________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/9494/14-ц
Провадження № 2/520/5509/14
УХВАЛА

21.08.2014 року суддя Київського районного
суду міста Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою
«ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 надала до суду позовну заяву
«про виселення» та просить: «Ухвалити
рішення щодо виселення з мого
приміщення, яке розташовано за адресою,
АДРЕСА_1 ОСОБА_2».

За правилами виключної підсудності,
встановленими ч. 1 ст. 114 ЦПК України,
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

До позовів, що виникають з приводу
нерухомого майна, зокрема належать
позови про виселення (Постанова
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року).

Враховуючи, що нерухоме майно, з якого
позивач просить виселити відповідача -
квартира за АДРЕСА_1 справа підсудна
Київському районному суду м. Одеси на
підставі ч. 1 ст. 114 ЦПК України.

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України
та з метою перевірки виконання
позивачем п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України при
оформленні позовної заяви, судом
одержано довідки Відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Одеській області, стосовно
місця проживання сторін по справі.

21 серпня 2014 року, при ознайомлені з
інформацією ВАДР ГУ ДМС України в
Одеській області встановлено, що
позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
значаться зареєстрованими за адресою
розташування спірного майна: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і оформленої в
порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок подання та оформлення позовних
заяв встановлений статтями 119, 120 ЦПК
України, якими визначенні вимоги до
форми, змісту позовної заяви та порядку
подання копій позовної заяви та
доданих до неї документів

При ознайомлені з позовною заявою
ОСОБА_1 та додатками до неї встановлені
підстави для залишення позову без руху,
у зв'язку з недодержанням вимогам ст.ст.
119, 120 ЦПК України при оформлені
позовної заяви.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

За правилами ч. 1 ст. 28 ЦК України ім'я
фізичної особи, яка є громадянином
України, складається із прізвища,
власного імені та по батькові, якщо
інше не випливає із закону або звичаю
національної меншини, до якої вона
належить.

При реалізації правоздатності, набутті
і захисті суб'єктивних прав істотне
значення має ім'я фізичної особи, під
яким вона набуває прав та обов'язків та
здійснює їх.

Виходячи з п. 1 Положення «Про паспорт
громадянина України» документом, що
посвідчує особу та підтверджує
громадянство України є паспорт.

Так, ОСОБА_1 при зверненні до суду
додала до позовної заяви копію
паспорта відповідача. При порівнянні
відбиття ім'я відповідача в
паспортному документі з редакцією,
викладеній в позовній заяві
встановлені певні відмінності,
оскільки відповідно до паспорта
по-батькові ОСОБА_2 зазначене, як
«ОСОБА_2», в той час, як в позовній заяві
відповідачем вказано особу «ОСОБА_2».

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_1 не
відбито індекс, а ні позивача, а ні
відповідача.

Позивачем не враховано, що за своєю
суттю адреса - це умовна кодифікація
місця знаходження об'єкту, яка
застосовується з метою поштового
зв'язку. Правила написання адреси,
встановлені Міністерством зв'язку, для
забезпечення якнайшвидшого
пересилання, зберігання і доставляння
поштових відправлень. На всіх адресах
пишеться: назва вулиці, номер будинку і
квартири; назва населеного пункту,
міста; назва району; назва області,
індекс.

Також в позовній заяві відсутні номери
засобів зв'язку відповідача.

Дані обставини мають істотне значення
для здійснення в наступному судових
викликів за правилами ст. 74 ЦПК України.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна містити виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1
вбачається, що позивач просить суд
виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

В той же час, ОСОБА_1 в позовної заяви,
вказує, що місцеперебування
відповідача, з 2002 року їй не відоме.

Отже, з цього приводу випливає й
питання, яке саме право, чи який саме
інтерес ОСОБА_1 порушено ОСОБА_2
позивачу пропонується розглянути
можливість заявити вимоги про визнання
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням у
зв'язку із тривалою відсутністю, з
подальшим зняттям його з
реєстраційного обліку, оскільки
неправильний спосіб захисту права може
стати приводом для відмови у позовних
вимогах.

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Також ОСОБА_1 в своїй позовній заяві
зазначила, що їй на підставі договору
міни, на праві власності належить
двокімнатна квартира АДРЕСА_1, проте в
додатках до позовної заяви додана
копія рішення Київського районного
суду м. Одеси по цивільній справі №
2-1969/2008 від 03.03.2008 року, яким встановлено,
що за договором міни квартиру АДРЕСА_1
прийняли у власність, у рівних частках,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України
частки у праві спільної часткової
власності вважаються рівними, якщо
інше не встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

Також, з цього приводу випливає й
недолік позовної заяви, стосовно
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування (п. 6 ч. 2 ст.
119 ЦПК України).

Як роз'яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

Проаналізувавши свідоцтво про
розірвання шлюбу, факту зміни прізвища
позивача не виявлено.

Отже, виходячи з позовної заяви та
доданих до неї документів, не можливо
встановити наявність чи відсутність
права (частки у праві) власності ОСОБА_1
на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.

Позивачу зауважується, що перелік
документів доданих до позовної заяви
не відповідає сенсу п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, оскільки він є
неконкретизованим.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що,
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух. Разом з тим, Європейський суд
зазначає, що не повинно бути занадто
формального ставлення до передбачених
законом вимог, так як доступ до
правосуддя повинен бути не лише
фактичним, але й реальним (Рішення Суду
у справі Жоффре де ля Прадель проти
Франції від 16.12.1992 року).

За положеннями ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119-120 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву «ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення» - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків протягом п'яти днів з дня
отримання копії цієї ухвали.

Роз'яснити, якщо позивач відповідно до
ухвали судді у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 цього Кодексу позовна заява буде
вважатись поданою в день первісного її
подання до суду. Інакше позовна заява
вважається неподаною і повертається
позивачу, що не перешкоджає повторному
зверненню до суду з цим позовом у
встановленому порядку.

Копію ухвали направити позивачу - до
виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Літвінова І. А.