Справа № 569/1654/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року

Рівненський міський суд
Рівненської області

в особі головуючої судді Панас О.В.

при секретарі - Райковській
О.К.

за участю: представника позивача -
Пилипіва І.І.

представника відповідача
- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Рівне справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі та набуття у власність,
виселення суд-

встановив:

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до
Рівненського міського суду
Рівненської області з позовом з
подальшим уточненням позов них вимог
20.05.2014р. до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Свої позовні вимоги обгрутовують тим,
що 30.09.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та
ОСОБА_3 було укладено договір про
надання споживчого кредиту № 0,
згідно якого відповідачу було надано
кредит у розмірі 135000 доларів США зі
сплатою 14,5 % річних за користування
кредитом з кінцевим терміном
повернення 28.08.2029 року.

В забезпечення зобов'язань за
договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 30.09.2008 року між
АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_3 було
укладено договір іпотеки № 94484 від
30.09.2008 року предметом якого є квартира
по АДРЕСА_1 загальною площею 103,00 кв.м.

Згідно рішення загальних зборів
акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ
«УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне
акціонерне товариство «УКРСИББАНК».

08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами.

Через неналежне виконання умов
договору про надання споживчого
кредиту у позичальника станом на 18.11.2013
року утворилася заборгованість у
розмірі 67663 грн.87 коп.

В зв'язку із невиконанням
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором, позивач звернувся
до суду із позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
передачі та набуття у власність.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
межах доводів позовної заяви . Просив
позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав. Просив
відмовити в задоволенні його з тих
підстав, що його довіритель дійсно брав
валютний кредит за який придбав
квартиру в якій постійно проживає. У
зв'язку з прийняттям ЗУ «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» позов до задоволення
не підлягає, так як волі відповідача на
це немає.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши письмові матеріали справи
та оцінивши докази в їх сукупності суд
прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 30 вересня 2008 року
між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_3 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0, згідно
якого відповідачу було надано кредит у
розмірі 135000 доларів США зі сплатою 14,5 %
річних за користування кредитом з
кінцевим терміном повернення 28 серпня
2029 року.

В забезпечення зобов'язань за
договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 30 вересня 2008 року
між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_3 було
укладено договір іпотеки № 94484 від 30
вересня 2008 року предметом якого є
квартира по АДРЕСА_1 загальною площею
103,00 кв.м.

Згідно рішення загальних зборів
акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ
«УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне
акціонерне товариство «УКРСИББАНК».

08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами.

Судом встановлено, що відповідач
належним чином умови кредитного
договору не виконує, через що у
позичальника утворилася
заборгованість у розмірі 219494,88 дол. США,
що згідно курсу НБУ складає 1754422,57 грн.,
яка складається з: 134721 дол. США, що
згідно курсу НБУ складає 1076828,31 грн.
-заборгованість за кредитом; 84773,46 США,
що згідно курсу НБУ складає 677594,27 грн. -
заборгованість по відсотках за
користування кредитом.

Позивач просить звернути стягнення на
предмет застави на квартиру по АДРЕСА_1
загальною площею 103,00 кв.м., як на
заставне майно яким забезпечено
зобов'язання відповідача перед
позивачем за договором про надання
споживчого кредиту. Але з 07 червня 2014
набрав чинності Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014
№ 1304-П.

На період дії Закону вводиться
мораторій на примусове
стягнення/відчуження рухомого і
нерухомого майна боржників, які мають
кредитні зобов'язання за споживчими
кредитами в іноземній валюті.
Відповідно до Закону дія цього
мораторію застосовується за умови,
якщо:

нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку.

Суд прийшов до висновку, що відповідач
постійно проживає в АДРЕСА_1 загальною
площею 103,00 кв.м. житлова площа 37,1 кв.м.,
доказів на спростування зазначеного
факту відповідач не надав, а судом
встановлено не було.

Відповідно до Закону передбачено
введення мораторію на примусове
відчуження рухомого і нерухомого майна
позичальників (боржників), які мають
кредитні зобов'язання за договорами
споживчого кредиту в іноземній валюті,
до набуття чинності законодавством
щодо умов і порядку проведення
конвертації зобов'язань за договорами
споживчого кредиту з іноземної валюти
у національну.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку про відмову позивачу в
задоволенні його позовних вимог.

Враховуючи вище викладене, а також ст. 16
ЦК України, згідно якої суд може
захистити цивільне право або інтерес у
спосіб, що встановлений договором або
законом, суд приходить до висновку, що в
даному випадку не існують підстави для
захисту прав позивача, шляхом передачі
іпотекадержателю вказаного предмету
іпотеки у власність та визнати право
власності за іпотекою держателем ПАТ
«Дельта Банк».

Тобто, на підставі викладеного суд
прийшов до висновку, що позовна вимога
про звернення стягнення на предмет
іпотеки не може бути задоволена у
зв'язку з введенням мораторію на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті, а тому на даний час,
ця обставина унеможливлює задоволення
позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», що на
думку суду не позбавить права позивача
при зміні підстав, а саме скасування
мораторію, повторно звернутися до суду
з позовом .

На підставі викладеного Закон України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 № 1304-П, керуючись ст.
ст. 60, 122, 212, 213, 224-226 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_3, про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
передачі та набуття у власність,
виселення - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області.
Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О.В.Панас