АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/2224/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2362/14
Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В.
Доповідач Петренко В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області у складі:

Головуючого: судді Петренка В.М.,

Суддів: Лобова О.А., Акопян В.І.

при секретарі - Фадєйкіній Н.Б.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на рішення Хорольського районного суду
Полтавської області від 19 червня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення боргу за договором
позики

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, -

В С Т А Н О
В И Л А :

Рішенням Хорольського районного суду
Полтавської області від 19 червня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
суму заборгованості за договорами
позики від 26.11.2011 року та 19.12.2012 року в
розмірі 165 000 грн. та судовий збір.

З рішенням не погодився ОСОБА_1 В
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
постановити нове, яким у задоволенні
позову відмовити. При цьому зазначав,
що коштів у позивача не брав і розписок
не підписував

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач отримавши від позивача
грошові кошти на загальну суму 165 000
грн., що підтверджується розписками та
зобов'язавшись повернути їх, свої
зобов'язання не виконав, тому сума
боргу підлягає стягненню.

Зазначений висновок суду ґрунтується
на вимогах закону, досліджених судом
доказах, яким надана належна правова
оцінка і є правильним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Згідно до ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором, або законом.

Відповідно ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає другій стороні
(позичальникові) у власність гроші, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей.

За правилами ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
на підтвердження договору позики та
його умов може бути представлена
розписка позичальника.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договір позики має бути
укладений у письмовій формі, рішення
суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або
речі насправді не були одержані
позичальником від позикодавця
або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено
договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

Жодна з сторін по справі не
зверталася до суду з позовом про
визнання договорів позики недійсними,
тому вони є діючими.

Згідно матеріалів справи, 12 червня 2011
року ОСОБА_1 взяв у позивача у борг на
власні потреби грошові кошти в розмірі
25 000 грн. та надав на підтвердження
отримання коштів розписку.
Зобов'язався повернути борг не пізніше
01 жовтня 2012 року. Також, 19 грудня 2012 року
ОСОБА_1 ще отримав від позивача грошові
кошти в борг в розмірі 140 000 грн. та
надав на підтвердження цього розписку
(а.с.6-7).

Відповідно до висновку експерта № 35
від 27.05.2014 року підпис в розписці від
26.06.2011року та в розписці від 19.06.2012 року
виконані ймовірно ОСОБА_1.

В ході судового розгляду справи
боржником ОСОБА_1 не надано жодного
належного доказу на підтвердження
факту погашення боргу.

Вирішуючи спір, суд з урахуванням
вищенаведеного дійшов до правильного
висновку про те, що заборгованість
відповідача за договором позики
підтверджується його письмовим
зобов'язанням, яке містить усі ознаки
розписки ( а. с. 6-7) і розмір
заборгованості в цілому становить 165 000
грн..

На підставі вищевикладеного та
враховуючи положення ст. ст. 11, 60 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
повно та всебічно дослідив надані
сторонами докази, яким дав належну
правову оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є
необґрунтованими і не належать до тих
підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314,
315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Хорольського районного суду
Полтавської області від 19 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя
В.М.Петренко

Судді:
В.І.Акопян

О.А.Лобов

З оригіналом згідно

Суддя
В.М.Петренко