Дата документу 23.05.2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року.
м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний
суд Запорізької області у складі:

головуючого судді
Пономаренко Л.Е.,

при секретарі
Хричовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
боргу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського
міськрайонного суду з позовними
вимогами до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в яких з
урахуванням уточнень стягнути з ОСОБА_2
грошові кошти в розмірі 504 900 грн.,
моральну шкоду в розмірі 5000 грн., з
ОСОБА_3 грошової кошти в розмірі 1147 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 4
травня 2013 року його син ОСОБА_4 помер.
Він є єдиним спадкоємцем за законом та
прийняв спадщину у встановлений
законом строк. Йому стало відомо, що
26.09.2012 ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_4
грошові кошти в розмірі 45000 доларів США,
які зобов'язався повернути до 31.10.2012. В
той же день між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був
укладений договір поруки, за умовами
якого ОСОБА_3 зобов'язався відповідати
перед ОСОБА_4 у випадку невиконання
ОСОБА_2 зобов'язань за договором позики
від 26.09.2012 в розмірі 1 мінімальної
заробітної плати України (діючої на 1
січня того року, в якому буде
проводитись стягнення). Отримані за
договором позики гроші відповідач
ОСОБА_2 не повернув. Враховуючи, що
позивач є єдиним спадкоємцем за
законом, просить стягнути з
відповідачів на його користь
заборгованість.

В судове засідання позивач не з'явився,
від його представника надійшла заява
про слухання справи за його
відсутністю, проти винесення заочного
рішення не заперечує.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явився, судом неодноразово на
адресу його реєстрації направлялись
виклики. Окрім того, виклик відповідача
ОСОБА_2 був здійснений через оголошення
в газеті «Вісті Придніпров'я», що
вважається належним повідомленням.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3
не з'явився, від нього на адресу суду
надійшла заява про розгляд справи за
його відсутністю, позовні вимоги
визнає.

У зв'язку з неявкою сторін у
відповідності до п.2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового засідання
технічними засобами не здійснюється.

Вивчивши наявні в матеріалах справи
докази, суд прийшов до наступних
висновків.

Судом встановлено, що 26.09.2012 ОСОБА_2
взяв у ОСОБА_4 в борг 45000 доларів США ,
які зобов'язався сплатити до 31.10.2012
року, про що видав йому розписку, що не
суперечить ст. 1046, 1047 ЦК України.

26.09.2012 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був
укладений Договір поручительства №26,
згідно якого ОСОБА_3 взяв на себе
зобов'язання по забезпеченню
повернення ОСОБА_2 боргу ОСОБА_4 в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати.

04.05.2013 ОСОБА_4 помер. Спадкоємцем за
законом після смерті ОСОБА_4 є позивач
ОСОБА_1

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцю
позику у строк та в порядок, що
встановлені договором. Згідно зі ст. 530
ЦК України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.546 та ч.1 ст.547 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі.

Відповідно до ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватись виконання
зобов'язання частково або в повному
обсязі.

Згідно п.1 Договору поруки, ОСОБА_3 взяв
на себе зобов'язання по забезпеченню
виконання зобов'язання боржника в
розмірі 1 мінімальної заробітної плати
України, діючої на 1 січня того року, в
якому буде проводитись стягнення, які
станом на 01.01.2013 складала 1147 гривень.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Оцінивши у сукупності досліджені
докази, суд приходить до висновку, що
грошове зобов'язання відповідачів за
вказаним договором позики та поруки
входить до спадкової маси після смерті
ОСОБА_4, а тому із урахуванням того, що
позивач прийняв спадщину після смерті
свого сина, він має право вимоги до
відповідачів повернення наданої
позики.

У зв'язку з тим, що відповідачі на
вимогу позивача не повернули отриману
позику суму заборгованості слід
стягнути на користь позивача в
примусовому порядку. Враховуючи, що
суду не надано доказів виконання
обов'язків позичальника за договором
позики, стягненню підлягає вся сума в
розмірі 45 000 доларів США, що складає 504900
гривень.

Що стосується вимог щодо стягнення
моральної шкоди, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в цій
частині не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди в
наслідок порушення її прав. Моральна
шкода полягає у фізичному болю і
стражданнях які особа отримала в
наслідок ушкодження здоров'я, у
душевних стражданнях яких зазнала
фізична особа в зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї, у душевних
стражданнях які особа зазнала в зв'язку
з приниженням її честі гідності та
ділової репутації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Як роз'яснив судам Пленум Верховного
Суду України у п. 2 постанови від 31.03.1995
року за № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної (немайнової)
шкоди розглядаються, зокрема: коли
право на її відшкодування
безпосередньо передбачено нормами
Конституції або випливає з її положень;
у випадках коли встановлена
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди, при порушенні
зобов'язань, які підпадають під дію
Закону "Про захист прав споживачів" чи
інших законів, що регулюють такі
зобов'язання і передбачають
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Статтею 1050 ЦК України також не
передбачено відшкодування моральної
шкоди за порушення договору позики.

Таким чином, оскільки між сторонами
виник спір з приводу не виконання
договірних зобов'язань, та в договорі
позики не було передбачено
відшкодування моральної шкоди, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення моральної
шкоди задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею документально підтверджені судові
витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ін.к.НОМЕР_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ін.к.НОМЕР_3, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, грошові кошти в
розмірі 504900(п'ятсот чотири тисячі
дев'ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ін.к.НОМЕР_2, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ін.к.НОМЕР_3, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, грошові кошти в
розмірі 1147(одна тисяча сто сорок сім)
гривень.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ін.к.НОМЕР_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, на користь держави
судовий збір в розмірі 3211(три тисячі
двісті одинадцять)гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ін.к.НОМЕР_2, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_3, на користь держави
судовий збір в розмірі 229(двісті
двадцять дев'ять)гривень 40
(сорок)копійок.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Л.Е.Пономаренко