Справа № 372/1345/14-ц Головуючий у І
інстанції Зінченко О.М.Провадження №
22-ц/780/4251/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді
Кашперської Т.Ц.,

суддів
Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 04 червня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року позивач ПАТ «Дельта
Банк» звернувся до суду із позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. Заявлені позовні вимоги
мотивував тим, що 30 травня 2008 року між
АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір №
2607/0508/71-008, згідно з умовами якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
розмірі 67500 доларів США під 11,9 % річних
на строк з 30 травня 2008 року по 30 травня
2038 року. 25 травня 2012 року між ПАТ
«Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги, за умовами якого ПАТ «Дельта
Банк» набув права вимоги по даному
кредитному договору. Позичальник умови
кредитного договору належним чином не
виконує, у зв'язку із чим станом на 17
лютого 2014 року утворилася
заборгованість у розмірі 479269,61 грн.
Збільшивши позовні вимоги 12 травня 2014
року, просив стягнути із відповідача на
користь позивача заборгованість в сумі
654006,54 грн.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 04 червня 2014 року
позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість 654006,54 грн. та судовий
збір 3654 грн.

Відповідач ОСОБА_1, не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, що мають значення
для справи, порушення та неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати рішення Обухівського
районного суду Київської області від 04
червня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ПАТ «Дельта Банк»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, суд першої
інстанції виходив із того, що внаслідок
неналежного виконання зобов'язань за
договором у відповідача утворилася
поточна заборгованість, а у позивача за
умовами кредитного договору виникло
право на дострокове повернення
заборгованості за кредитом та
відсотками.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що 30 травня 2008 року між ВАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № 2607/0508/71-008, за
умовами якого банк зобов'язується
надати позичальнику грошові кошти у
вигляді кредиту в розмірі 67500 доларів
США на строк з 30 травня 2008 року по 30
травня 2038 року включно та на умовах,
передбачених у цьому договорі, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит, сплатити проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі у
терміни, передбачені цим договором.
Кредит надається банком у готівковій
формі через касу банку або у
безготівковій формі на підставі заяви
позичальника з метою подальшої
конвертації суми отриманого кредиту у
національну валюту України та внесення
коштів в національній валюті України
на користь ОСОБА_2 в оплату за договором
купівлі-продажу. Позичальник сплачує
банку проценти за користування
кредитом у розмірі 11,9 % річних за весь
строк фактичного користування
кредитом. Кредитні кошти призначені
для здійснення позичальником
розрахунків по договору
купівлі-продажу між позичальником та
ОСОБА_2 з метою придбання квартири
АДРЕСА_2.

Згідно п. п. 3.1, 3.2 договору, позичальник
зобов'язується здійснювати погашення
заборгованості за кредитом шляхом
внесення коштів на позичковий рахунок
№ НОМЕР_1 щомісяця, через касу банку
згідно додатку № 1, що є невід'ємною
частиною цього договору, якщо інше не
передбачено цим договором. Проценти за
користування кредитом нараховуються
виходячи з фактичної кількості днів
користування кредитом на суму
щоденного залишку заборгованості за
кредитом, починаючи з дати видачі
кредиту до моменту його повернення.

Згідно п. 3.10 договору, у випадках
порушення умов п.п. 3.8 та/або п. 3.9 та/або
п. 6.1.2 цього договору та/або умов
іпотечного договору, що укладається
між банком та позичальником у
відповідності до п. 2.1 цього договору,
вимога про виконання порушеного
зобов'язання направляється банком
позичальнику у письмовому вигляді та
підлягає виконанню у повному обсязі
протягом тридцяти календарних днів з
моменту її надіслання банком за
адресою позичальника, зазначеною в
реквізитах цього договору. Сторони
досягли згоди, що датою, з якої
починається відлік зазначеного вище
тридцятиденного строку, вважається
дата, зазначена на квитанції, яка
подається банку відділенням зв'язку
при направленні листа з повідомленням
про вручення або дата, зазначена в
повідомленні, яке отримане
позичальником особисто у банку.

Пунктом 5.1.6 кредитного договору на
позичальника покладено зобов'язання у
триденний строк письмово повідомляти
банк про зміну місця проживання
(реєстрації). Таке зобов'язання
вважається виконаним з моменту
отримання банком відповідного
повідомлення позичальника з доданням
підтверджуючих документів.

