22-ц/772/2773/2014Головуючий в суді першої
інстанції Дернова В. В.Категорія 5
Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :
головуючого - судді Іванюка М.В,
суддів БереговогоО.Ю. та ПанасюкаО.С,
при секретарі КуленкоО.В, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань апеляційного суду
Вінницької області апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського
суду від 21 серпня 2014р. у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_5) про припинення
права на частку в спільному майні,
визнання права власності на квартиру
та стягнення компенсації,--

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2013р. ОСОБА_3. звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_4. про припинення
його права на частку в спільному майні,
визнання права власності на квартиру з
виплатою йому грошової компенсації.
Зазначила, що нею разом з її чоловіком
ОСОБА_6. під час їх подружнього життя
приватизовано однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 (кожний став власником 1/2
частини даної квартири), де вони і
проживали. В грудні 2012р. ОСОБА_6. помер і
належну йому ? частину квартири
успадкували позивачка та відповідач
ОСОБА_4, який є сином померлого від
попереднього шлюбу. В результаті
позивачка стала власником 5/8 частин
зазначеної квартири, а відповідач - 3/8
її частин.

Позивачка вказала, що фактично
проживає у вказаній квартирі. Її
проживання з відповідачем в
однокімнатній квартирі в принципі
неможливе з огляду на їх різну стать і
незадовільний стан її здоров'я. При
цьому відповідач у даній квартирі не
проживає та не має такого наміру,
оскільки у нього є інше житло. Разом з
тим ОСОБА_4. ухиляється від вирішення
питання про виплату йому 3/8 частин від
ринкової вартості квартири, заявляючи
що йому цього недостатньо. Він вимагає
сплатити суму, якої у неї немає.

З врахуванням уточнень, внесених до
заявлених вимог, позивачка просила суд
припинити право ОСОБА_4. на його частку
у спільній власності на дану квартиру з
виплатою йому компенсації в сумі
60075грн. Вказана сума відповідає
ринковій вартості 3/8 частин цієї
квартири згідно з наявним у справі
висновком судової експертизи № 34 від 17
жовтня 2013р. Вже 21 жовтня 2013р. дана сума
була внесена нею на депозитний рахунок
суду. Зазначила, що це не завдасть
істотної шкоди інтересам відповідача,
який у квартирі не проживає і має інше
житло.

Заочним рішенням Вінницького міського
суду від 22 січня 2014р. вимоги ОСОБА_3. про
припинення права ОСОБА_4. на частку у
спільному майні з виплатою йому
компенсації у вказаній сумі були
задоволені.

28.02.2014р. квартиру продано третій особі.

В травні 2014р. ОСОБА_4. подав заяву про
перегляд даного заочного рішення, яке
за наслідками розгляду цієї заяви було
скасоване ухвалою Вінницького
міського суду від 25.06.2014р. До участі в
справі в якості третьої особи
притягнуто ОСОБА_5.

Наступним рішенням Вінницького
міського суду від 21 серпня 2014р. у
задоволенні позову ОСОБА_3. було
відмовлено.

ОСОБА_3. у своїй апеляційній
скарзі просить дане рішення скасувати
і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов. Вважає, що
відмовляючи їй у заявлених вимогах, суд
першої інстанції не з'ясував дійсні
обставини, які мають значення для
справи, порушив норми процесуального
права і невірно застосував норми
матеріального права.

Третя особа ОСОБА_5, якій
надсилалися повідомлення про судовий
розгляд, в суд апеляційної інстанції не
з'явилася, що згідно ч.2 ст.305 ЦПК України
не перешкоджає розгляду справи в
апеляційному суді.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_3. - ОСОБА_7. підтримав
апеляційну скаргу з наведених у ній
підстав.

Представник ОСОБА_4. - ОСОБА_8.
просить відхилити апеляційну скаргу як
безпідставну.

Вислухавши зазначених осіб,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах заявлених вимог,
заперечень і доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав :

Відмовляючи ОСОБА_3. у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що згідно з актом від 20.05.2014р. щодо
обстеження технічного стану житлового
будинку АДРЕСА_2, який належить по праву
власності ОСОБА_4, вказаний будинок є
непридатним для проживання. Так як
іншого придатного для проживання житла
у відповідача немає, то задоволення
позову про припинення його права
власності на частину квартири завдасть
істотної шкоди його інтересам.

Однак з таким висновком суду
першої інстанції погодитись не можна.
Адже суд, погоджуючись з вказаним
запереченням відповідача проти
позовних вимог, всупереч вимогам
п.1ч.1ст.214 ЦПК України належним чином не
вирішив питання про те, якими належними
і допустимими доказами
підтверджується факт непридатності
для проживання зазначеного будинку, що
належить ОСОБА_4. Адже визнання будинку
непридатним для проживання потребує
неухильного дотримання визначеної
законом процедури і має бути
затверджено рішенням виконавчого
комітету відповідної ради. При цьому
згідно наказу Держжитлокомунгоспу від
02.07.1993р. № 52 будинок визнається
непридатним для проживання, коли його
фізичний знос сягає 81 відсоток і
більше. Порядок обстеження стану жилих
будинків з метою встановлення їх
відповідності санітарним і технічним
вимогам і визнання жилих будинків і
жилих приміщень непридатними для
проживання визначено чинною і на даний
час Постановою Ради Міністрів
Української РСР від 26.04.1984р. № 189. Згідно
з цією Постановою для обстеження стану
будинків призначається комісія у
складі : заступника голови місцевої
державної адміністрації або іншого
виконавчого органу, начальника
управління житлового господарства,
представників органів управління
житлового господарства, представників
органів санітарно- епідеміологічної
служби, державного пожежного нагляду,
депутата місцевої ради та представника
місцевого громадського будинкового
комітету. Обстеженню підлягають усі
конструктивні елементи будинку.
Складений акт разом з іншими
документами передається виконавчому
комітету місцевої ради для прийняття
відповідного рішення про його
затвердження.

