Ухвала

іменем україни

20 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Парінової І.К.,Амеліна В.І.,Висоцької
В.С.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
Київської області до ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_5, виконавчий комітет
Броварської міської ради Київської
області про зобов'язання здійснення
перебудови об'єкту будівництва
(індивідуального житлового будинку), за
касаційними скаргами Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області та ОСОБА_5
на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 12 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 03 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
Київської області (далі - Інспекція
ДАБК Київської області) звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 Вимоги
обґрунтовані тим, що за неодноразовими
зверненнями ОСОБА_5, проживаючого
АДРЕСА_1, на підставі протоколу про
адміністративне правопорушення від 23
серпня 2011 року № 45 заступником
начальника Інспекції ДАБК Київської
області винесено постанову від
29 серпня 2011 року № 61, якою ОСОБА_4
притягнуто до адміністративної
відповідальності за виконання робіт з
будівництва першого поверху житлового
будинку по АДРЕСА_2 без розробленої,
затвердженої проектної документації
та накладено на нього штраф у розмірі 50
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян. Також за результатами
перевірки ОСОБА_4 винесено припис № 12
про припинення будівельних робіт та
усунення порушень. 27 липня 2012 року
додатковою позачерговою перевіркою
встановлено, що на будинок АДРЕСА_2
відсутні проектна документація та
документ про надання права на
виконання будівельних робіт, за
наслідками чого 01 серпня 2012 року ОСОБА_4
винесено повторний припис № 520 та
встановлено термін усунення виявлених
порушень до 03 вересня 2012 року. 03 вересня
2012 року здійснено позачергову
перевірку виконання вимог припису від
01 серпня 2012 року, якою встановлено, що
вимоги припису не виконані, проектну
документацію на будівництво та
документи на виконання будівельних
робіт ОСОБА_4 не видано, чим порушено
норми Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності»,
відповідальність за порушення яких
передбачено ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.
Відповідно до постанови від 04 вересня
2012 року № 1813 ОСОБА_4 притягнуто до
адміністративної відповідальності та
накладено штраф в розмірі 6800 грн. За
результатами додаткової перевірки
ОСОБА_4 винесено третій припис від 12
вересня 2012 за № 889 року з вимогою про
знесення самовільно збудованого
індивідуального житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_2. 11 листопада 2011 року
відповідач звертався із заявою до
управління містобудування та
архітектури з проханням надати йому
містобудівні умови та обмеження
забудови земельної ділянки з
розширенням будинку по АДРЕСА_2, на що
отримав відмову від 07 березня
2012 року № 14, та встановлено
невідповідність замірів забудови
земельної ділянки пункту 3.25а ДБН
розділу «Садибна забудова», ДБН 360-92
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень» на
відстані між будинком та
господарськими будівлями
протипожежним нормам. За результатами
позапланової перевірки складено акт
від 16 жовтня 2013 року та припис № С-1610/4
про зупинення підготовчих та
будівельних робіт; за встановлені
правопорушення до відповідача на
підставі протоколу про правопорушення
у сфері містобудівної діяльності від 16
жовтня 2013 року № 2-Л-3-1610/5
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн та
винесено відповідну постанову від 24
жовтня 2013 року № А-2410/15.
Перевіркою від 21 листопада 2013 року
встановлено, що вимоги припису від 16
жовтня 2013 року № С-1610/4 виконано, ОСОБА_4
зупинено виконання будівельних робіт
за адресою: АДРЕСА_2, та сплачено штраф.
У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
позивача із заявою про реєстрацію
декларації про початок виконання
будівельних робіт, яку 11 грудня 2013 року
зареєстровано за номером КС45.
Посилаючись на викладене, позивач
просив зобов'язати ОСОБА_4 здійснити за
власний рахунок перебудову спірного
об'єкту будівництва (індивідуального
житлового будинку) відповідно до
проектної документації.

Справа розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 12 березня 2014 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 03 червня 2014 року,
позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4
здійснити за власний рахунок
перебудову об'єкту будівництва
(індивідуального житлового будинку),
розташованого по АДРЕСА_2
відповідно до проектної документації.

У касаційній скарзі Інспекція ДАБК
Київської області просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду, мотивуючи
свої вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, і ухвалити нове рішення.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, і ухвалити нове
рішення, яким зобов'язати ОСОБА_4 знести
самовільно побудований житловий
будинок.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

За правилами ч. ч. 1, 4, 7 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Якщо власник (користувач)
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво на
його земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб, майно
підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

У п. 24 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» судам роз'яснено, що
знесення нерухомості, збудованої з
істотним відхиленням від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотним
порушенням будівельних норм і правил (у
тому числі за відсутності проекту),
можливе лише за умови, що неможлива
перебудова нерухомості відповідно до
проекту або відповідно до норм і
правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від такої
перебудови. В інших випадках суд за
позовом відповідного державного
органу чи органу місцевого
самоврядування може на підставі
частини сьомої статті 376 ЦК України
зобов'язати забудовника здійснити
перебудову житлового будинку, будівлі,
споруди або іншого об'єкта нерухомості,
який побудовано чи будується з
істотними відхиленнями від проекту або
з істотним порушенням основних
будівельних норм і правил, у тому разі,
коли таке будівництво суперечить
суспільним інтересам, порушує права
інших осіб, коли порушення будівельних
норм і правил є істотним, а також є
технічна можливість виконати
перебудову. Якщо технічна можливість
перебудови об'єкта нерухомості
відсутня або забудовник відмовляється
від такої перебудови, суд, незалежно
від поважності причин відмови, за
позовом зазначених органів або особи,
права чи інтереси якої порушено таким
будівництвом, ухвалює рішення про
знесення житлового будинку або іншого
нерухомого майна.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, на
підставі доказів, поданих сторонами, що
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позову,
виходячи з положень ст. 376 ЦК України,
роз'яснень постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України(про
правовий режим самочинного
будівництва)», Закону України «Про
планування й забудову території»,
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи права і не може
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційних скарг
стосуються переоцінки доказів,
викладених в оскаржуваних рішеннях, що
не належить до компетенції суду
касаційної інстанції, та не дають
підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи було допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційні скарги відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 12
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 03
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.І. АмелінВ.С. Висоцька