АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №676/384/14-ц
Провадження №22-ц/792/1272/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
м.
Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді Харчука
В.М.,

суддів: Баса О.Г.,

Кізюн О.Ю.

при секретарі: Вінярській А.А.

з участю: сторін та їх
представників

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/1272/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду від 23 квітня 2014
року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання права власності на
спадкове майно та визначення частки у
праві спільної власності в натурі,
заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, судова колегія,

В С Т А Н О В И Л А :

рішенням Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду від 23 квітня 2014
року позовні вимоги позивача
задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
спадкове майно за заповітом, а саме на 14
частину будинковолодіння АДРЕСА_1

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь
держави судовий збір в сумі по 60,90
гривень з кожного.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на
рішення суду першої інстанції від 23
квітня 2014 року, посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права - ст.ст. 368, 369, 370, 1226 ЦК України,
ст.ст. 14, 61, п. 3, 212-214 ЦПК України.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
суд безпідставно визнав за ним як

________________________________________________________________________
_

Головуюча у першій інстанції - Шевцова
Л.М. Справа № 22-ц/792/1272/14

Доповідач - Харчук В.М.
Категорія № 2,5

спадкоємцем право власності в порядку
спадкування на спадкове майно -
ідеальну частку будинку з надвірними
будівлями без ідентифікації
спадкового майна.

Судом безпідставно не враховано, що
27.09.2007 року ним подаровано батькові
ОСОБА_7 14 частину будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1

Співвласниками будинку в ідеальних
частках були: він, його батько та
відповідачі у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалою Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду від 04.09.2009 року у
справі за позовом ОСОБА_7 про визнання
договору недійсним затверджено мирову
угоду, за якою йому з батьком у
власність перейшла конкретна частина
будинку з визначенням конкретних
приміщень. Так само виділено
відповідачам конкрентні частини
будинку із визначенням конкретних
приміщень.

Таким чином, цією ухвалою було змінено
правовий режим спільної часткової
власності сторін на спільне майно,
здійснено фактичний розподіл майна.

Ухвала суду набрала законної сили і є
обов»язковою до виконання.

Суд при вирішенні даного спору
проігнорував умови мирової угоди та
ухвали суду.

Представник БТІ в суді визнав, що
ухвала прийнята та зареєстрована як
встановлення порядку користування
будинком.

Судом першої інстанції також
безпідставно не взято до уваги ухвалу
апеляційного суду Хмельницької
області від 16 січня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до нього та
його батька про усунення перешкод в
користуванні будинком, якою фактично
визнано реальний розподіл будинку в
натурі.

Так як реальним розподілом будинку
фактично змінились ідеальні частки в
будинку, то його права на реальну
частку будинку в порядку спадкування
порушуються.

Тому апелянт просив змінити рішення
Кам»янець-Подільського міськрайонного
суду від 23 квітня 2014 року, ухвалити нове
рішення, яким визнати за ним ОСОБА_2
право власності на приміщення в
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом в розмірі 9/25 частини
будинковолодіння після смерті батька
ОСОБА_7, який помер 18.05.2012 року, а саме: на
кімнату І площею 10,6 кв. метрів, 1/2
частину коридора У площею 4,6 кв. метрів,
1/2 частину веранди ІІ спільного
користування площею 4,5 кв. метрів, 1/2
частину веранди спільного
користування ІУ площею 5,3 кв. метрів, 1/2
частину кухні спільного користування
ІІІ площею 6,7 кв. метрів, 1/2 частину
підвалу 1 площею 9,5 кв. метрів, 1/2 частину
сходів до будинку, сарай літера «Б»
площею 40,1 кв. метрів.

Визнати за ним, ОСОБА_2, на праві
особистої приватної власності право на
21/100 частину будинковолодіння АДРЕСА_1
відповідно до ухвали
Кам»янець-Подільського районного суду
від 04.09.2009 року про затвердження
мирової угоди та договору
купівлі-продажу частини будинку від
07.10.1999 року в натурі на конкретні
приміщення: кімнату площею 8,7 кв.
метрів, та відповідно до діючого
технічного паспорта на 1/2 частину
коридора У площею 4,6 кв. метрів, 12
частину веранди спільного
користування ІІ площею 4,5 кв. метрів, 1/2
частину веранди спільного
користування ІУ площею 5,3 кв. метрів, 1/2
частину кухні спільного користування
ІІІ площею 6,7 кв. метрів, 1/2 частину
підвалу 1 площею 9,5 кв. метрів, 1/2 частину
сходів до будинку.

Судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга апелянта
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 3, 10, 11, 58, 59, 60, 61, 131,
143, 213, 214, 308 ЦПК України суд вирішує
цивільний спір на засадах змагальності
та диспозитивності, в межах та на
підставах заявленого позову та на
підставі наданих сторонами на його
підтвердження чи заперечення належних
і допустимих доказів.

Кожна сторона належними та допустимими
доказами повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, визнані сторонами,
доказуванню не підлягають.

Для з»ясування обставин, що мають
значення для справи і потребують
спеціальних знань в галузі науки,
ремесла, тощо, суд призначає судову
будівельно-технічну експертизу за
клопотанням сторін у справі.

Судове рішення повинне бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує,
в тому числі, такі питання: чи мали
місце обставини, якими обґрунтовуються
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності, тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити.

Суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу апелянта і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 318, 321, 325, 346, 355,
356, 357, 358, 361, 364, 367,368, 369, 370, 372, 1216, 1217, 1218, 1233,
1268, 1270 ЦК України жилий будинок з
надвірними будівлями може належати на
праві спільної сумісної чи спільної
часткової власності двом і більше
громадянам.

Право власності із визначенням часток
кожного із співвласників є правом
часткової власності, а без визначення
часток кожного із співвласників на все
майно є правом спільної сумісної
власності.

Співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій чи спільній сумісній
власності з визначенням частки.

Такий виділ здійснюється добровільно
за домовленістю (договором)
співвласників або в судовому порядку,
якщо виділ частки в натурі можливий.

Договір щодо виділу частки в натурі із
нерухомого майна укладається письмово,
нотаріально посвідчується і підлягає
обов»язковій реєстрації в реєстрі прав
власності на нерухоме майно.

Майно, що є у спільній частковій чи
спільній сумісній власності може бути
також поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними на таких же умовах.

У разі поділу майна в натурі між його
співвласниками право спільної
часткової чи спільної сумісної
власності на нього припиняється.

Спадкуванням є перехід прав та
обов»язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

До складу спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцю на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті. Не
входять до складу спадщини ті права,
які не належали спадкодавцю.

Для успадкування необхідно, щоб
спадкоємець прийняв спадщину: постійно
проживав із спадкодавцем в одному
будинку на день відкриття спадщини і не
відмовився від неї, або подав до
нотаріальної контори в шестимісячний
строк з дня відкриття спадщини заяву
про її прийняття.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 про визнання за ним в порядку
спадкування за заповітом права
власності на 14 частину будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 в
ідеальній частці без виділення в
натурі, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до
правовстановлюючих документів цей
будинок з надвірними будівлями
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 по 1/4 частині кожному.

27 вересня 2004 року ОСОБА_7 склав заповіт,
яким заповів все своє майно ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер і після
його смерті відкрилась спадщина за
заповітом, яку прийняв ОСОБА_2, який у
встановленому порядку та встановлений
строк звернувся з відповідною заявою
до Першої Кам»янець-Подільської
державної нотаріальної контори і
отримав відповідне свідоцтво про право
на спадщину за заповітом на рухоме
майно.

Так як будинок в натурі між його
співвласниками фактично розділений не
був, то суд визнав за спадкоємцем за
заповітом право власності на ідеальну
14 його частину.

Такі висновки суду першої інстанції
грунтуються на встановлених
обставинах, підтверджуються належними
та допустимими доказами та
відповідають нормам матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_7,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної
часткової власності по 1/4 частині
кожному належав жилий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1

Ще при житті ОСОБА_7 у 2009 році він
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4
(змінив прізвище ОСОБА_4), ОСОБА_5 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу частини житлового
будинку АДРЕСА_1, який був укладений 29
вересня 1999 року та за яким ОСОБА_11
продала, а ОСОБА_4 купив 1/2 частину цього
спільного будинку.

Під час розгляду цивільного спору
сторонами у справі укладено мирову
угоду, яка затверджена ухвалою
Кам»янець-Подільського міськрайонного
суду від 04 серпня 2009 року.

За умовами мирової угоди ОСОБА_7
відмовився від позову про визнання
недійсним договору купівлі-продажу 1/2
частини будинку, а будинок
розподілявся між ОСОБА_7, третьою
особою без самостійних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_5 та ОСОБА_9 наступним чином:

ОСОБА_7 та ОСОБА_2 отримали у спільну
сумісну власність кімнату 5 площею 8,7
кв. метрів, яка передається в
користування ОСОБА_2;

Кімнату 2 площею 10,6 кв. метрів, яка
передається в користування ОСОБА_7;

Коридор І площею 4,6 кв. метрів,
приміщення веранди площею 5,3 кв. метрів,
приміщення веранди площею 6,7 кв. метрів,
кухня площею 4,5 кв. метрів передаються у
спільне користування ОСОБА_7, ОСОБА_2;

Підвал площею 9,5 кв. метрів, що
знаходиться під будинком, сходи
переходять у спільне сумісне
користування ОСОБА_7 та ОСОБА_2

У спільну сумісну власність ОСОБА_5 та
ОСОБА_9 переходять: кімната 4 площею 11,3
кв. метрів, яка залишається у спільному
користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_9;

Кімната 3 площею 18,4 кв. метрів
переходить в спільне користування
ОСОБА_5 та ОСОБА_9

Відповідачі взяли на себе зобов»язання
провести реконструкцію будинку в
термін до 01 лютого 2011 року, а саме:
замурувати входи з коридора і кімнат
позивача у справі ОСОБА_7 та третьої
особи ОСОБА_2 до належних відповідачам
приміщень, зробити окремий вхід,
прибудувати кухню, ванну, коридор,
веранду до своєї частини приміщення.

Позивач у справі ОСОБА_7 не заперечує і
дає згоду на реконструкцію і
підведення комунальних комунікацій,
третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача ОСОБА_2 погоджується
із проведенням реконструкції і
підведенням комунальних комунікацій.

Вхід на горище кожна із сторін буде
здійснювати через свої двері;

ОСОБА_9 - відповідач у справі
зобов»язується до 01 лютого 2011 року
влаштувати нові двері шириною 70 см для
входу на горище для позивача ОСОБА_7 та
розширити площадку перед входом на
горище на 20 см.

ОСОБА_5 та ОСОБА_9 - відповідачі у справі
використовують для входу на горище
існуючі двері.

Відповідачі зобов»язуються встановити
драбину для входу на горище зі своєї
половини будинку в термін до 01 лютого
2011 року. Для проведення реконструкції
вхід на горище сторони та третя особа
на стороні позивача погоджують
залишити в спільному використанні.

Горище розподіляється між сторонами
пропорційно до площі належних

їм та третій особі без самостійних
вимог на стороні позивача приміщень
будинку.

Сарай передається у власність позивача
ОСОБА_7, але до завершення
реконструкції - 01.02.2011 року позивач не
заперечує проти використання
відповідачами лівого крайнього
приміщення сараю, третя особа на
стороні позивача погоджується з таким
використанням.

Гараж є власністю ОСОБА_5, ОСОБА_9 -
відповідачів у справі.

Земельну ділянку сторони та третя
особа без самостійних вимог на стороні
позивача погодили використовувати
спільно до подальшого розподілу.

Провадження у справі закрито.

Ухвала від 04 серпня 2009 року учасниками
судового процесу не оскаржувалась,
набрала законної сили. Однак, ця ухвала
сторонами в добровільному порядку не
виконана і не підлягає примусовому
виконанню за правилами діючого ЦПК
України та Закону України «Про
виконавче провадження».

Крім того, ця ухвала укладена поза
межами предмету спору між сторонами
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
частини будинку. Фактично ж ухвалою
поза межами предмету спору та підстав
позову затверджено розподіл чи
встановлення порядку користування
будинком.

Ця ухвала містить безпідставні
положення про часткові перетворення
спільної часткової власності у спільну
сумісну власність сторін та третьої
особи, а частково залишає приміщення
будинку у спільній частковій
власності.

Такі положення ухвали суперечать
засадам прав власності і фактично не
можуть бути виконані.

Право спільної часткової власності на
жилий будинок у сторін цією ухвалою не
припинене, як і не змінені частки
власності та не визначено конкретні
приміщення, які перебувають у
власності, а не користуванні
співвласника, який виділився чи
розділився з іншими співвласниками.

27 вересня 2004 року ОСОБА_7 склав заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Кам»янець-Подільського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 за
реєстром № 7335, яким заповів все своє
майно ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер і після
його смерті відкрилась спадщина за
заповітом.

Спадщину прийняв спадкоємець за
заповітом ОСОБА_2, який постійно
проживав із спадкодавцем в одному
будинку, звернувся з відповідною
заявою до Першої Кам»янець-Подільської
державної нотаріальної контори і
оформив спадкові права на рухоме майно,
отримав відповідні свідоцтва про право
на спадщину за заповітом.

Наведені обставини фактично
визнаються сторонами та повністю
підтверджуються копіями свідоцтва про
смерть ОСОБА_7, заповіту, договору
дарування 14 частини будинку,
купівлі-продажу 12 частини будинку,
витягу з реєстру прав власності,
письмового повідомлення нотаріальної
контори, ухвали Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду від 04 серпня 2009
року, свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, технічного паспорту на
будинок (а.с.5-19, 33-36), іншими доказами.

А тому, суд першої інстанції дійшов до
обгрунтованого висновку про те, що
спадкодавцю ОСОБА_7 на підставі
договору дарування від 27.09.2004 року
належала 14 частина жилого будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 Право
спільної часткової власності ухвалою
суду від 04 серпня 2009 року не припинене,
право власності спадкодавця на
конкретні приміщення будинку
невиконаною ухвалою не встановлені, а
фактично встановлено лише порядок
користування приміщеннями, який ще
повинен бути виконаний сторонами. Тому
саме ці права в порядку спадкування
переходять до спадкоємця за заповітом
ОСОБА_2. Тому суд обгрунтовано частково
задовольнив позовні вимоги позивача,
визнавши за ним право власності в
порядку спадкування на 14 частину
будинку з надвірними будівлями.

Доводи апеляційної скарги апелянта цих
висновків суду першої інстанції не
спростовують, як і посилання позивача
та апелянта ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 16 січня 2012 року.

Цим рішенням не підтверджено факту
припинення права спільної часткової
власності на будинок та надвірні
споруди, а в межах предмета спору та
заявлених фактичних і правових підстав
відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в зобов»язанні ОСОБА_2
та ОСОБА_7 не чинити перешкод в
користуванні газовою плитою, кухнею,
коридором, входом в будинок за
недоведеністю позовних вимог.

В рішенні апеляційний суд не
констатував факту припинення спільної
часткової власності сторін на будинок
та про перехід права власності на
конкретні приміщення будинку до
конкретних співвласників.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду від 23 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:/підпис/

судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:суддя апеляційного
суду В.М.Харчук