідача на його користь
50000 (п'ятдесят тисяч) грн.. В
обґрунтування своїх вимог посилався на
те, що 17.01.2012 між сторонами був
укладений вказаний договір, відповідно
до п.2.1 якого відповідач зобов'язався
надавати послуги щодо укладення угод з
цінними паперами на підставі разових
замовлень. 28.12.2011 позивач відкрив
поточний рахунок та зарахував кошти в
розмірі 50000 грн. Дані кошти були
заблоковані зберігчем (ТОВ "Гранд-
цінні папери") для можливості його
участі у торгах на ПАТ "Українська
біржа". З дня підписання договору
позивач не надавав жодних замовлень
відповідачу на виконання будь-яких
операцій із цінними паперами. Проте,
28.08.2013 у відповідь на звернення від ТОВ
"Гранд-цінні папери" отримав виписку по
рахунку у цінних паперах № 332794 , згідно
якої відповідач придбав цінних паперів
на суму 42429 ,85 грн. тобто без його відома
та за відсутності будь-яких замовлень.
Позивач звертався до відповідача про
повернення коштів, однак відповідач
відмовляється розривати договір та
повертати кошти.

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 07.04.2014 в задоволенні позову
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тал-інвест» про
розірвання договору на брокерське
обслуговування та стягнення коштів -
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, представником позивача подано
апеляційну скаргу, в якій зазначається
про незаконність, необґрунтованість
рішення суду у зв'язку з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Апелянт зазначає, що вирішуючи
дану справу, судом неповно з'ясовані
усі фактичні обставини справи, що не
сприяли повному, об'єктивному та
неупередженому розгляду справи.

В доводах своєї апеляційної скарги,
позивач вказує, що судом першої
інстанції не взято до уваги результати
перевірки 17.10.2014, проведеної
Центральним територіальним
департаментом Національної комісії з
цінних паперів та фондового ринку щодо
дій відповідача, так згідно висновку
вказаної перевірки було встановлено
факт купівлі відповідачем акцій СМАТ
«Надія» без попереднього погодження з
позивачем. Таким чином, відповідачем
було порушено Правила (умови)
здійснення діяльності торгівлі
цінними паперами: брокерської
діяльності, дилерської діяльності,
андерайтингу, управління цінними
паперами, затверджених рішенням
Державної комісії з цінних паперів від
12.12.2006 № 1449.

Крім того, відповідно до умов
укладеного між сторонами договору
відповідач протягом 3-х банківських
днів під час виконання замовлень
клієнта зобов'язаний надавати звіт із
зазначенням у ньому основних
параметрів укладених угод. Але такі
звіти позивач не отримував, що ще раз
підтверджує невиконання відповідачем
своїх зобов'язань перед позивачем.

За таких обставин, позивач просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити заявлені ним позовні
вимоги.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
з підстав викладених ній, просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення заявлених
позовних вимог.

Представник відповідача заперечував
проти доводів апеляційної скарги,
вважає рішення суду законним і
обґрунтованим, просив залишити його
без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
сторін у справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги не знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні,
так як не встановлено порушень прав
позивача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідають
обставинам справи та вимогам чинного
законодавства.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що 17.01.2012 між
сторонами був укладений Договір на
брокерське обслуговування (договір
доручення) № Б2/12. (а.с.4-14)

Відповідно до п.2.1 Договору відповідач
зобов'язувався надавати послуги щодо
укладення угод з цінними паперами на
підставі разових замовлень.

Згідно з п. 3.4. договору оригінал
замовлення передається клієнтом
особисто до офісу брокера, або з
використанням поштової чи кур'єрської
доставки. З метою виконання замовлень
на більш вигідних для клієнта умовах,
сторони погоджуються, що замовлення
може бути передане за допомогою
факсимільного зв'язку або електронною
поштою. У такому випадку клієнт повинен
підтвердити замовлення у особистій
телефонній розмові з брокером, а також
передати письмовий оригінал
замовлення не пізніше 5 (п'яти)
банківських днів після набуття ним
чинності.

Позивач наголошує на тому, що з дня
підписання договору він жодного разу
не надавав волевиявлення відповідачу
на виконання будь-яких операцій із
цінними паперами.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що відповідачем було отримано по факсу
та електронній пошті від позивача
чотири разові замовлення: №1 від 30.01.2012,
№2 від 30.01.2012, № 3 від 02.02.2012 та № 4 від
07.02.2012 (а.с.78-87).

