АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/5551/2014
інстанції: Смирнова Є.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом комунального
підприємства "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва до ОСОБА_1,
яка діє від свого імені та в інтересах
ОСОБА_2, про стягнення заборгованості
за житлово-комунальні послуги, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє від
свого імені та в інтересах ОСОБА_2, на
рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 28 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року комунальне
підприємство "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва (далі - КП
"Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва)
звернулося до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
співвласниками однокімнатної квартири
АДРЕСА_1. В обґрунтування позову
зазначали, що на підставі рішень
Деснянської районної у місті Києві
ради № 16 від 18 лютого 2009 року та № 28 від
10 вересня 2009 року КП "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду" Деснянського району м.
Києва з 1 жовтня 2009 року було визнано
виконавцем послуг з утримання будинків
та прибудинкових територій.

Посилалися на те, що свої обов'язки
виконавця житлово-комунальних послуг
КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва здійснює
вчасно та якісно, однак відповідачка
протягом тривалого часу ухиляється від
виконання своїх обов'язків по сплаті
житлово-комунальних послуг, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість за
період з 1 січня 2002 року по 1 грудня 2013
року в розмірі 4202 грн. 59 коп., яку
позивач просив стягнути з неї на свою
користь.

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 28 лютого 2014 року позов
КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва
задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1, яка діє
від свого імені та в інтересах ОСОБА_2,
на користь КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва
заборгованість за житлово-комунальні
послуги та послуги з утримання будинку
та прибудинкової території за особовим
рахунком НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_1, за
період з 1 січня 2002 року по 1 грудня 2013
року в розмірі 4202 грн. 59 коп., а також
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
яка діє від свого імені та в інтересах
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення про стягнення з неї
заборгованості за житлово-комунальні
послуги в межах трирічного строку
позовної давності. Скаржник зазначає,
що заборгованість по сплаті
житлово-комунальних послуг утворилася
внаслідок тяжких сімейних обставин,
пов'язаних з тим, що вона сама є
інвалідом ІІ групи, при цьому
самостійно утримує свого
недієздатного сина ОСОБА_2 та оплачує
витрати на його лікування; судом
безпідставно відмовлено у задоволенні
її заяви про застосування строку
позовної давності, відповідно до якої з
неї підлягає стягненню на користь
позивача заборгованість по сплаті
житлово-комунальних послуг лише за
останні три роки; також судом було
безпідставно стягнути з неї витрати по
сплаті судового збору, оскільки вона як
інвалід ІІ групи звільняється від
сплати судового збору.

Особи, які беруть участь у справі, в суд
апеляційної інстанції не з'явилися, про
час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
є співвласниками в рівних долях
однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а. с. 12).

Розпорядженням Деснянської районної у
місті Києві державної адміністрації №
1406 від 12 грудня 2003 року ОСОБА_1
призначено опікуном над сином ОСОБА_2,
який рішенням Деснянського районного
суду міста Києва від 14 жовтня 2003 року
визнаний недієздатним.

Із наданого позивачем розрахунку
заборгованості вбачається, що сума
заборгованості за спожиті
житлово-комунальні послуги у
відповідача перед позивачем за період
з 1 січня 2002 року по 1 грудня 2013 року
становить 4202 грн. 59 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідачка, отримуючи
житлово-комунальні послуги у період з 1
січня 2002 року по 1 грудня 2013 року, не
оплачувала їх вартість в повному
обсязі, тому сума заборгованості в
розмірі 4202 грн. 59 коп. підлягає
стягненню з неї в судовому порядку. Суд
також дійшов висновку, що позивач не
пропустив строк позовної давності,
оскільки такий строк перервався
укладенням договору про
реструктуризацію заборгованості за
житлово-комунальні послуги № 598 від 21
жовтня 2010 року.

Проте з такими висновками суду
повністю погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між
виконавцями і споживачами, а також їхні
права та обов'язки визначено у Законі
України "Про житлово-комунальні
послуги" (далі - Закон).

Суб'єктами цього Закону є органи
виконавчої влади, місцевого
самоврядування, виробники, виконавці
та споживачі житлово-комунальних
послуг, а також власники приміщень або
будинків та балансоутримувачі, які
залежно від цивільно-правових угод
можуть бути споживачем, виконавцем або
виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги").

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
виконавець - суб'єкт господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору.

Житлово-комунальні послуги
поділяються за: 1) функціональним
призначенням; 2) порядком затвердження
цін/тарифів (ст. 12 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги").

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання внутрішньо
будинкових приміщень та прибудинкової
території, санітарно-технічне
обслуговування, обслуговування
внутрішньо будинкових мереж, утримання
ліфтів, освітлення місць загального
користування, поточний ремонт,
вивезення побутових відходів тощо); 3)
послуги з управління будинком,
спорудою або групою будинків
(балансоутримування, укладання
договорів на виконання послуг,
контроль виконання умов договору тощо);
4) послуги з ремонту приміщень,
будинків, споруд (заміна та підсилення
елементів конструкцій та мереж, їх
реконструкція, відновлення несучої
спроможності несучих елементів
конструкцій тощо). Примірні переліки
житлово-комунальних та їх склад
залежно від функціонального
призначення визначаються центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Статтями 20, 21 Закону визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - забезпечувати
своєчасність та відповідну якість
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за функціональним
призначенням сума заборгованості
складається з комунальних послуг та
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій. При цьому
період заборгованості визначено
позивачем з 1 січня 2002 року по 1 грудня
2013 року.

Разом з тим, КП "Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду
Деснянської районної у м. Києві ради"
було створено 1 жовтня 2009 року на
підставі рішення Деснянської районної
у м. Києві ради № 16 від 18 лютого 2009 року
та № 28 від 10 вересня 2009 року, а
виконавцем послуг з утримання будинків
та прибудинкових споруд (одного із
видів житлово-комунальних послуг)
визначено лише з 1 жовтня 2009 року.

На підставі рішення Київської міської
ради від 27 жовтня 2011 року № 396/6612
змінено найменування КП "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Деснянської районної у
м. Києві ради" на КП "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду" Деснянського району м.
Києва.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва, як
виконавець, має право ставити питання
про стягнення заборгованості зі
споживача лише за послуги з утримання
будинку та прибудинкових споруд та
лише, починаючи з 1 жовтня 2009 року, тобто
з того часу, коли позивача було
визначено виконавцем послуг з
утримання житлового фонду.

При цьому договір доручення № 1 від 1
серпня 2013 року, укладений між
Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
"Житлорембудсервіс" Деснянського
району м. Києва та КП "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Деснянського району у
м. Києві", не надає право позивачу в силу
ст. 3 ЦПК України на стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги за період з 1 січня 2002 року по 30
листопада 2013 року, які надавалися у цей
період іншою юридичною особою.

Отже, КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва, як
виконавець, має право на стягнення з
відповідачки заборгованості за
послуги з утримання будинку та
прибудинкових споруд за період з 1
жовтня 2009 року по 1 грудня 2013 року,
розмір якої складає 1712 грн. 55 коп (а. с.
98).

За положеннями ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку; у
разі пред'явлення особою позову до
одного із кількох боржників, а також
якщо предметом позову є лише частина
вимоги, право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦК України
позовна заява щодо вимог, визначених у
ч. 1 ст. 96 цього Кодексу, може бути подана
тільки в разі відмови у прийнятті заяви
про видачу судового наказу або
скасування його судом.

Висновок суду першої інстанції про те,
що строк позовної давності перервався
внаслідок укладення договору про
реструктуризацію заборгованості за
житлово-комунальні послуги № 598 від 21
жовтня 2010 року є помилковим, оскільки у
матеріалах справи такий договір
відсутній. При цьому, довідка
начальника ЖЕК-302 про наявність такого
договору не свідчить про його
укладення та, відповідно, не свідчить
про вчинення відповідачем будь-яких
дій щодо визнання нею свого боргу або
обов'язку по сплаті заборгованості
поза межами строку позовної давності.

Разом з тим, у листопаді 2013 року КП
"Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
звернулось до суду із заявою про видачу
судового наказу і 11 листопада 2013 року
за цією заявою Деснянським районним
судом міста Києва видано судовий наказ
про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості
за житлово-комунальні послуги, проте
ухвалою цього ж суду від 12 грудня 2013
року зазначений наказ скасовано.

Враховуючи спеціальний процесуальний
порядок звернення до суду з вимогами
про стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг, при
розгляді даної справи вже в порядку
позовного провадження, визначаючи
строк позовної давності, колегія
суддів вважає, що факт звернення з
заявою про видачу судового наказу
свідчить про переривання строку
позовної давності. З огляду на
викладене при застосуванні позовної
давності та у зв'язку з цим при
визначені періоду, за який вимоги про
стягнення заборгованості не
підлягають задоволенню, суду необхідно
здійснювати відлік строку позовної
давності з дати звернення позивача до
суду із заявою про видачу судового
наказу, тобто з 7 листопада 2010 року.

Таким чином, заборгованість за
житлово-комунальні послуги, що
підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь
КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва, становить
1023 грн. 54 коп. за період з 7 листопада 2010
року по 1 грудня 2013 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
вважає необхідним рішення суду першої
інстанції скасувати і ухвалити нове
рішення про стягнення з ОСОБА_1, яка діє
від свого імені та в інтересах ОСОБА_2,
на користь КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва
заборгованість за житлово-комунальні
послуги в розмірі 1023 грн. 54 коп. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог слід відмовити.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє від
свого імені та в інтересах ОСОБА_2,
задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 28 лютого 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позов комунального підприємства
"Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, яка діє від свого
імені та в інтересах ОСОБА_2, на користь
комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду" Деснянського району м.
Києва заборгованість за
житлово-комунальні послуги в розмірі
1023 грн. 54 коп.

В іншій частині позову комунального
підприємства "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий

Судді: