справа№474/924/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

10.10.2014р.
Врадіївський районний суд

Миколаївської області

у складі головуючого судді - Фасій В.В.

при секретарі - Багрін Н. А.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому засіданні в
залі суду смт. Врадіївка цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що за
час перебування у шлюбі з відповідачем
було придбане майно, яке є їх спільною
сумісною власністю щодо поділу якого
домовленості між ними не досягнуто. В
судовому засідання з представником
підтримали заявлені вимоги.

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи на розгляд не з'явився,
звернувшись з письмовою заявою (вх.№5010
від 07.10.2014р.), в якій просить слухати
справу у його відсутність, позов не
визнає.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов
не визнав.

Третя особа без самостійних вимог
ОСОБА_5, будучи належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи на розгляд справи не з'явився,
звернувшись з письмовими заявами (вх. №
5012 та № 5013 від 07.10.2014р.), в яких просить
слухати справу у його відсутність,
заперечує проти задоволення позову.

Судом встановленні факти та відповідні
їм правовідносини:

· ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 13.09.1997 року
(свідоцтво про укладення шлюбу серії
НОМЕР_1 від 13.09.1997 р.);

· від шлюбу мають неповнолітніх
дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3., які з травня 2014р.
проживають з позивачем на житловій
площі батьків останньої (свідоцтво про
народження НОМЕР_3 від 09.12.1998 р., НОМЕР_2
від ІНФОРМАЦІЯ_4., акт обстеження
матеріально - побутових умов
проживання);

· рішенням Врадіївського
районного суду від 01.10.2013 року шлюб між
сторонами розірвано (рішення суду
№474/200/13-ц від 01.10.2013р.);

· у період спільного проживання за
сумісні кошти сторонами було придбано:

- 17.03.2003 року за договором
купівлі-продажу житловий будинок по
АДРЕСА_1 (далі - спірний будинок), який
було зареєстровано на відповідача
ОСОБА_4;

- 17.10.2010р. автомобіль марки Mitsubishi
Karisma двигун v1600см?., 2003 р.в., кузов НОМЕР_5,
д.н.з НОМЕР_4 (далі - спірний автомобіль),
на підставі довідки -рахунку,
зареєстрований за відповідачем
ОСОБА_4;

(договір купівлі продажу ВАС №924199 від
17.03.2003р., витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №239618 від
27.03.2003р., будинкова книга,
інвентаризаційна справа №3704 на
будинок АДРЕСА_1, довідка - рахунок
серії КІМ №359360, заявка ОСОБА_4 про
реєстрацію тз від 23.10.2010р., картка
обліку транспортного засобу НОМЕР_7 на
ОСОБА_4, показання позивача в якості
свідка, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10.);

· 02.02.2013р. відповідач ОСОБА_4
відчужив через приватне підприємство
«МПП ВИБІР» спірний автомобіль д.н.з.
НОМЕР_4, що перебував у спільній
сумісній власності подружжя, третій
особі ОСОБА_5, з присвоєнням нового
номеру НОМЕР_6, без згоди другого з
подружжя - позивача ОСОБА_1, кошти за
який використав на свій розсуд проти
волі іншого подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби (заява №12984090
від 02.02.2013р. про зняття тз з обліку для
реалізації, заява №13050345 від 05.02.2013р. про
реєстрацію тз придбаного в
торгівельній організації, довідка -
рахунок серії ДПІ №913998 від 02.02.2013р.,
картка обліку тз на ОСОБА_5, з
зазначенням нових номерів тз як НОМЕР_6
та попередніх, як НОМЕР_4, показання
позивача в якості свідка, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11.);

· вартість спірного автомобіля
станом на 25.07.2014р. по Миколаївській
області становить 104 468 грн. (оцінка
вартості об'єкта №213/07-14 ТОВ
«Незалежний центр оцінки, експертизи,
аналітики «ПІ КАН»);

· вартість спірного будинку
станом на 23.07.2014р. складає 69 900 грн. (звіт
про незалежну оцінку майна ТОВ
«Югземсервіс» від 23.07.2014р.);

· судові витрати понесені
позивачем складають: судовий збір 871,84
грн. та витрати пов'язані з проведенням
оцінки майна - 1400грн. (квитанція №499.704.1
від 27.08.2014р., квитанція до прибуткового
касового ордеру від 23.07.2014р., квитанція
№38/4 від 25.08.2014р.);

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, суд приходить до
висновку, що між сторонами склались
правовідносини з приводу поділу майна
подружжя.

Суд не бере до уваги твердження
представника відповідача ОСОБА_3, що
матеріалами кримінального провадження
№ 0000460 від 31.05.2013р., дослідженими в
ході судового засідання,
спростовується факт відсутності згоди
ОСОБА_1 на відчудження спірного
автомобіля, оскільки він не є належним
та допустимим доказом, в силу ст. ст. 58, 59
ЦПК України та не підтверджує
наявність згоди позивача на його
відчудження.

Приймаючи рішення суд керується:

Статтею 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень і такі докази
подаються сторонами, однак доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази повинні бути
належними та допустимими, як того
вимагають ст. ст. 58, 59 ЦПК України, ст. 218
ЦК України..

Статею 60 Сімейного кодексу України,
відповідно до якої майно набуте
подружжям за час шлюбу , належить
дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності. Статтею 65 цього
кодексу, згідно якої дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Для укладення одним
із подружжя договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

Частиною 1 ст.70 СК України, що у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними чи шлюбним
договором та приписами ч.2 ч.71 цього
кодексу, що неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

Також ч.3 ст.386 ЦК України, що
набуте подружжям за час шлюбу майно, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Частиною 2 ст. 183 ЦК України
неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

П.25 Постанови Пленуму Верховного Суду
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» N 11 від 21
грудня 2007 року, що вирішуючи питання
про поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
зокрема неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.Частиною.2 п.30 цієї Постанови, що у
випадку коли при розгляді вимоги про
поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі. Нею ж
встановлено, що вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи

За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК, за умови звернення подружжя
(одного з них) до суду з таким позовом
(ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми.

У разі коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

Приймаючи до уваги
вищевикладене, а також те, що будинок -
є неподільною річчю, і не може бути
реально поділений між сторонами
відповідно до часток, ні позивачка, ні
відповідач позовних вимог щодо
сплати компенсації вартості частки
будинку іншого співвласника не
заявляли, суд вважає, що поділ будинку
слід провести з визначенням ідеальної
частки подружжя в цьому майні - по 1/2
частці без його реального поділу.

З огляду на те, що шлюбні
стосунки між сторонами припинено у
жовтні 2013р., відповідач допустимих та
належних доказів відчуження спірного
автомобіля за згодою позивача до суду
не надав, суд приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивачки щодо
врахування його при поділі майна
подружжя та стягнення на її користь
компенсації вартості 12 частини, а саме -
52234 грн., виходячи із дійсної його
вартості на час розгляду справи, згідно
експертної оцінки від 25.07.2014р., оскільки
інших даних щодо ціни вказаного майна
сторонами до суду не надано.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача підлягають стягнення
понесені ним та документально
підтверджені судові витрати, - судовий
збір в сумі 871,84 грн.

Вимоги про стягнення витрат
понесених на оплату банківських
послуг, задоволенню не підлягають, як
такі, що не входять до складу судових
витрат та витрат пов'язаних з розглядом
судової справи, відповідно до ст. 79 ЦПК
України.

Окрім цього витрати на проведення
експертних досліджень віднесені до
судових витрат (ч.3 ст. 79 ЦПК України), а
тому відшкодування вартості
проведення експертного дослідження і
пов'язаних з ним витрат може мати місце
лише у випадку проведення такого
дослідження (судової експертизи) в
межах розгляду цивільної справи (ч.2
ст.86 ЦПК України). Виходячи з цього та з
огляду на припис ч.1 ст. 87 відповідно до
якої витрати на інші дії необхідні для
розгляду справи несе сторона яка
вчинила їх, в задоволенні вимог про
стягнення витрат пов'язаних з оцінкою
майна слід відмовити.

З огляду на це, позов підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 88, 213, 215, 224-226 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ
майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1.

Спільне сумісне майно подружжя
розділити, визнати за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5,
право власності, по ? частці за
кожним з них, на будинок з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1,
52234 (п'ятдесят дві тисячі двісті
тридцять чотири) грн. грошової
компенсації 1/2 частки вартості майна -
легкового автомобіля Mitsubishi Karisma двигун
v1600см?., 2003 р.в., кузов НОМЕР_5, д.н.з НОМЕР_4
(новий д.н.з НОМЕР_6).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судові витрати: судовий збір 871,84 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

В.В.Фасій