А в даному випадку наявний в
матеріалах справи акт від 20.05.2014р.
зазначеним вимогам зовсім не
відповідає. Також він не затверджений
відповідним рішенням виконавчого
комітету Городківської сільської ради
(а.с.108, 109). За таких обставин суд не
повинен був брати до уваги вказаний
акт, який за змістом ст.59 ЦПК України не
може вважатися допустимим доказом.

Також колегія суддів звертає
увагу на те, що зазначена однокімнатна
квартира житловою площею 18,9кв.м з
будівельно-технічної точки зору та
відповідно до
санітарно-епідеміологічних норм і
правил є неподільною, що вбачається з
висновків судової експертизи № 34 від 17
жовтня 2013р. Колегія суддів
погоджується з доводами про те, що з
огляду на похилий вік позивачки,
незадовільний стан її здоров'я
(див.а.с.12), різну стать сторін і
фактичну відсутність між ними родинних
відносин їх спільне проживання у
вказаній квартирі було неможливе. При
цьому у порівнянні з розміром належної
позивачці частки частка відповідача у
власності на однокімнатну квартиру є
незначною. Сам він у цій квартирі не
проживав. На момент пред'явлення позову
у квартирі АДРЕСА_1 проживала і була
зареєстрована лише одна позивачка
ОСОБА_3, що вбачається з довідки ТОВ
«ЖЕО» № 3427 від 05.08.2013р (а.с.13).

При цьому колегія суддів звертає
увагу на те, що запропонована
позивачкою сума компенсації
відповідала 3/8 частинам від ринкової
вартості даної квартири. Вказана сума
була визначена висновком експертизи
від 17.10.2013р, проведення якої
призначалося судом. А вже 21.10.2013р (тобто
відразу після висновку експертизи) ця
сума була внесена позивачкою на
депозитний рахунок суду. Наявність
таких обставин вказвала на те, що
законні права відповідача не
зачіпалися. При цьому ні ОСОБА_4, ні його
представник не зверталися до суду
першої інстанції чи до апеляційного
суду з клопотанням про призначення
додаткової чи повторної експертизи на
предмет визначення вартості частини
квартири. Тому не повинні братися до
уваги заперечення відповідача про
занижену оцінку вартості частини
квартири і його посилання при цьому на
лист Вінницької торгово-промислової
палати, який датований вже 27.05.2014р. №
23-06-4/134 (а.с. 107). Адже позивачка передала
кошти на депозитний рахунок (тобто
позбулася цих коштів) тоді, коли їх сума
відповідала вартості зазначеної
частини квартири.

Як зазначалося вище, суд не повинен був
брати до уваги посилання відповідача
на відсутність у нього придатного для
проживання житла. При цьому йому ніщо
не перешкоджало б спрямувати отриману
компенсацію на ремонт житла, яке у
нього є у власності, тощо. Також не
можуть братися до уваги посилання
відповідача на те, що він є інвалідом
третьої групи і йому протипоказане
проживання у сільській місцевості, з
огляду на встановлену вище
неможливість спільного проживання
сторін в однокімнатній квартирі. Крім
того, у цій квартирі він не жив і раніше,
а тому до вирішення спірного питання
дана обставина відношення не має.

Тобто, на момент розгляду справи
суд мав законні підстави для
застосування ст.365 ЦК України. Це
відповідало б таким визначеним у п.6
ч.1ст.3 ЦК України загальним засадам
цивільного законодавства як
справедливість, добросовісність та
розумність.

Зазначеним обставинам суд першої
інстанції належної оцінки не дав.

Згідно ст.309 ЦПК України це є
підставою для часткового задоволення
апеляційної скарги, скасування
оскаржуваного рішення і ухвалення
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог (
апеляційна скарга і позовні вимоги
мають бути задоволені частково, так як
ОСОБА_3. ставить питання про визнання за
нею права власності на квартиру, яка
вже відчужена. Тому вимоги про визнання
за нею права власності на квартиру вже
не можуть бути задоволені).

На підставі наведеного і
керуючись ст.ст.88, 209, 218, 303, 304, 305ч.2, 307, 313,
314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Вінницького міського суду від
21 серпня 2014р. у даній справі скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Припинити право спільної часткової
власності ОСОБА_4 на 3/8 частини квартири
АДРЕСА_1, які належали йому згідно
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом (серія та номер : 8-1158), виданим
23.07.2013р. державним нотаріусом Першої
Вінницької державної нотаріальної
контори ДишкантМ.В, зареєстрованим у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно 23.07.2013р. на підставі
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень від 23.07.2013 16:37:11,
індексний номер: 4249479, номер запису про
право власності - 1779969.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію вартості 3/8 частин
вказаної квартири в сумі 60075грн, шляхом
передачі ОСОБА_4 коштів в сумі 60075грн,
які були внесені ОСОБА_3 у Вінницькій
філії ПАТ КБ «Приватбанк» на
депозитний рахунок суду згідно
квитанції №102326.109.1 від 21жовтня 2013р.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
901грн.12коп у часткове відшкодування
понесених нею витрат по сплаті
судового збору при поданні позовної
заяви, уточненнь до позову та
апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: