Справа № 310/2057/14-ц
РІШЕННЯ

(заочне)

Іменем України

30 вересня 2014 року
Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області

у складі:

головуючого - судді Ревуцького С.І.

при секретарі - Мазняк О.Ю.

розглянувши в судовому засіданні в
м.Бердянську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому вказала, що їй
на праві власності належить
транспортний засіб HONDA ACCORD р/н НОМЕР_1.
Згідно особливих відміток у свідоцтві
про державну реєстрацію транспортного
засобу, право керування вказаним
автомобілем належить також колишньому
чоловікові позивачки - ОСОБА_4 В травні
2013 року позивачка зі своїм чоловіком
посварилася і він виїхав на вказаному
автомобілі у невідомому напрямку.
Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 23.09.2013р.
шлюб між ними був розірваний. Під час
спілкування зі своїм колишнім
чоловіком у вересні 2013 року позивачка
дізналася, що у її колишнього чоловіка
її автомобіля немає, тому вона
звернулася до Орджонікідзевського РВ
ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області із заявою про розшук її
транспортного засобу у зв'язку з
угоном. Було порушено кримінальне
провадження, під час якого з'ясувалося,
що за підробленою довіреністю на ім'я
ОСОБА_5 вказаний автомобіль був
проданий відповідачу ОСОБА_2 На час
звернення до суду автомобіль
знайдений, вилучений у незаконного
власника та переданий позивачу, але
вільно володіти ним вона не може,
оскільки після вказаних незаконних дій
він перереєстрований на іншу особу.
Тому позивачка звернулась до суду, в
своєму позові просить витребувати з
незаконного володіння ОСОБА_2
транспортний засіб - автомобіль HONDA ACCORD,
2006 року випуску, тип ТЗ - легковий седан,
сірого кольору, шасі (кузов) НОМЕР_5,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду від 02.06.2014р. позовну заяву в
частині вимог до ОСОБА_3 залишені без
розгляду.

До судового засідання представники
позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали до
суду заяву з проханням розглянути
справу без їх участі, позовні вимоги
підтримали, проти винесення заочного
рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 до судового
засідання більше двох разів не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, жодних заперечень проти
позовних вимог до суду не направив.

На підставі ст.224 ЦПК України суд
розглянув справу в заочному порядку.

Вивчивши матеріали справи, суд
доходить висновку про необхідність
задоволення позову на підставі
наступного.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_6, позивач
ОСОБА_1 є власником автомобіля HONDA ACCORD,
2006 року випуску, тип ТЗ - легковий седан,
сірого кольору, шасі (кузов) НОМЕР_5,
реєстраційний номер НОМЕР_3.

Згідно довідки Головного управління
МВС України в Запорізькій області,
вказаний автомобіль 27.09.2013р. під
державним номером НОМЕР_2
зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2
на підставі довідки-рахунку ААВ №521769
від 27.09.2013р. ФОП «ОСОБА_8».

Згідно наданих на запит суду
документів, що стали підставою для
вказаної реєстрації транспортного
засобу, від імені власника - ОСОБА_1
виступала довірена особа - ОСОБА_5 на
підставі довіреності від 25.09.2013р.

Згідно висновку експерта за
результатами проведення експертизи
під час кримінального провадження
№0004088, підпис та короткий запис
«ОСОБА_1.» у вказаній довіреності
виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

Таким чином, суд вважає встановленим та
доведеним, що відчуження вказаного
майна позивача мало місце не з її волі.

Пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України
передбачено, що у разі придбання майна
за відплатним договором в особи, яка не
мала права його відчужувати, про що
набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача у випадку, якщо майно вибуло з
володіння власника або особи, якій він
передав майно у володіння, не з їхньої
волі.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р.
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», реституція як
спосіб захисту цивільного права (ч.1
ст.216 ЦК) застосовується лише в разі
наявності між сторонами укладеного
договору, який є нікчемним чи який
визнано недійсним. У зв'язку з цим
вимога про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, за правилами реституції
може бути пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину.

Норма ч.1 ст.216 ЦК не може
застосовуватись як підстава позову про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, яке
було відчужене третій особі. Не
підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути
витребувано від особи, яка не є
стороною недійсного правочину, шляхом
подання індикаційного позову, зокрема
від добросовісного набувача - з
підстав, передбачених частиною першою
статті 388 ЦК.

В даному випадку суд дійшов висновку,
що первинний правочин - довіреність від
25.09.2013р. є завідомо нікчемним, оскільки
здійснений за відсутністю вільного
волевиявлення учасника правочину -
позивача ОСОБА_1, як того прямо вимагає
ч.3 ст.203 ЦК України, тому визнання його
недійсним судом не вимагається на
підставі ч.2 ст.215 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 є добросовісним
набувачем майна, у всякому випадку про
це свідчать надані до суду докази, це
стверджує позивач, доказів
протилежного до суду не надано.

За таких обставин законний власник
майна - позивач ОСОБА_1 має право на
витребування свого майна у
відповідача, тому позовні вимоги
підлягають задоволенню.

В той же час, позивач в прохальній
частині свого позову просить
витребувати своє майно із незаконного
володіння відповідача. В цій частині
вимоги позивача не відповідають
дійсності, оскільки відповідач є
добросовісним набувачем, тому ця фраза,
яка не впливає на суть рішення, не
підлягає включенню до резолютивної
частини цього рішення.

Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України
судові витрати у вигляді судового
збору в сумі 1012,14 грн. підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача. Судові витрати у вигляді
витрат на правову допомогу задоволенню
не підлягають, оскільки з наданого на
підтвердження цього документу
(квитанції до прибуткового касового
ордеру від 04.03.2014р.) неможливо
встановити відповідність цих витрат
Постанові Кабінету Міністрів України
№590 від 27.04.2006р. «Про граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави».

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Витребувати з володіння ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 транспортний засіб -
автомобіль HONDA ACCORD, 2006 року випуску, тип
ТЗ - легковий седан, сірого кольору,
шасі (кузов) НОМЕР_5, реєстраційний
номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_4, на
користь ОСОБА_1 витрати на сплату
судового збору в сумі 1012.14 грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції протягом 10
днів з дня його проголошення. У разі
якщо рішення було постановлено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя: С. І. Ревуцький