АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1965/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 47 Кімстачов О. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
Гончар Н. І. УХВАЛА
29 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоГончар Н. І.суддівВишні Н. В.
, Пономаренка В. В. при секретаріЯремич
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 17 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя
особа: Ладижинська сільська рада про
встановлення меж земельної ділянки та
знесення самочинного будівництва, -
в с т а н о в и л а :
В травні 2013 року ОСОБА_6 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_7, третя особа:
Ладижинська сільська рада про
встановлення меж земельної ділянки та
знесення самочинного будівництва.
В обґрунтування своїх вимог посилалася
на те, що вона проживає в АДРЕСА_1 та є
власником даного домоволодіння
відповідно до технічного паспорту № 853
від 27.09.2000 року. Будинок придбаний
02.01.2001 року за договором купівлі -
продажу зареєстрований в той же день
приватним нотаріусом Уманського
районного нотаріального округу ОСОБА_8
Земельна ділянка біля будинку
позивачем не приватизована оскільки не
може узгодити межу з сусідом - ОСОБА_7
яка проживає АДРЕСА_2.
Відповідно до технічного паспорту
межа між земельною ділянкою ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 проходила паралельно до
задньої стіни будинку останньої на
відстані від стіни не менше 1 м. і далі
по всій довжині земельної ділянки до
точки розмежування садиб ОСОБА_9 та
Рішенням Ладижинської сільської ради
від 09.04.2012 року № 19-16/VI позивачу
передано в приватну власність
земельну ділянку площею 0,1573 га для
обслуговування житлового будинку.

27.10.2012 року ОСОБА_7 відмовилась
добровільно встановити межу згідно із
запропонованим позивачем варіантом
розподілу та проекту забудови
земельної ділянки відповідача від
05.11.1987 року та знести самовільно
споруджений паркан, про що було
складено відповідний акт.

Просила встановити розмежування
земельних ділянок по лінії яка
починається в точці стикування
парканів їхніх садиб по пров.
Комсомольському, що розташована на
відстані 1 м від проекції рогу будинку
проходить паралельно задньої стіни
будинку ОСОБА_6 на відстані 1 м від неї і
закінчується в точці розмежування
ділянок ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 17 лютого
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6
подала апеляційну скаргу в якій
посилаючись на його незаконність,
просить його скасувати і ухвалити по
справі нове рішення, яким її позовні
вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає із наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції
рішення відповідає зазначеним вище
вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є
власником житлового будинку по пров.
Комсомольському, 5 с. Ладижинка,
Уманського району, Черкаської області.

ОСОБА_7 є власником житлового будинку
по АДРЕСА_2.

Будинок ОСОБА_6 придбала 02.01.2001 року за
договором купівлі - продажу
посвідчений приватним нотаріусом
Уманського районного нотаріального
округу ОСОБА_8. Зареєстрований в
реєстрі за № 2.

Право власності на земельні ділянки
для будівництва і обслуговування
жилих будинків, господарських будівель
і споруд сторони не набували.

Рішенням Ладижинської сільської ради
№ 19-16/VI від 09.04.2012 року передано ОСОБА_6 у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,1573 га для обслуговування
житлового будинку згідно проведеної
землевпорядної експертизи, по
історично набутих межах по АДРЕСА_1.

До даного рішення доданий зведений
план земельних ділянок АДРЕСА_1 і
АДРЕСА_2 по фактичному користуванню із
зазначенням меж.

Рішенням Ладижинської сільської ради
від 12.01.2012 року № 17-11/У1 ОСОБА_6 та ОСОБА_5
для проведення обстеження надвірних
споруд присадибних ділянок у
відповідності до Проекту забудови
земельних ділянок було рекомендовано
звернутися до інспекції архітектурно
будівельного контролю Уманського
району, а земельні ділянки узаконити
згідно історично складених меж
відповідно до земельного плану.

Вищевказане рішення ради сторонами
оскаржено не було.

Згідно ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Суд першої інстанції вірно врахував
норму ст. 122 ЗК України, з якої
вбачається, що cільські, селищні, міські
ради передають земельні ділянки у
власність або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.
Тобто, з даної норми вбачається, що суд
на прийняття таких рішень законом не
вповноважений.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЗУ
України, виключно судом вирішуються
земельні спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей. Органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, стосовно того, що
позивачем не було надано
правовстановлюючого документа на
право користування земельною ділянкою
по пров. Комсомольському, 5 та не надано
технічну документацію щодо
встановлення меж.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Суд першої інстанції вірно вказав, що
належних доказів які б підтверджували
наявність перешкод у праві
користування та розпорядження
позивачем своїм майном (житловим
будинком) надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості; кожна сторона
зобов"язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може грунтуватися на припущеннях.

Виходячи із викладеного, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються, були
предметом розгляду суду першої
інстанції і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, судова колегія судової палати,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 17 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа: Ладижинська
сільська рада про встановлення меж
земельної ділянки та знесення
самочинного будівництва - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :