АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8086/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Головін В. О. Доповідач - Красвітна
Т.П. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

30 вересня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.

Видюковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу по апеляційній скарзі
ОСОБА_6 на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 серпня 2014 року по справі
за позовом Комунального підприємства
«Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» Павлоградської міської
ради до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості по сплаті за послуги
водопостачання, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з даним позовом посилаючись на те,
що відповідач проживає за адресою:
АДРЕСА_1 і отримує послуги з
водопостачання та водовідведення. Між
позивачем та відповідачем існують
договірні відносини, які позивач
виконує належним чином, а відповідач не
оплачує отриманні послуги, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість, станом
на 01.01.2014 року, в сумі 2621,90 грн. Позивач
просив суд стягнути з відповідача
зазначену суму заборгованості та
судові витрати по справі.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 серпня 2014 року позовні
вимоги задоволено, вирішено стягнути з
ОСОБА_6 на користь Комунального
підприємства «Павлоградське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» Павлоградської міської
ради заборгованість по сплаті за
послуги водопостачання та
водовідведення, станом на 01 січня 2014
року, в розмірі 2621 гривня 90 копійок та
витрати по сплаті судового збору в сумі
243 гривні 60 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
посилається на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права, у
зв'язку з чим ставить питання про
скасування оскаржуваного рішення та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, зважаючи
на положення ст. 303 ЦПК України, і
заявлених позовних вимог, колегія
суддів не знаходить підстав для
задоволення апеляційної скарги і
скасування оскаржуваного рішення,
зважаючи на наступне.

Встановлено судом та
стверджується зібраними у справі
доказами, що відповідач ОСОБА_6 на
праві приватної власності має
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, в якій у 2007 році встановив
прилад обліку води КВ- 1,5 ПБВИ 407223.002-0, а
відповідно до договору №1003511 від 10.03.2006
року отримує послуги позивача з
водопостачання та водовідведення
(а.с.7, 16, 17, 18 - 20, 21 - 22).

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 квітня 2012 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 19
червня 2012 року та набрало законної
сили, ОСОБА_6 відмовлено в повному
обсязі у задоволенні його позовних
вимог до Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
Водопровідно-каналізаціного
господарства", Комунального
підприємства "Павлограджитлосервіс",
Павлоградської міської ради про
визнання протиправною діяльності КП
«Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» по нездійсненню
демонтажу, періодичної повірки та
монтажу засобу обліку води та по
нарахуванню оплати за послуги
водопостачання по нормі за період з
01.06.2011 року по 01.10.2011 року, про
зобов'язання відповідача здійснити
демонтаж, періодичну повірку та монтаж
засобу обліку води, списати
неправомірно нараховану
заборгованість за надані послуги з
водопостачання у розмірі 519,67 грн. та за
період з 01.06.2011 року по 01.10.2011 року (а.с. 18
- 20, 21 - 22).

Вказаними вище судовими рішеннями
встановлено факт наявності у ОСОБА_6
обов»язку нести витрати, пов'язані з
проведенням періодичної повірки
засобу обліку холодної води, який є
власністю ОСОБА_6 та встановлений у
нього в квартирі, що відповідає
положенням ст. 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", ст. 28
Закону України "Про метрологію та
метрологічну діяльність", п.16 Порядку
формування тарифів на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, затвердженого
постановою КМ України від 12.07.2006 року №
959.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_6
не здійснено оплату своєчасного
проведення державної повірки водоміру,
через що не було виконано чергову
повірку, тому розрахунок сум оплати за
постачання води та водовідведення
правомірно проведено позивачем у
відповідності до тарифів встановлених
для населення, з розрахунку по нормі на
одну особу, відповідно до п. 21 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМУ №630 від 21.07.2005року, з
відповідними змінами та доповненнями,
та з урахуванням рішень виконкому
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області щодо
затвердження тарифів на послуги
централізованого водопостачання та
водовідведення, нормативів питного
водопостачання та норм питного
водоспоживання (а.с.5, 6, 23 - 27).

Відповідно до особового рахунку,
відкритого на квартиру відповідача, за
період з 01.06.2011 року до 01 січня 2014 року у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість за користування
водопостачанням та водовідведенням у
розмірі 2621,90 гривень (а.с.5).

Відповідно до ст. 68 ЖК України, ст. 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» та п. п. 6, 14 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 08
жовтня 1992 року № 572, власники квартир
(наймачі) - споживачі комунальних
послуг зобов'язані належним чином та
вчасно оплачувати надані
житлово-комунальні послуги.

Виходячи з викладеного, надавши
належної оцінки представленим у справі
доказам у їх сукупності, приймаючи до
уваги визнання відповідачем факту
отримання ним послуг позивача з
водопостачання та водовідведення,
місцевий суд дійшов обгрунтованого
висновку про те, що позивачем
застосовано правильну методику
нарахування заборгованості
відповідача за користування
водопостачанням і водовідведенням та
ухвалив законне рішення про стягнення
з відповідача на користь позивача
заборгованості за період з 01 червня 2011
року до 01 січня 2014 року у розмірі 2621,90
гривень.

Посилання апелянта на необхідність
здійснення розрахунку заборгованості
з урахуванням показників лічильника є
безпідставними, суперечать судовому
рішенню від 18 квітня 2012 року, що має
преюдиціальне значення при розгляді
даної справи, тому наведені доводі
апелянта не можуть бути прийняті до
уваги судом.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне
право оцінки доказів належить суду,
який має оцінювати докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, розглянувши справу у межах
заявлених позовних вимог та змісту
доводів апеляційної скарги, враховуючи
положення ст. ст. 88, 303 ЦПК України,
правильне застосування судом першої
інстанції вимог матеріального та
процесуального закону, колегія
дійшла висновку, що оскаржуване
рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 серпня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, протягом двадцяти днів
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Т.П.Красвітна

Судді
С.Ю.Михайловська

З.М.Пономарь