Справа №591/3321/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Бурда Б. В.Номер провадження
22-ц/788/1670/14 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній
Л. І.

за участю секретаря судового засідання
-

Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4
на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 12 серпня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, третя особа : Перша Сумська
державна нотаріальна контора Сумської
області про визнання права власності в
порядку спадкування

та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя
особа : приватний нотаріус Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини та визнання права
власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В
И Л А :

ОСОБА_5 в травні 2014 року звернувся до
Зарічного районного суду м.
Суми з позовом та свої вимоги мотивує
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його
мати ОСОБА_7 після її смерті відкрилася
спадщина на належне померлій майно, в
тому числі 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.
Спадкоємцями померлої, які прийняли
спадщину, є він та відповідач. Він та
відповідач у судовому порядку визнали
за собою право власності в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_7, але
залишилася не дооформленою спадщина у
вигляді 1/18 частини спірної квартири,
яка належала померлій та яка має
належати йому.

Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його
батько ОСОБА_8. Після його смерті
відкрилася спадщина на належне цьому
померлому майно у вигляді 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем
померлого, якій прийняв спадщину, є він.
У зв'язку з недооформленням документів
та відсутності оригіналу свідоцтва про
власності від 11.03.1999 року, він не може
оформити спадщину на вказане майно.
Тому просив визнати за ним право
власності на 1/18 частину спірної
квартири в порядку спадкування після
смерті матері та на 1/3 частину квартири
в порядку спадкування після смерті
батька.

ОСОБА_4, не погоджуючись з заявленим
позовом, в липні 2014 року заявила
позов, якій обґрунтовувала тим, що вона
також є спадкоємцем померлого ОСОБА_8,
якій є її дідом. Про смерть діда вона
дізналася лише 18.06.2014 року, після
отримання позову ОСОБА_5 Вважає, що
вона з поважних причин пропустила
строк для прийняття спадщини, оскільки
не знала про відкриття спадщини. Тому
просила поновити строк для прийняття
спадщини та визнати за неї право
власності на 1/6 частину спірної
квартири та 30543,97 грн., що становлять 1/2
частину грошових вкладів, які належали
померлому.

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 01.08.2014 року зазначені
цивільні справи були об»єднані в
одне провадження.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 12 серпня 2014 року позов ОСОБА_5
задоволено. Визнано за ним в порядку
спадкування за законом після матері -
ОСОБА_7, яка померла у м. Суми
ІНФОРМАЦІЯ_1 року право власності на 1/18
частину квартири АДРЕСА_1, а також
після смерті батька - ОСОБА_8, який помер
у м. Суми ІНФОРМАЦІЯ_2 року право
власності на 1/3 частину цієї ж
квартири.

В задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено
за необґрунтованістю.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, неповноту встановлення
обставин, що мають значення для справи,
неправильну оцінку доказів, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким її позовні вимоги
задовольнити, а в задоволенні
первісного позову - відмовити.
Зазначає, що про смерть діда вона
дізналася лише зі змісту позовної
заяви ОСОБА_5 Вважає, що є поважні
причини для продовження строків
прийняття спадщини.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_4
та її представника ОСОБА_9, які
підтримали доводи апеляційної
скарги, пояснення представника ОСОБА_5
- ОСОБА_10, яка проти задоволення скарги
заперечувала, дослідивши матеріали
справи, матеріали справ №8-6/07 та 2-188/07
Зарічного районного суду м. Суми,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого
суду відповідає не повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5
та відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_11, суд першої інстанції виходив з
наявності попередніх судових рішень
навколо розподілу спадкового майна,
а також із того, що після смерті
матері та батька ОСОБА_5 відкрилася
спадщина у вигляді часток ( 1/18 та 1/3
відповідно ) у вищевказаній квартирі,
на яку позивач має право. Суд прийшов
до висновку про те, що ОСОБА_4 не були
доведені поважні причини пропуску
строку для прийняття спадщини, тому у
задоволенні її позову суд відмовив.

Колегія суддів частково погоджується
з такими висновками суду з огляду на
наступні обставини.

Зокрема, як вбачається із матеріалів
справи та як встановлено судом,
квартира АДРЕСА_1 належала на праві
спільної сумісної
власності позивачу ОСОБА_5, його матері
- ОСОБА_7 та батькові - ОСОБА_8 ( а.с. 18 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла та
відкрилася спадщина на належне їй
майно, в тому числі на частку у
спірній квартирі ( а.с. 5 ).

Проте, суд першої інстанції
помилково послався в оскаржуваному
рішенні на рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 08.11.2006 року по
справі №2-3655/06, яким були визначені
частки зазначених співвласників у
праві власності на квартиру по 1/3
частині кожному, а також було визнано
за ОСОБА_5 в порядку спадкування за
законом після матері право власності
на 1/6 частину спірної квартири. При
цьому, суд не дослідив матеріали
справи №2-3655/06 та не з»ясував, що
рішення Зарічного районного суду м. уми
від 08.11.2006 року було переглянуто у
зв»язку з нововиявленими обставинами
( справа №8-6/07 Зарічного районного
суду м. Суми ). Підставами для такого
перегляду стала наявність ще одного
спадкоємця ОСОБА_7, який прийняв
спадщину - неповнолітньої на той час
ОСОБА_4 ( онуки померлої ).

Отже, рішенням Зарічного районного
суду м. Суми від 27.06.2007 року по справі
№8-6/07, були повторно визначені частки
співвласників у праві власності на
спірну квартиру по 1/3 частині кожному,
а також було визнано за ОСОБА_5 в
порядку спадкування за законом після
матері право власності на 1/9 частину
квартири, а не на 1/6 частину, як при
першому розгляді справи.

Як свідчать матеріали справи,
спадкоємцями померлої ОСОБА_7 стали її
син - ОСОБА_5, чоловік - ОСОБА_8 та, на
підставі ч. 1 ст. 1266 ЦК України, онука
померлої - ОСОБА_4

Із копії спадкової справи вбачається,
що ОСОБА_8 відмовився від належної йому
частки у спадщині після смерті дружини
на користь сина - ОСОБА_5 ( а.с. 76 ).

У зв'язку з викладеним, суд першої
інстанції прийшов до вірного
висновку про те, що в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_7,
позивач ОСОБА_5 має право на 2/9 частини
спірної квартири, а ОСОБА_4 має право на
1/9 частину спірної квартири.

Судом було встановлено також, що за
рішенням суду від 26.01.2009 року було
задоволено позов ОСОБА_12 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4 та проведено
примусовий обмін належної в порядку
спадкування ОСОБА_5 1/3 частини квартири
АДРЕСА_2 на належну ОСОБА_4 1/9 частину
спірної квартири ( а.с. 11 ).

Таким чином, за судовими рішеннями (
а.с. 11, 82-87), які були ухвалені за
наслідками розгляду позовів ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, у межах заявлених позовних
вимог, були задоволені вимоги
позивачів та визнано в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_7 : за
ОСОБА_5 право власності на 1/9 частину
спірної квартири та за ОСОБА_4 на 1/9
частину спірної квартири.

З наведеного вбачається, що після
смерті ОСОБА_7 залишилася не оформленою
спадщина у вигляді 1/9 частини спірної
квартири ( 1/3 - 1/9 - 1/9 ), яка належить
позивачу ОСОБА_5 в порядку спадкування,
а не 1/18, як помилково визначив суд
першої інстанції в оскаржуваному
рішенні, що свідчить про
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також про
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального
права.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Позиція ОСОБА_5 фактично
зводиться до набуття в судовому
порядку права власності на усю не
оформлену спадщину після смерті
матері у вигляді частини спірної
квартири. Таким чином, з метою
усунення правової невизначеності
у майнових відносинах сторін та
з урахуванням змісту позовних вимог
ОСОБА_5, у відповідності до п. 1), 3)
та 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія
суддів дійшла до висновку
про необхідність зміни рішення суду в
цій частині вимог. Відтак, належить
визнати за ОСОБА_5 в порядку
спадкування за законом після матері
право власності на 1/9 частину квартири.

В іншій частині, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер
співвласник спірної квартири, батько
позивача - ОСОБА_8 та після його смерті
відкрилася спадщина на належне
померлому майно : на грошові кошти в
сумі 61087,95 грн., які знаходилися в
установах банку, а також на 1/3 частину
спірної квартири. Спадкоємцями
померлого є син померлого ОСОБА_5 та на
підставі ч. 1 ст. 1266 ЦК України онука
померлого ОСОБА_4 Спадщину у
встановлений законом прийняв лише
ОСОБА_5, який отримав свідоцтво про
право на спадщину за законом на грошові
вклади ( а.с. 19 ).

Інший спадкоємець - ОСОБА_4, яка
проживала окремо від спадкодавця,
заяву про прийняття спадщини не подала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму №7 від 30 травня
2008 року « Про судову практику
у справах про спадкування » Верховний
Суд України роз'яснив, що вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причин пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

Суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
всупереч приписам ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК
України, достатніх та допустимих
доказів наявності обставин, що
перешкоджали поданню заяви про
прийняття спадщини, ОСОБА_4 не надано.
Посилання ОСОБА_4 на те, що вона не знала
про смерть діда та відкриття
спадщини не є такими поважними
причинами, у розумінні ч. 1
ст. 1272 ЦК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 мешкала в
одному населеному пункті та навіть у
одному районі міста зі своїм дідом,
проте не підтримувала з ним жодних
стосунків.

На час відкриття спадщини
відповідачці виповнилося 22 роки.

Апелянту було відомо про наявність
спадкового майна та похилий вік
діда. Окрім того, відсутність
відомостей про певне спадкове майно
напряму не пов»язано з можливістю
подачі заяви про прийняття спадщини.

Суд надав належну оцінку показанням
свідків по справі, які пояснили, що
ОСОБА_8 проживав разом зі своїм сином
ОСОБА_5 Вони обидва були інвалідами та
потребували допомоги, але допомагали
їм лише сусіди. Незважаючи на спроби
ОСОБА_8, його онука уникала спілкування
з ним та не відвідувала його, хоча він
висловлював бажання такого
спілкування з онукою.

Також свідки пояснили, що ОСОБА_8
скаржився на те, що після закінчення
судових спорів з приводу квартир, йому (
ОСОБА_8 ) сказали що онуки в нього немає
та щоб він її не турбував.

З урахуванням наведених вище обставин,
ОСОБА_4 не були доведені поважні
причини пропуску строку для прийняття
спадщини, а тому у задоволенні її
позову суд відмовив на законних
підставах.

З матеріалів справи вбачається
також, що ОСОБА_5 не може оформити
спадщину на належну померлому батьку
ОСОБА_8 частку квартири, оскільки
втрачений оригінал свідоцтва про право
власності. У зв»язку з цим, а також
наявністю спору з відповідачкою, право
ОСОБА_5 порушено, він не може оформити
спадщину, а тому вимоги даного позивача
підлягали задоволенню і щодо
спадкування частки батька у спірній
квартирі.

З урахуванням викладеного, у
відповідності до п. 1), 3) та 4) ч. 1 ст.
309 ЦПК України, колегія суддів дійшла
до висновку про необхідність зміни
рішення суду в частині вирішення
вимог про визнання за ОСОБА_5 в
порядку спадкування за законом після
матері права власності на частину
квартири.

В іншій частині рішення суду належить
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України,
колегія суддів -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду
м. Суми від 12 серпня 2014 року в даній
справі змінити, визнавши за ОСОБА_5 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на
1/9 частину квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 12
серпня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -