Справа № 1301/981/2012
Головуючий у 1 інстанції: Пещук Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/1500/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шумська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючий суддя:
Шумська Н.Л.

судді:
Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі:
ОСОБА_2, представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на рішення
Бориславського міського суду
Львівської області від 03 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бориславського міського суду
Львівської області від 03 грудня 2013 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди задоволено частково; стягнуто
з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 47 943, 47 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди, 5 000
грн. відшкодування моральної шкоди, а
всього стягнуто з ОСОБА_4 52 943,47 грн.; в
задоволенні решти позову відмовлено;
вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила відповідачка
ОСОБА_4. В апеляційній скарзі
покликається на незаконність,
необгрунтованість, неповне з'ясування
обставин справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
зазначає, що як з висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 1689 від
29.08.2013 року, так і з наданого позивачем
як доказу, який сторони не оспорювали,
листа Акціонерної страхової компанії
"Інго Україна" за № 3496 від 04.11.2010 року,
видно, що витрати на ремонт
транспортного засобу Nissan Almera р.н.
НОМЕР_1 перевищують вартість
транспортного засобу., тому ремонт
даного автомобіля є економічно
необгрунтованим. Позивач заяви про
згоду на визнання вказаного
транспортного засобу фізично знищеним
ні суду, ні відповідачу не подав, а тому
відповідно до п. 15 ч. 3 Постанови №4 від
01.03.2013 року власнику пошкодженого
транспортного засобу відшкодовується
різниця між вартістю транспортного
засобу до та після ДТП, тобто різниця
складає 8 629 грн. Щодо моральної шкоди,
то вважає таку недоведеною. Просить
рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 03 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, яким стягнути з
ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 8 629 грн.,
автомобіль залишити позивачу, в
задоволенні решти вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
з'ясувавши обставини справи,
перевіривши докази та доводи скарги,
колегія суддів вбачає підстави для
часткового задоволення скарги та зміни
рішення суду.

Задовольняючи позов частково та
стягуючи з відповідача на користь
позивача 47 943 грн. 47 коп. майнової шкоди
та 5000 грн. моральної шкоди, суд першої
інстанції правильно виходив зі змісту
правовідносин по заподіянню шкоди
позивачу винними діями відповідача.
Однак при визначенні суми майнового
відшкодування суд першої інстанції не
врахував обставин справи, висновків
судової експертизи та заперечення
позивача із висновком про фактичне
знищення транспортного засобу, що
призвело до неправильного визначення
розміру майнового відшкодування.

Частково погоджуючись з доводами
апеляційної скарги, колегія суддів
приймає до уваги висновки №1689 судової
автотоварознавчої експертизи від
29.08.2013року (а.с.157-162) та №147 від
21.11.2011року. Експертами встановлено, що
вартість відновлювального ремонту
перевищує вартість автомобіля на
момент ДТП.

Відповідно до роз'яснень п.15 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справи №34 від 01.03.2013року
«Про деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», якщо
пошкоджений транспортний засіб не може
бути відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди,
пов'язаної з фізичним знищенням
транспортного засобу, регламентовано
статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі
статтею 8 ЦК (аналогія закону) може
застосовуватись не лише страховиком, а
й іншими особами, які здійснюють
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, та відповідають за завдану
шкоду. Тобто транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим, а власник
транспортного засобу згоден із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою,
проведеною відповідно до вимог
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди. У разі
якщо власник транспортного засобу не
згоден із визнанням транспортного
засобу фізично знищеним, йому
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати з евакуації транспортного
засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж
транспортний засіб визнано фізично
знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам з евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, суд першої інстанції не
дав правової оцінки відмови позивача у
визнанні його транспортного засобу
фізично знищеним, не врахував
роз'яснень зазначеної Постанови
Пленуму ВСС, помилково визначив розмір
майнового відшкодування в сумі 47
943грн.47коп., яка підлягає зміні.

Від визначеної імовірної ринкової
вартості автомобіля позивача 80
грн.50коп. (п.3 висновку експерта (а.с.28-31)
відняти вартість автомобіля після ДТП-
38 000грн. відняти 24990грн. (сплачено
страховою компанією) = 17 621,52грн., ця
сума підлягає стягненню на користь
позивача. При цьому транспортний засіб
залишається у його володінні.

За роз'ясненнями Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008року
№12 «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку» п.19 за наявності підстав,
передбачених статтею 309 ЦПК,
апеляційний суд скасовує чи змінює
рішення суду першої інстанції.
Зазначеними підставами є: неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи; недоведеність обставин,
що мають значення для справи, які суд
вважає встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

При цьому судам необхідно виходити з
того, що:

- неповним з'ясуванням судом обставин,
що мають значення для справи, слід
вважати неправильне визначення
предмета доказування чи не з'ясування
обставин, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, або інших
фактичних даних, неправильну
кваліфікацію правовідносин сторін, які
випливають із встановлених обставин
тощо;

- невідповідність висновків суду
обставинам справи вважається у тому
разі, якщо останні встановлені судом
повно та правильно, проте висновки з
установлених обставин зроблено
неправильно.

Посилання в апеляційній скарзі на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважав установленими, чи на
невідповідність висновків суду
обставинам справи підлягає перевірці
апеляційним судом шляхом дослідження
доказів, яким, на думку особи, що
подала апеляційну скаргу, суд першої
інстанції не дав оцінки або дав
неправильну оцінку.

Тому доводи апеляційної скарги
відповідача, які стосуються
неправильного визначення судом першої
інстанції суми стягнення майнової
шкоди колегія суддів вважає
обґрунтованими. Рішення суду не у
повній мірі відповідає вимогам ст.212, 213
ЦПК України. Однак можливо усунути
порушення без його скасування,
змінивши суму відшкодування шкоди та
розмір судових витрат.

Рішення суду в частині відшкодування
моральної шкоди законне та
обґрунтоване, доводи апеляційної
скарги не ставлять його під сумнів.
Тому решту рішення колегія суддів
залишає без змін.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ч.1 ст.309, ч.2
ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 03 грудня 2013 року
змінити в частині задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 17
621 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять
одну) грн. 52 коп. відшкодування майнової
шкоди.

У решті рішення, а саме в частині
відшкодування 5000 грн. моральної шкоди,
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 176 грн. 21коп. судового
збору на користь держави.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення й
може бути оскаржено протягом 20-ти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Н.Л. Шумська

Судді:
Л.Б. Струс

М.М. Шандра