Згідно п. 10.11 договору, сторони
домовились, що строк позовної давності
за будь-якими вимогами банку, що
випливають з цього договору,
встановлюється тривалістю десять
років.

Також 25 травня 2012 року між ПАТ
«Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк»
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги, згідно п. 2.1 якого продавець
погоджується продати (відступити)
права вимоги та передати їх покупцю, а
покупець погоджується купити права
вимоги, прийняти їх і сплатити загальну
купівельну ціну. Згідно витягу з
додатку № 2 до договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами (перелік прав
вимоги за кредитами), за даним
договором до ПАТ «Дельта Банк» також
перейшло право вимоги до ОСОБА_1 по
договору № 2607/0508/71-008, укладеного 30
травня 2008 року. Фактичний розмір
заборгованості за кредитним договором
у валюті кредиту станом на 25 травня 2012
року складає 188 доларів США (а. с. 72).

В матеріалах справи міститься виписка
по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1
за період з 29 травня 2008 року по 25 травня
2012 року, сформована ПАТ «Сведбанк», із
відміткою про списання основної суми
заборгованості за кредитом у зв'язку з
продажем кредитної заборгованості
згідно договору від 25 травня 2012 року з
ПАТ «Дельта Банк» (а. с. 67).

20 грудня 2012 року ПАТ «Сведбанк»
направило на адресу ОСОБА_1 листа №
861/02-1856 про те, що ПАТ «Сведбанк», яке
виступає правонаступником ВАТ
«Сведбанк», яке, в свою чергу, виступає
правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
повідомляє про наявність
заборгованості перед банком згідно
кредитного договору № 2607/0508/71-008,
укладеного 30 травня 2008 року, яка
складається із строкової
заборгованості по кредиту 58476 доларів
США, простроченої заборгованості по
кредиту 188 доларів США, строкової
заборгованості по процентах 465,82 долари
США, простроченої заборгованості по
процентах 577,98 долари США, пеня 1,28
долари США.

13 листопада 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
направлено на адресу ОСОБА_1, вказану в
кредитному договорі (Кіровоградська
область, смт. Голованівськ, вул.
Гагаріна 16-а) досудову вимогу №
31.4-08/9991/13, в якій повідомляло про
відступлення права вимоги згідно
договору від 25 травня 2012 року,
наявність кредитної заборгованості в
розмірі 994,60 доларів США і необхідність
негайного погашення, а в іншому випадку
- примусового стягнення загальної суми
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 57263,69 доларів США (а. с. 19 - 21).

Із 27 січня 2009 року місце проживання
ОСОБА_1 зареєстроване за адресою
АДРЕСА_1, проте про зміну своєї адреси
всупереч п. 5.1.6 кредитного договору
вона повідомила банк лише в січні 2014
року (а. с. 39, 92).

12 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
ПАТ «Дельта Банк» із заявою про
неможливість сплатити плановий платіж
по кредитному договору № 2607/0508/71-008 від
30 травня 2008 року в зв'язку із введенням
тимчасової адміністрації в АБ
«Брокбізнесбанк» і відповідно
неможливістю отримання заробітної
плати з карткового рахунку (а. с. 55).

26 березня 2014 року ПАТ «Дельта Банк»
направило на адресу ОСОБА_1, вказану у
її заяві, лист щодо готовності
розглянути питання щодо перегляду умов
виконання зобов'язань по кредитному
договору № 2607/0508/71-008 від 30 травня 2008
року за умови надання вказаних
документів.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом.

Оскільки за кредитним договором,
укладеним між ВАТ «Сведбанк» і
відповідачем ОСОБА_1, утворилася
заборгованість внаслідок порушення
умов кредитного договору, а право
вимоги за кредитним договором було
уступлене позивачу ПАТ «Дельта Банк»,
колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції про
необхідність захисту права позивача
шляхом стягнення даної заборгованості
за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги щодо
недоведеності факту переходу прав
вимоги і правонаступництва первісного
кредитора спростовуються матеріалами
справи, в тому числі копією договору
купівлі-продажу прав вимоги від 25
травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та
ПАТ «Дельта Банк», випискою з особового
рахунку та витягами з акту
приймання-передачі прав вимоги.

Крім того, відповідач власними діями
визнала обставину переходу права
вимоги, пред'явивши меморіальний ордер
про сплату 9317,32 грн. в рахунок
повернення кредиту, зазначивши
отримувачем ПАТ «Дельта Банк» (а. с. 113).

Доводи апеляційної скарги, що
відповідача не повідомляли в належному
порядку про заміну кредитора, також не
приймаються колегією суддів до уваги,
оскільки наявне в матеріалах справи
листування між сторонами (а. с. 55 - 61) і
розрахунки заборгованості, згідно з
якими відповідачем частково
погашається сума кредиту, починаючи із
дати укладення договору
купівлі-продажу прав вимоги, свідчать
про обізнаність відповідача про дану
обставину. Крім того, відповідачем не
спростовано, що на користь первісного
кредитора нею зобов'язань за даним
кредитним договором також не
виконувалася.

Надуманими та такими, що не впливають
на правильність вирішення справи,
колегія суддів вважає доводи апелянта
щодо посвідчення копій документів,
наявних в матеріалах справи.

Також не мають значення для вирішення
справи доводи апеляційної скарги щодо
невручення відповідачу копії
кредитного договору при його
укладенні, оскільки сам кредитний
договір відповідачем не оспорено.

Оцінюючи правильність висновків суду
першої інстанції щодо розміру
заборгованості за кредитним договором,
яка підлягає стягненню з відповідача,
колегія суддів враховує наступне.

Згідно розрахунку заборгованості,
наданої позивачем, розмір
заборгованості ОСОБА_1 станом на 08
травня 2014 року, становить: сума
заборгованості за кредитом 53859,48
доларів США, сума заборгованості за
відсотками 2271,93 доларів США, що
еквівалентно 654006,54 грн. за курсом НБУ 100
доларів США за 1165,1347 грн. (а. с. 70),
доказів на спростування даної суми
заборгованості апелянтом не надано,
таким чином доводи апеляційної скарги
про необґрунтованість та
недоведеність розрахунку позивача
підлягають відхиленню.

Доводи апелянта, що нею було в
найкоротший строк погашено
заборгованість за листопад 2013 року, не
спростовують тих обставин, що виходячи
із графіку погашення кредиту та
розрахунків, сплата нею періодичних
виплат в попередні та подальші місяці
була меншою за погоджені при укладенні
договору суми, що призвело до
виникнення заборгованості, в тому
числі існуючої на момент передачі
права вимоги (а. с. 83).

Не може колегія суддів також
погодитися із доводами апеляційної
скарги щодо уникнення суду від
застосування норм Закону України «Про
захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 10 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», якщо
кредитодавець згідно з договором про
надання споживчого кредиту одержує
внаслідок порушення споживачем умов
договору право на вимогу повернення
споживчого кредиту, строк виплати
якого ще не настав, або на вилучення
продукції чи застосування іншої
санкції, він може використати таке
право лише у разі: затримання сплати
частини кредиту та/або відсотків
щонайменше на один календарний місяць,
а за споживчим кредитом, забезпеченим
іпотекою, та за споживчим кредитом на
придбання житла щонайменше - на три
календарні місяці; або перевищення
сумою заборгованості суми кредиту
більш як на десять відсотків; або
несплати споживачем більше однієї
виплати, яка перевищує п'ять відсотків
суми кредиту; або іншого істотного
порушення умов договору про надання
споживчого кредиту. Якщо кредитодавець
на основі умов договору про надання
споживчого кредиту вимагає здійснення
внесків, строк сплати яких не настав,
або повернення споживчого кредиту,
такі внески або повернення споживчого
кредиту можуть бути здійснені
споживачем протягом тридцяти
календарних днів, а за споживчим
кредитом, забезпеченим іпотекою, та за
споживчим кредитом на придбання житла -
шістдесяти календарних днів з дня
одержання повідомлення про таку вимогу
від кредитодавця. Якщо протягом цього
періоду споживач усуне порушення умов
договору про надання споживчого
кредиту, вимога кредитодавця втрачає
чинність.

Із матеріалів справи, зокрема виходячи
із графіку повернення кредиту та
розрахунку сплачених відповідачем сум,
а також довідки від 06 серпня 2014 року про
прострочену заборгованість за
кредитним договором (а. с. 118), колегія
суддів вбачає, що на час пред'явлення
позову відповідачем допущено істотне
порушення умов договору про надання
споживчого кредиту у вигляді
недотримання графіку повернення
кредиту, а тому у позивача виникло
право на повернення споживчого кредиту
в повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на доказах та законі і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 04 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.