Керуючись умовами договору, згідно
змісту згаданих вище разових замовлень
відповідачем було укладено 8 біржових
угод (контрактів) на ПАТ «Українська
Біржа», а саме: 2250815В, №2250816В, №2250817В, №
2250951В, № 2250957В, № 2262895Б, № 2272182В, 2272199В.
Факт укладання біржових угод
підтверджується біржовими звітами ПАТ
«Українська біржа» станом на 31.01.2012 та
29.02.2012 (а.с.57-60). Додатково факт укладання
біржових угод підтверджується рухом
фінансових інструментів у виписках про
стан рахунку в цінних паперах № 332794 від
01.03.2012 та № 332794 від 01.02.2012 (а.с.38-56).

Разом із тим, згідно п. 3.4 договору
позивач не надав відповідачу оригінали
вищенаведених замовлень, що і стало
основою обґрунтування позовних вимог.

У листі Національної комісії з цінних
паперів та фондового ринку № 04/01/8284 від
17.10.2013 встановлено порушення з боку
відповідача підп. «в», пункту 10, розділу
XIII рішення Державної комісії з цінних
паперів та фондового ринку від 12.12.2006
року № 1449 «Про затвердження Правил
(умов) здійснення діяльності з торгівлі
цінними паперами: брокерської
діяльності, дилерської діяльності,
андеррайтингу, управління цінними
паперами» (далі - Правила), а саме:
неотримання від клієнта разового
замовлення, яке відповідає вимогам цих
Правил.

Так, відповідно до п. 6 Правил разове
замовлення до договору на брокерське
обслуговування складається клієнтом у
письмовій формі, підписується ним (його
уповноваженою особою), а у разі, якщо
клієнтом є юридична особа, також
засвідчується печаткою юридичної
особи, якщо інше не передбачено
законодавством.

У той же час відповідно до п. 9 Правил
разові замовлення можуть надаватись
торговцю клієнтом особисто, з
використанням засобів поштової або
кур'єрської доставки, телеграфного,
телетайпного, факсимільного засобів
зв'язку, а також електронного зв'язку в
обумовленому договором на брокерське
обслуговування (договорі про
управління) форматі з урахуванням
вимог Закону України "Про електронний
цифровий підпис". Пункт 10 наголошує, що
конкретний спосіб або способи надання
замовлень визначаються договором на
брокерське обслуговування (договором
про управління).

Як зазначено вище, умовами договору
сторони передбачили можливість
передання замовлення за допомогою
факсимільного зв'язку або електронною
поштою.

У розумінні 202 ЦК України за своєю
природою разові замовлення є
правочинами, спрямованими на
виникнення правовідносин щодо
придбання/продажу цінних паперів. У
такому випадку умови та порядок
складання разових замовлень
регулюється розділом IV глави 16 ЦК
України.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 205 ЦК України правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

При цьому ч. 2 ст. 207 ЦК України
наголошує, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо воля сторін виражена за допомогою
телетайпного, електронного або іншого
технічного засобу зв'язку.

Зважаючи на вищевикладене, норми
чинного законодавства допускають
можливість вчинення правочинів через
використання інших засобів технічного
зв'язку, у тому числі шляхом
направлення факсу або використання
електронної пошти. При цьому
направлення разового замовлення через
використання факсу або електронної
пошти є письмовою формою укладання
правочину. А отже, отримавши
електронною поштою від позивача разові
замовлення відповідач мав всі підстави
їх виконувати.

Відповідно до п.10.2 Договору сторона, що
вважає за необхідне внести зміни або
розірвати цей Договір, повідомляє про
це іншу сторону з зазначенням
мотивації змін , доповнень або
дострокового розірвання, що
пропонується. В порядку п.10.3 Договору
сторона , яка отримала пропозицію щодо
зміни, доповнення або дострокового
розірвання договору, зобов'язана
відповісти іншій стороні не пізніше 10
днів з отримання пропозицій.

Тобто, виходячи з умов договору, для
його розірвання договору у
односторонньому порядку не потрібна
згода або погодження іншої сторони,
лише звернення сторони договору.

Разом з тим, в силу ч. 4 ст. 653 ЦК України
сторони не мають права вимагати
повернення того, що було виконано ними
за зобов'язанням до моменту зміни або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором або законом.

А отже підстав для розірвання
укладеного між сторонами договору в
судовому порядку та стягнення
переданих на його виконання коштів не
вбачається.

За таких обставин, коли позивач у суді
не довів обставин на які посилався, як
на обґрунтування своїх вимог, то суд
правильно встановивши фактичні
обставини, дав належну оцінку
представленим доказам, дійшов
обґрунтованого висновку про
безпідставність позову у цілому.

Враховуючи вищевикладене, колегія
судді приходить до висновку, що рішення
суду першої інстанції відповідає
вимогам закону, зібраним доказам,
обставинам справи і підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 07.04.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: