Справа № 202/8235/14-ц
№2/0202/471/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 вересня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Подгородному
П.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1
зазначила, що з ОСОБА_2 вона перебуває в
зареєстрованому шлюбі з 16 березня 1996
року. Він шлюбу вони мають двох дітей. З
перших днів подружнього життя у них
була дружня сім'я, заснована на
почуттях любові, поваги та вірності
один до одного. Однак, проживаючи
однією сім'єю виявилось, що вони з
чоловіком мають різні погляди на
сімейно-шлюбні відносини та саме через
ці обставини вони не змогли знайти
спільної мови та досягти згоди у
питаннях, що стосувались їх сім'ї та в
результаті втратили один до одного
повагу. Шлюбно-сімейні відносини
припинені у квітні 2014 року. Подальше
сумісне життя, примирення між ним та
відповідачем, збереження родини
неможливе.

В судове засідання з'явилась позивач,
підтримала викладені в позовній заяві
обставини, зазначивши, що дійсно шлюбні
відносини з відповідачем припинені з
квітня 2014 року, а з 01 серпня 2014 року вони
взагалі проживають окремо та спільного
господарства не ведуть. Стверджувала,
що процес відродження родини є
неможливим та строк для примирення
подружжя просила не надавати.

В судове засідання з'явився
представник відповідача, яка
висловлюючи позицію відповідача,
ОСОБА_2, віднесла вирішення питання
щодо розірвання шлюбу на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 21 СК України визначено, що
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану. Частиною 1 статті 110 цього ж
кодексу встановлено, що позов про
розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 16 березня 1996 року, відповідно до
свідоцтва про укладання шлюбу серії
НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації
актів громадянського стану
виконавчого комітету Індустріальної
районної Ради народних депутатів м.
Дніпропетровська 16 березня 1996 року.

Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження, серії
НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації
актів громадянського стану
виконавчого комітету Індустріальної
районної Ради народних депутатів м.
Дніпропетровська 04 березня 1997 року, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, серії НОМЕР_3 виданим
Індустріальним відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції 15 березня 2005 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного
кодексу України суд з'ясовує фактичні
взаємовідносини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Як зазначила позивач ОСОБА_1 спільне
життя між сторонами не склалося, вони
не підтримують шлюбних стосунків з
квітня 2014 року, відбулась втрата
почуттів любові. Категорично
наполягала на розірванні шлюбу, без
надання строку для примирення,
оскільки сім'ю неможливо зберегти та у
неї відсутня згода на перебування у
шлюбі з відповідачем.

Відповідно до ст. 51 Конституції України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України
передбачено право кожного з подружжя
припинити шлюбні відносини.

Збереження шлюбу за відсутності згоди
одного з подружжя вже є таким, що буде
суперечити його інтересам виходячи з
положень ст. 24 СК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що подальше збереження родини стало
неможливим, тому даний шлюб необхідно
розірвати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України ст.ст. 24,
56, 111, 112 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований
відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Індустріальної Ради народних
депутатів м. Дніппропетровська 16
березня 1996 року, актовий запис № 120 -
розірвати.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції.

Суддя:
Г.В. Бєсєда