Справа № 382/399/14-ц Головуючий у І
інстанції Кисіль О.А.Провадження №
22-ц/780/5584/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

30 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді
Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва
В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк
М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Яготинського районного суду
Київської області від 11 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Капустинської сільської ради
Яготинського району Київської області,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Дружба»,
третя особа ОСОБА_2 про визнання права
власності за набувальною давністю,

заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду із позовом про
визнання права власності за
набувальною давністю. Заявлені вимоги
мотивувала тим, що згідно свідоцтва на
право власності від 15 вересня 2000 року
їй на праві власності з 15 вересня 2000
року належав житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами
за адресою АДРЕСА_1. Рішенням
Яготинського районного суду Київської
області від 02 жовтня 2013 року скасовано
право власності на ? частину будинку та
визнано право власності за ОСОБА_2,
Апеляційний суд Київської області
рішенням від 05 листопада 2013 року
частково скасував рішення Ягониського
районного суду в частині визнання
права власності на ? частину даного
будинку за ОСОБА_2 15 січня 2014 року вона
звернулася до ТОВ «Агрофірма Дружба»
із заявою про приватизацію ? частини
житлового будинку, але відповіді не
отримала. Вказує, що відкрито та
добросовісно володіла ? частиною
будинку, зокрема дана обставина була
очевидна для третіх осіб, які мали
можливість це бачити, вона не
перешкоджала стороннім особам
отримати будь-яку інформацію про її
володіння будинком, крім того, вона
володіла частиною будинку на підставі
свідоцтва на право власності. Просила
визнати за нею право власності за
набувальною давністю на ? частину
будинку, господарських будівель та
споруд, що розташовані за адресою
АДРЕСА_1.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 11 серпня 2014 року
ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні
позову.

Позивач ОСОБА_1, не погоджуючись із
рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 11 серпня 2014 року,
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просила
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до відхилення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 про визнання права власності на
частину будинку за набувальною
давністю, суд першої інстанції виходив
із того, що позивач не заволоділа чужим
майном, а користувалася майном, яким
володіла на підставі свідоцтва про
право власності на майно від 15 вересня
2000 року.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували
у зареєстрованому шлюбі із 30 серпня 1990
року по 28 липня 2006 року. Як особи,
постраждалі внаслідок Чорнобильської
катастрофи, були відселені з
Поліського району та отримали у 1996 році
будинок АДРЕСА_1, з 1996 року по листопад
2011 року постійно проживали в даному
будинку.

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_1
звернулася з відповідною заявою до
органу приватизації та 15 вересня 2000
року отримала свідоцтво про право
власності на житло. Таким чином ОСОБА_1
була власником будинку за адресою
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 15 вересня
2010 року, виданого згідно з
розпорядженням (наказом) від 02 серпня
2010 року (а. с. 6).

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 03 серпня 2012 року
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування жилим приміщенням
позов задоволено, визнано ОСОБА_2 таким,
що втратив право на користування жилим
приміщенням будинком АДРЕСА_1.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 02 жовтня 2013 року
за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Агрофірма
«Дружба», ОСОБА_1, третя особи
Яготинське БТІ про визнання недійсними
розпорядження органу приватизації,
свідоцтва про право власності на
будинок та визнання права власності на
житловий будинок позов задоволено.
Визнано частково недійсним
розпорядження № 48 від 02 серпня 2000 року
органу приватизації ТОВ «Агрофірма
«Дружба» про приватизацію житлового
будинку по АДРЕСА_1, видане на ім'я
ОСОБА_1 Визнано частково недійсним
свідоцтво про право власності від 15
вересня 2009 року, видане на ім'я ОСОБА_1,
зареєстроване Яготинським БТІ на праві
приватної власності в реєстровій книзі
№ 18 за реєстровим номером 23 від 27
жовтня 2010 року. Визнано за ОСОБА_2 право
власності на ? частину житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.
Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 05 листопада 2013 року рішення
Яготинського районного суду Київської
області від 02 жовтня 2013 року скасовано
в частині визнання за позивачем права
власності на ? частину спірного
будинку. Відмовляючи в цій частині,
апеляційний суд мотивував своє рішення
тим, що у разі визнання приватизації
незаконною спірний будинок має бути
повернений у державний житловий фонд, і
питання набуття його у власність
шляхом приватизації передбачена
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду».

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 03 березня 2014 року
за позовом ОСОБА_2 до Капустинської
сільської ради Яготинського району
Київської області, треті особи ОСОБА_1,
реєстраційна служба Яготинського
районного управління юстиції
Київської області про визнання права
власності на ? частину будинку позов
задоволено, визнано за ОСОБА_2 право
власності за набувальною давністю на ?
частину будинку з відповідною частиною
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_1. Рішенням Апеляційного суду
Київської області від 02 червня 2014 року
скасовано рішення Яготинського
районного суду Київської області від 03
березня 2014 року та ухвалено нове, яким
ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні
позову.

05 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
ТОВ «Агрофірма «Дружба» із заявою про
безоплатну передачу у власність ?
частину будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.
с. 11).

Вказані обставини підтверджуються
наявними в справі доказами.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»,
при вирішенні спорів, пов'язаних із
набуттям права власності за
набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке: володіння є
добросовісним, якщо особа при
заволодінні чужим майном не знала і не
могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;
володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна; володіння визнається
безперервним, якщо воно не
переривалось протягом всього строку
набувальної давності.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344
ЦК, обставинами, які мають значення для
справи і які повинен довести позивач, є
такі: майно може бути об'єктом
набувальної давності; добросовісність
володіння; відкритість володіння;
давність володіння та його
безперервність; відсутність інших
осіб, які претендують на це майно;
відсутність титулу (підстави) у
позивача для володіння майном та
набуття права власності.

Однак, оскільки спірний житловий
будинок позивач отримала на підставі
ордеру як особа, постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи при
відселенні, і на який в подальшому
отримала свідоцтво про право
власності, в неї існував титул для
володіння майном.

Відтак правових підстав для визнання
за позивачем права власності на даний
будинок згідно ст. 344 ЦК України суд
першої інстанції не знайшов, і з даним
висновком погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги щодо
відкритого, безперервного і
добросовісного володіння будинком
даних висновків не спростовують.

Доводи апеляційної скарги, що суд при
прийнятті рішення не в повному обсязі
з'ясував всі обставини справи, на які
сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень, нічим не
підтверджені і відхиляються колегією
суддів.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтується на доказах та законі і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів доходить
висновку, що суд першої інстанції
правомірно відмовив ОСОБА_3 в
задоволенні позову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 11 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Кашперська Т.Ц.

Судді :
Фінагєєв
В.О.

Яворський М.А.