Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/3826/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко
Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі: Хомяк
К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Багатопрофільного
фермерського господарства «СОЯ» на
рішення Веселівського районного суду
Запорізької області від 24 липня 2014 року
в справі за позовом Багатопрофільного
фермерського господарства «СОЯ» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів за
завдані збитки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року БФГ «СОЯ» звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення коштів за завдані збитки.

Позивач зазначав, що відповідно
до державного акту на право довічного
успадковуваного володіння землею,
серії №000525, виданий на підставі
рішення Х111 сесії XXI скликання
Запорізької сільської Ради народних
депутатів Веселівського району
Запорізької області Української РСР
від 10.09.1992 р. №3, його батькові ОСОБА_4
було надано земельну ділянку у довічне
успадковуване володіння, загальною
площею 30,0 га. для ведення фермерського
господарства. На вказаній земельній
ділянці на теперішній час
засновано Багатопрофільне фермерське
господарства «СОЯ», засновником якого
є ОСОБА_5 На земельній ділянці весною
2013 року фермерським господарством було
посіяно насіння соняшника, придбане за
кошти господарства, здійснено повний
обробіток земельної ділянки та рослин
соняшника від шкідливих рослинницьких
хвороб та шкідників.

Позивач вказав, що 22.08.2013 р., без
наявних на те законних підстав,
відповідач ОСОБА_2 спільно з
відповідачем ОСОБА_3, який здійснював
збирання врожаю власним комбайном,
здійснили самовільне збирання частини
врожаю соняшника з належної
Багатопрофільному фермерському
господарству «СОЯ» земельної ділянки.
Відповідачі самовільно зібрали
частину врожаю соняшника на земельній
ділянці, площею 15.0 га., чим завдали
збитки фермерському господарству.

Позивач також зазначає, що 22.08.2013 р. він
подав заяву до Веселівського РВ ГУМВС
України в Запорізькій області про
незаконні дії відповідачів. Працівники
міліції прийняли заяву, опитали
відповідачів та встановили факт
незаконного збирання ними на земельній
ділянці, яка належить фермерському
господарству, врожаю соняшника - з
площі 15 га.

З огляду на те, що на іншій частині
земельної ділянки, належної
фермерському господарству, 14.09.2013 року
(за договором підряду) цим
господарством було зібрано залишок
соняшнику, а врожайність склала 20,2 ц на
1 га, а вартість 1 тони соняшника - 3200
грн., позивач просив стягнути на
користь Багатопрофільного
фермерського господарства «СОЯ» з
відповідачів солідарно збитки -
вартість соняшника, зібраного
відповідачами з земельної ділянки
площею 15 га в загальному розмірі 96960,00
грн. та судові витрати.

Посилаючись на ст.ст.1166, 1190 ЦК України,
просили стягнути солідарно з
відповідачів збитки у сумі 96960,00 грн. та
судові витрати.

В процесі розгляду справи позивач
зменшив позовні вимоги до 72000,00 грн.
поклавши в основу розрахунків
урожайність соняшника не 20,2 центнерів
з гектара, а 15 центнерів з гектара.

Рішенням Веселівського районного суду
Запорізької області від 24 липня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь Багатопрофільного
фермерського господарства «СОЯ» на
відшкодування завданих збитків 32000
грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій
частині відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь Багатопрофільного
фермерського господарства «СОЯ» 320 грн.
на відшкодування судових витрат,
пов'язаних зі сплатою судового збору.

В апеляційній скарзі БФГ «СОЯ»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі..

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої
інстанції посилався на положення
статей 1166, 1190 ЦК України, на які в
обґрунтування позову посилався і
позивач, згідно яких майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала, а особи,
спільними діями або бездіяльністю яких
було завдано шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Задовольнивши позов частково, суд
виходив з того, що відповідачами не
заперечується сам факт самовільного
здійснення ними збирання частини
врожаю соняшника з належної
Багатопрофільному фермерському
господарству «СОЯ» земельної ділянки,
а відтак суд вважав доведеним, що має
місце спричинення шкоди позивачеві
неправомірними спільними діями ОСОБА_2
та ОСОБА_3

Основні доводи апеляційної скарги
стосуються незгоди позивача з розміром
відшкодування, оскільки позивач
вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зібрали
врожай соняшника не з 10 гектарів, як-то
встановлено судом, а з 15 гектарів, а
також при розрахунку розміру
відшкодування суд взяв до уваги
врожайність соняшнику 10 центнерів з
одного гектару, а не 20,2 центнери - як-то
зазначено в уточненій позовній заяві.

Ці доводи апеляційної скарги не
знайшли підтвердження при
апеляційному розгляді.

Так, частиною 3 статті 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно частини 4 статті 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Апелянт посилається на те, що при
зверненні до правоохоронних органів
було зафіксовано, що відповідачі
самовільно зібрали врожай соняшника з
земельної ділянки площею 15 га.

Проте, такі докази не можна вважати
належними та допустимими.

При розгляді справи в суді першої
інстанції були досліджені матеріали
кримінального провадження № 00000732
на 29 арк. та кримінального провадження
№ 00000822 на 30 арк. (супровідний лист
- на а. с. 111; 44-45).

В мотивувальній частині судового
рішення вказано, що при дослідженні
матеріалів кримінального провадження,
зокрема, при вивченні протоколу огляду
місця події від 22.08.2013 року, вбачається,
що заміри розміру земельної ділянки,
на якій був скошений соняшник
відповідачами, слідчим СВ
Веселівського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області ст.. лейтенантом
ОСОБА_6 не проводився (а. с. 121-122)

В засіданні суду апеляційної інстанції
представник апелянта не заперечував
того факту, що працівниками
правоохоронних органів не замірялася
площа земельної ділянки, з якої
самовільно зібрано врожай
відповідачами, а зазначення про
земельну ділянку площею 15 га
записано зі слів заявника - голови
фермерського господарства.

По-друге, з довідки Державної служби
статистики посівні площі
сільськогосподарських культур під
урожай 2013 року та зі статистичних даних
про підсумки збору врожаю БФГ «СОЯ»
вбачається, що вся посівна площа
господарства вказана в розмірі 28,9 га.
Площа, відведена під посіви соняшника
складає 18,9 га, а площа збирання
соняшника - 7,5 га, що суперечить доводам
апелянта (а. с. 62-64; 65-68).

Також представник апелянта вказував,
що в матеріалах справи є копія
договору підряду від 14.09.2013 р. - за яким
підрядчиком було зібрано другу
частину врожаю соняшника, який посіяно
на 7 га земельної ділянки
Багатопрофільного фермерського
господарства «СОЯ». Відповідно до акту
приймання-передачі виконаних робіт від
14.09.2013 р., площа земельної ділянки, з
якої збирався врожай, складає 7 га, а
врожайність на вказаній земельній
ділянці 20,2 ц. з 1 га (а. с. 24-26).

При апеляційному розгляді справи,
заперечуючи проти цих доводів
апелянта, відповідачі вказували на те,
що врожайність 20,2 ц з 1 га зафіксована
цим актом приймання-передачі
виконаних робіт мала місце при зборі
врожаю соняшника, який був посіяний
пізніше і його збирання відбулося не
22.08.2013 року (коли мало місце збирання
врожаю відповідачами), а набагато
пізніше - 14.09.2013 року.

Представником позивача не
заперечувалися такі обставини.

З матеріалів справи видно, що при
визначенні розміру спричиненої
позивачеві шкоди суд виходив з того, що
при розгляді справи встановлено, що
площа земельної ділянки, з якої було
самовільно зібрано врожай соняшника - 10
гектарів. За змістом довідки
виконавчого комітету Запорізької
сільської ради Веселівського району
Запорізької області від 27.02.2014 року,
середня врожайність зібраного у 2013
році соняшника по сільській раді
становить 10 центнерів з одного гектару
(а. с. 48).

Тобто, відповідачами з 10 га було
зібрано 100 центнерів (10 тонн) соняшнику.
Вартість 1 тонни соняшника - 3200 грн., а
тому суд стягнув з відповідачів на
користь Багатопрофільного
фермерського господарства «СОЯ» 32000
грн. (а. с. 28; 48).

Розрахунок розміру відшкодування
матеріальної шкоди, спричиненої
позивачу, суд здійснив на підставі
письмових доказів, які надані
сторонами та наявні в матеріалах
справи.

Таким чином, суд при вирішенні спору
діяв у відповідності до вимог статті 212
ЦПК України, та оцінивши докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
результати оцінки доказів відобразив
в мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, а тому апеляційна скарга має
бути відхилена.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Багатопрофільного
фермерського господарства «СОЯ»
відхилити.

Рішення Веселівського районного суду
Запорізької області від 24 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: