У х в а л а

22 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Журавель В.І.,
Олійник А.С.,

Писаної Т.О.,
Умнової О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит», третя особа -
ОСОБА_4, про припинення правовідносин
за договором поруки,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 14 серпня 2008 року між ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір, відповідно до якого
остання отримала кредит у розмірі 88
тис. доларів США зі сплатою 8 %
річних. У забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем та банком 14 серпня 2008 року
укладено договорів поруки. Позивач
зазначав, що ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» в односторонньому порядку без
його згоди збільшив ставку за
користування кредитними коштами.

Враховуючи наведене, ОСОБА_3 просив суд
визнати правовідносини за договором
поруки від 14 серпня 2008 року
припиненими.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 грудня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано
припиненими з 8 грудня 2009 року
правовідносини за договором поруки від
14 серпня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3
та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
11 лютого 2014 року рішення районного суду
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 липня 2014 року
у відкритті касаційного провадження в
указаній справі за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м.
Києва від 11 лютого 2014 року
відмовлено.

У вересні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 липня 2014 року
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, а
саме ст. 559 ЦК України.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії: ухвали
Верховного Суду України від 18 травня 2011
року у справі про визнання кредитного
договору недійсним; ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 грудня 2011 року у справі про
розірвання кредитного договору та
стягнення заборгованості; постанови
Верховного Суду України від 21 травня 2012
року у справі про стягнення
заборгованості за кредитним договором;
постанови Верховного Суду України від 5
лютого 2014 року у справі про стягнення
заборгованості за кредитним договором;
постанови Верховного Суду України від
13 лютого 2013 року у справі про стягнення
заборгованості за кредитним договором;
постанови Верховного Суду України від
19 березня 2014 року у справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Із змісту заяви та долучених до неї
копій ухвали Верховного Суду України
від 18 травня 2011 року та ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 грудня 2011 року на які
здійснюється посилання як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права судом касаційної
інстанції, не вбачається неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права. Зокрема, судові
рішення судів касаційної інстанції
ухвалені у справах, в яких предмет
спору, підстави позову та зміст
позовних вимог не є тотожним, та в
справах за різних встановлених судами
фактичних обставин.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення:

- Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ;

- Вищого адміністративного суду
України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

- апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом "Про внесення змін до Закону
України "Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 року N
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Постанови Верховного Суду України від
21 травня 2012 року, від 5 лютого
2014 року, від 13 лютого 2013 року та від 19
березня 2014 року ухвалені не як судом
касаційної інстанції, а, відтак, не є
судовими рішеннями, на які заявник може
посилатися на підтвердження підстави
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права.

За таких обставин, неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права не відбулось, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», третя особа -
ОСОБА_4, про припинення правовідносин
за договором поруки, за заявою ОСОБА_3
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 липня 2014 року,
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.І.
Журавель

А.С. Олійник

Т.О. Писана

О.В. Умнова