АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6827/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
ОСОБА_1 Доповідач - Калиновський
А.Б. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І.,
Єлізаренко І.А.

При секретарі - Півненко С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу

Дніпропетровської міської ради на
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 червня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міської ради, третя
особа: приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 18 червня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міської ради, третя
особа: приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання права власності в порядку
спадкування задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності
на квартиру АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після його матері ОСОБА_4

Стягнуто з Дніпропетровської
міської ради на користь ОСОБА_2 3 654 грн.
судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України,
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб - є
право власності.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено,
що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Судом встановлено, що 13.11.1997 року між
матір'ю позивача - ОСОБА_4 (до заміжжя -
ОСОБА_4.) та ОСОБА_6 було укладено
договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_6
продала, а ОСОБА_4 купила квартиру
АДРЕСА_1.

Мати позивача - ОСОБА_4, померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть (а.с. 14).

На день смерті залишилося спадкове
майно, яке складається у тому числі зі
спірної квартири, у якій позивач
прописаний та мешкає з 13 червня 2000 року.

23 травня 2013 року позивач звернувся до
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом на вищезазначене нерухоме
майно.

Постановою приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу від 23.05.2013 року
позивачу було відмовлено у видачі
відповідного свідоцтва на спірну
квартиру, оскільки, як зазначає
нотаріус, позивачем не було надано
документів, що підтверджують
реєстрацію договору купівлі-продажу
квартири у виконавчому комітеті
місцевої Ради народних депутатів, як
того вимагали норми ст. 227 ЦК УРСР 1963
року на 13.11.1997 року, тобто на час
укладання договору, та не проводилася
державна реєстрація квартири у
Дніпропетровському МБТІ.

Позивач ОСОБА_2, як її син - є
спадкоємцем першої черги за законом
після її смерті, прийняв спадщину
шляхом подання відповідної заяви.

Крім того, за час мешкання у АДРЕСА_1,
матір'ю позивача та позивачем було
проведено її внутрішнє перепланування
з переобладнанням, яке було у
подальшому погоджено з Управлінням
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради, в
результаті якого квартира стала
двокімнатною із загальною площею 79,2
кв.м., житловою - 31,0 кв.м. та складатися
із: 1-коридор (8,7 кв.м.), 2 - туалет (1,2 кв.м.),
3 - ванна (5,4 кв.м.), 4 - житлова (16,4 кв.м.), 5 -
кухня-вітальня (25,5 кв.м.), 6 - житлова (14,6
кв.м.), 7- гардеробна (5,4 кв.м.), І- лоджія (2,3
кв.м.).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд правильно виходив з того, що ОСОБА_4
набула права власності на спірну
квартиру у відповідності до діючих на
той час вимог закону, а позивач, як
єдиний спадкоємець першої черги,
прийняв спадщину після смерті матері.

Доводи апеляційної скарги
Дніпропетровської міської ради про те,
що мати позивача не набула права
власності на спірну квартиру, так як не
здійснила відповідної державної
реєстрації цього майна, а таким чином і
у позивача не виникло права власності
на квартиру не можуть бути прийняті до
уваги з огляду на наступне.

Право власності у набувача майна за
договором, у відповідності ст. 128 ЦК
УРСР, виникає з моменту передачі речі,
якщо інше не передбачено законом або
договором. Тобто виникнення права
власності на майно не пов'язувалось із
державною реєстрацією.

Таким чином, ОСОБА_4, у відповідності до
ст. 128 ЦК УРСР, на підставі договору
купівлі-продажу квартири набула права
власності на неї, яке виникло з моменту
отримання, а саме у 1997 році, тобто до
набрання чинності ЦК України від 16.01.2003
року, в зв'язку з чим, до вказаних
правовідносин судом правомірно
застосовано положення діючого на той
час ЦК УРСР від 1963 року.

Твердження про те, що звернення
позивача до суду є передчасним, так як
він не звертався до Дніпропетровської
міської ради щодо питань, які є
предметом судового розгляду не
приймаються до уваги, оскільки у
позивача вже виникло право на
звернення до суду з таким позовом, з
огляду на наявність постанови
нотаріуса про відмову у видачі
свідоцтва на спірну квартиру.

Таким чином, рішення суду відповідає
нормам матеріального та
процесуального права. Підстав для його
зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: