Справа № 362/2516/14-ц Головуючий у І
інстанції Орда О.О.Провадження №
22-ц/780/5806/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

08 жовтня 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа: Порадівська
сільська рада Васильківського району
Київської області, про визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування,-

встановила:

у червні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом про визнання права
власності на спадкове майно, а саме:
земельний пай, розміром 1,756га., що
розташований на території
Порадівської сільської ради
Васильківського району Київської
області після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його
матері ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що
померлій на підставі державного акту
на право власності на землю серії Р1
№206572 належав земельний пай, розміром
1,756га., що розташований на території
Порадівської сільської ради
Васильківського району Київської
області.

Ще однією спадкоємицею майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є ОСОБА_2, яка є
донькою його брата ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте з заявою про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори вона не зверталась.

Так, у березні 2014 року Васильківською
районною державною нотаріальною
конторою відмовлено позивачу у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, в зв'язку з пропущенням
позивачем шестимісячного строку для
прийняття спадщини.

В зв»язку з вище зазначеним він не міг
набути право власності на це майно в
порядку спадкування через нотаріальну
контору та просив позов задовольнити.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 вересня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій посилається на те, що
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповному з»ясуванні обставин
справи, що рішення необґрунтоване та
незаконне.

Просив скасувати рішення
Васильківського районного суду
Київської області від 03 вересня 2014 року
та ухвалити нове по суті позовних
вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

З огляду положень ст.ст.57 і 58 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, які мають значення для
вирішення справи. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1
виданого виконавчим комітетом
Порадівської сільської ради
Васильківського району Київської
області 26 січня 2012 року.

Також з матеріалів справи вбачається,
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1, матір»ю
якого записана - ОСОБА_3.

Згідно до вимог ст.1216 Цивільного
кодексу України, спадкуванням є
перехід прав та обов»язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу
України, до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина на належну їй земельну
ділянку, загальною площею 1,756г, цільове
призначення - для ведення
сільськогосподарського товарного
виробництва, яка розташована на
території Порадівської сільської ради
Васильківського району Київської
області, що підтверджується державним
актом на право приватної власності на
землю, серії Р1 №206572.

У відповідності до ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно з ст.1258 ЦК України спадкоємці за
законом одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

25 березня 2014 року позивач звернувся до
Васильківської районної державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса
Васильківської районної державної
нотаріальної контори Смоліної І.В. про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 25 березня 2014 року №708/02-31 ОСОБА_1
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на ім»я
спадкоємця ОСОБА_1, оскільки ним
пропущений строк для прийняття
спадщини, та відповідно ст.1272
Цивільного кодексу України, він
вважається таким, що не прийняв
спадщину.

Пред»являючи позов до ОСОБА_2 сторона
позивача обґрунтовуючи позовні вимоги
посилалася на те, що ОСОБА_2 є донькою
його брата ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв»язку з чим позовні
вимоги пред»явлені позивачем саме до
неї.

Як роз»яснено в п.24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року №7, суди
відкривають провадження такій справі у
разі відсутності письмової згоди
спадкоємців, які прийняли спадщину
(частина друга статті 1272 ЦК, а також за
відсутності інших спадкоємців, які
могли б дати письмову згоду на подання
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини. Відповідачами у
такій справі є спадкоємці, які прийняли
спадщину. При відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за
законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

З огляду на вищевикладене, та після
вивчення копії спадкової справи №94/2014
суд першої інстанції приходить до
вірного висновку, що ОСОБА_2, не може
виступати як особа, яка порушує, не
визнає чи оспорює права позивача, як
спадкоємця, оскільки вона не є
спадкоємицею, яка прийняла спадщину.

У разі пред»явлення позову до
неналежного відповідача суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред»явлено не до тієї
особи, яка має відповідати за позовом,
або залучає до участі у справі іншу
особу як співвідповідача.

Якщо позивач не заявляє клопотання про
заміну неналежного відповідача, суд
повинен відмовляти у задоволенні
позову.

Згідно з ч.1 ст.33 Цивільного
процесуального кодексу України, суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Так, ч.1 ст.11 Цивільного процесуального
кодексу України встановлено, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі вимог ст.33 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, за
відсутності умов, передбачених
вказаною нормою, не вправі проводити
заміну неналежного відповідача на
належного.

Відповідно до ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

У відповідності до вимог статті 214
Цивільного процесуального кодексу
України під час ухвалення рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Право власності на спадкове майно
набувається шляхом отримання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину на нерухоме майно
(стаття 1297 ЦК України).

Іншого порядку набуття права власності
на спадкове майно, у тому числі й шляхом
звернення до суду, цивільним законом не
передбачено.

Також ст.392 ЦК України встановлено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Крім того, нотаріус відмовив позивачу у
видачі свідоцтва про право на спадщину
в зв»язку з тим, що позивачем пропущено
строк для прийняття спадщини, та
відповідно ст.1272 Цивільного кодексу
України, він вважається таким, що не
прийняв спадщину, а тому суд вважає, що
вказані нотаріусом недоліки мають бути
усунені іншим шляхом ніж визнання в
судовому порядку права власності за
позивачем, та відповідно визнання
права власності на спадкове майно за
спадкоємцем є компетенцією нотаріуса,
оскільки саме нотаріус встановлює коло
спадкоємців, перевіряє дотримання
строку прийняття спадщини, видає
свідоцтво про право на спадщину.

За таких обставин, суд вірно не вбачає
правових підстав для задоволення
позову ОСОБА_1 про визнання права
власності на земельний пай в порядку
спадкування після смерті його матері
ОСОБА_3

Доводи апелянта в апеляційній
скарзі про порушення норм
матеріального та процесуального права
при його ухваленні, на переконання
колегії суддів апеляційної інстанції,
не знайшли свого підтвердження і
повністю спростовуються дослідженими
належними та допустимими доказами по
справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку відмовивши в
задоволенні позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді