РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14627/14-ц

пр. № 2/759/5206/14

09 жовтня 2014 року Святошинський
районний суд м.Києва в складі:

головуючої судді:
Т.О. Величко

при секретарі:
А.В. Самайді

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
безпідставно одержаних коштів та
процентів за користування
безпідставно одержаними коштами, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
безпідставно одержаних коштів та
процентів за користування
безпідставно одержаними коштами,
посилаючись на те, що відповідач після
розірвання шлюбу з позивачем за період
з червня 2009 по травень 2012 року
безпідставно одержала грошові кошти з
банківського рахунку відповідача в
сумі 148 644,04 грн. Позивач зазначив, що
відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу, шлюб розірвано з 26.02.2008 року,
однак, незважаючи на це відповідач
продовжувала користуватися зарплатним
картковим рахунком Позивача НОМЕР_1,
який відкрито відповідно до до
договору №0014/00012389 про відкриття
банківського поточного, депозитного
рахунку та обслуговування платіжної
картки від 23.03.2009 року. Відповідно до
умов цього договору АКБ "Укрсоцбанк"
відкрив позивачу, зокрема, рахунок для
зарахування заробітної плати НОМЕР_1.
Позивач зазначив, що згідно виписки ПАТ
"Укрсоцбанк" картрахунок НОМЕР_1 від
11.10.2012 року, відповідачка знімала із
зарплатного карткового рахунку
позивача кошти по карткам: НОМЕР_2 на
суму 65787,06 грн.; НОМЕР_3 - 44668,38 грн.;
НОМЕР_4-38188,60 грн.

Таким чином, всього відповідачем після
розірвання шлюбу в період з 10.06.2009 по
30.05.2012 року із зарплатного карткового
рахунку позивача знято коштів на суму:
148 644,04 гривень, що підтверджується
випискою банку.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав заявлені
позовні вимоги та просив суд позов
задовольнити.

У судовому засіданні предствник
відповідача позов не визнала,
посилаючись на те, що вона відповідачка
вважає, що вимоги позивача є
незаконними і необґрунтованими, та як
наслідок, не можуть бути задоволені
виходячи з наступних підстав:
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, щодо якої
встановлені ці обставини. Крім того
відповідачка зазначила, що відповідно
до ст. 1212 ЦК України, особа яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи без достатньої
правової підстави, зобов'язана
повернути потерпілому це майно. Особа
зобов'язана повернути майно і тоді,
коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала. Представник
відповідача зазначила, що
вищезазначені картки були випущені ПАТ
"Укрсоцбанк" на ім'я ОСОБА_2, таким
чином, платіжні картки на ім'я
відповідача були емітовані в ПАТ
"Укрсоцбанк", з ініціативи позивача, за
його заявою, свідомо, з розумінням
механізму користування такими
платіжними картками, крім того, як
випливає з норм Положення про порядок
емісії спеціальних платіжних засобів і
здійснення операцій з їх використанням
від 30.04.2010 року №223, позивач самостійно
повинен здійснювати контроль за рухом
кошті по його картковому рахунку,
відповідачка зазначає, що відповідно
до п. 1.1 ст. 1 "Предмет договору" Договору
№0014/00012389 про відкриття банківського
поточного, депозитного рахунку та
обслуговування платіжної картки від
23.03.2009 року , укладеного між ПАТ
"Укрсоцбанк" та ОСОБА_1, Банк відкриває
Держателю Рахунок/Рахунок та Депозит,
відповідно до п.п. 1.1.1.1 п.1.1.1 відкрито
рахунок НОМЕР_1 на умовах тарифного
пакету "Універсальний", саме на цьому
рахунку здійснювався рух коштів, щодо
яких висуваються позовні вимоги
відповідно до наявної в матеріалах
справи банківської виписки, згідно з
п.п. 1.1.1.3 п. 1.1.1 зазначеного Договору
процентна ставка на залишок коштів за
рахунком складає 0,00 проценів річних,
а тому відповідачка вважає позов не
обґрунтованим та просить відмовити у
задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи,
оцінюючи в сукупності зібрані по
справі докази, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно
Договору №89 від 23.03.2009 року (
а.с.42,43,88-93) АКБ СБ "Укрсоцбанк" відкрив
ОСОБА_1 рахунок та депозит на умовах
передбачених вказним договором, яка
була зарплатною карткою позивача.

Судом встановлено, що вказаною
позивач згідно заяви до банку ( а.с.90-93)
просив видати додаткову картку для
відповідачки яка була його колишньою
дружиною, для проведення нею
розрахунків з його зарплатного
рахунку, також у дружини позивача гр..
ОСОБА_3 була додаткова картка, яка також
нею користувалася та знімала гроші з
карткового рахунку, відкритого згідно
Договору №89 від 23.03.2009року.

Судом встановлено, що згідно
доказів поданих сторонами у справі до
справи позивач не підтвердив суду, що у
нього з відповідачкою була
домовленість щодо ліміту використання
грошових коштів з карткового рахунку
та обов»язковість їх повернення, або
поповнення карткового рахунку

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 28.05.2013 року,
що не спростовано згідно рішення
Апеляційного суду м. Києва ( а.с.12-18) в
запереченнях проти позову відповідач
ОСОБА_1 повідомив, що після розірвання
шлюбу він сумлінно виконує свій
обов»язок щодо утримання доньки,
приймає активну участь у її вихованні.
За весь період, після розірвання щлюбу,
ОСОБА_2 безперешкодно користувалась
його платіжною карткою, оплачувала
грошовими коштами з даної картки усі
потреби доньки. Такі твердження не
спростовані доводами та доказами
представника відповідача.

Судом встановлено, що між
позивачем та відповідачем не існувало
будь-яких домовленостей щодо
користування карткою, ліміту
використання грошових коштів та
порядок їх повернення або поновлення
карткового рахунку, такі докази
позивачем не наданою, а також не
повідомлено про підстави звільнення
від доказування.

Суд не погоджується із
твердженнями позивача, що не
підтверджено доказами, що між
сторонами у справі існували
зобов»язальні відносини, щодо
користування додатковою карткою, яку
позивач оформив для відповідача лише
для її користування, а не розпорядження
та володіння, оскільки таких
повноважень позивач відповідачу не
надавав.

А тому суд дійшов висновку що
позов не доведений та задоволенню не
підлягає.

На підставі вищенаведеного,
керуючись ст. ст. 6, 11, 14, 15, 16, 525, 526, 610, 611,
629 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-208, 212-218,
294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення безпідставно
одержаних коштів та процентів за
користування безпідставно одержаними
коштами- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Святошинський районний суд м. Києва,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з часу його
проголошення, а у разі відсутності
осіб, які брали участь у справі,
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення цього суду.

Суддя:
Т.О. Величко