Справа № 131/1651/14-ц Провадження №
22-ц/772/2783/2014Головуючий в суді першої
інстанції Волошин С. В.Категорія 50
Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючої: Шемети Т.М.,

суддів: Чорного В.І., Войтка Ю.Б.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Іллінецького
районного суду Вінницької області від
11.08.2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
дитини, -

в с т а н о в и л а :

07.08.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із
позовом про стягнення аліментів на
утримання дитини та висувала вимогу
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від
заробітку відповідача.

Рішенням Іллінецького районного суду
Вінницької області від 11.08.2014 року
позовні вимоги задоволено повністю:
стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3
частини від усіх видів доходу
(заробітку) щомісячно, але не менше 30 %
від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, встановленого
законодавством, до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з 07.08.2014 року.
Стягнуто з відповідача 243 грн. 60 коп.
судового збору на користь держави.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи та недоведеність обставин,
просить змінити прийняте рішення та
визначити розмір аліментів, що
підлягають до стягнення в сумі 350 грн.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що його
не було належним чином повідомлено про
розгляд справи: позов подано 07.08.2014
року, а вже 11.08.2014 року було ухвалено
рішення. В суді на розгляді є ще справа
про розірвання шлюбу його та позивачки,
11.08.2014 року він телефоном був
викликаний в суд на розгляд справи та з
ініціативи представника позивачки і
працівників суду, які йому повідомили,
що простіше написати заяву про
визнання позову, адже все одно з нього
аліменти будуть стягуватися.
Довірившись, не будучи юридично
обізнаним, він написав заяву про
визнання позову, а отримавши 22.08.2014 року
копію рішення, побачив розмір
аліментів та зрозумів, що вчинив
неправильно, написавши таку заяву.
Судом не було враховано, що батьки
мають рівні права та зобов'язання щодо
дитини, прожитковий мінімум для дітей
до 6 років визначено в розмірі 1 032 грн.
на місяць, а для дорослих працездатних
осіб - 1 218 грн. на місяць, тому
визначений розмір аліментів є
необґрунтовано великим. Суд не
врахував, що в нього на утриманні є двоє
батьків пенсійного віку, причому
батько тяжко хворіє і потребує
постійного лікування, він як
відповідач був позбавлений можливості
подати відповідні докази до суду
першої інстанції з вже викладених вище
причин.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_3 подану апеляційну скаргу
підтримав з викладених у ній підстав,
ОСОБА_2 проти апеляційної скарги
заперечила, вважає, що розмір аліментів
в 350 грн. як того просить відповідач є
занадто малим, якщо суд дійде висновку
про зміну рішення, то просить стягнути ?
частину від заробітку відповідача.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
ОСОБА_3 та ОСОБА_2. колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи із
такого:

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини: з 28.09.2008
року сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1 (а.с.3). Свідоцтвом про
народження (а.с. 6) доведено, що під час
перебування в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
подружжя народився син ОСОБА_4,
батьком якої є відповідач по справі
ОСОБА_3. Дитина проживає з матір'ю та
перебуває на її утриманні, що не
заперечується сторонами по справі..

Стягуючи аліменти у 1/3 частці від
заробітку відповідача, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
як батько зобов'язаний брати участь в
матеріальному утриманні дитини
(обов'язок батьків утримувати дитину до
досягнення нею повноліття закріплено
статтею 180 СК України), працює, має
стабільний дохід, інших утриманців у
нього не має, він згідно поданої заяви
(а.с.12) визнав позовні вимоги в повному
обсязі.

Висновок суду про обов'язок
відповідача сплачувати аліменти на
утримання дитини є вірним, однак
висновок суду щодо розміру стягуваних
аліментів недостатньо мотивований:

Відповідно до ст.ст. 180-182 СК України
батьки зобов'язані утримувати свою
дитину до досягнення нею повноліття, в
тому числі і шляхом виплати аліментів;
при визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини і платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних членів сім'ї,
інші обставини, що мають істотне
значення. Не маючи інформації про:
наявність чи відсутність у відповідача
непрацездатних членів сім'ї; про те, що
йому відомі та зрозумілі наслідки
визнання позову в повному обсязі,
враховуючи, що заява була написана
відповідачем в день розгляду справи,
суд першої інстанції не визнав
обов'язковою його явку в судове
засідання для надання особистих
пояснень. (п.4 ч.1 ст. 169 ЦПК України) та
передчасно прийняв визнання ним
позову, що й призвело до неповного та
необ'єктивного розгляду справи.

В матеріалах справи відсутні докази
надсилання судової повістки, копії
позовної заяви з додатками
відповідачеві та інформація про
одержання ним вказаних документів. З
огляду на те, що провадження по справі
відкрито 07.08.2014 року, а рішення ухвалено
вже 11.08.2014 року, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
дійсно при повідомленні відповідача
про день та час розгляду справи було
допущено процесуальні порушення: він
не був завчасно повідомлений про
судовий розгляд як того вимагає
частина 4 статті 74 ЦПК України, що
призвело до неможливості надання ним
своїх заперечень та підтверджень до
них.

Поданими до апеляційного суду
свідоцтвом про народження (копія на
а.с.27), пенсійними посвідченнями (копії
на а.с.28), доведено, що відповідач має
батьків пенсійного віку, тобто
непрацездатних, яких він, згідно глави
17 СК України, зобов'язаний утримувати.

-2-

Згідно ст. 141 СК України батьки мають
рівні права та обов'язки щодо дитини, в
тому числі і щодо її утримання.
Враховуючи те, що прожитковий мінімум
для дитини відповідного віку становить
1032 грн., з урахуванням розміру
середнього заробітку відповідача 2 913
грн. 13 коп. (а.с.6), середнього заробітку
позивачки 1 538 грн. 64 коп. (а.с.5), виходячи
з рівного обов'язку батьків утримувати
своїх неповнолітніх дітей, з
урахуванням всіх обставин справи, слід
змінити визначений судом першої
інстанції розмір аліментів з 1/3 частини
на ? частину від доходу (заробітку)
відповідача.

Таким чином, апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
оскаржуване рішення - зміні як таке, що
постановлене без повного з'ясування
обставин справи та невідповідність
висновку суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Іллінецького районного суду
Вінницької області від 11.08.2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання дитини, - змінити в частині
розміру аліментів з " 1/3 частини " на " ?
частину ".

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча:
Т. М. Шемета

Судді:
В.І. Чорний

Ю.Б. Войтко