Провадження № 2/734/714/14
Справа
№ 734/2451/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 жовтня 2014 року
смт Козелець

Козелецький районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого-судді
Бузунко О.А.

при секретареві
Галюк Л.В.

у присутності позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,

встановив:

До Козелецького районного суду
Чернігівської області надійшла
позовна заява ОСОБА_1 про визнання
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач є квартиронаймачем вказаної
квартири. Свого часу в цій квартирі
проживали брат позивача ОСОБА_2 та
племінник позивача ОСОБА_3, проте вони
протягом 3 років не проживають за
вищевказаною адресою, тобто
відповідачі відсутні за вказаною
адресою понад 6 місяців.

В судовому засіданні позивач
підтримала повністю заявлені нею
позовні вимоги з підстав, викладених в
позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не
з'являлися. На підставі ст. 74 Цивільного
процесуального кодексу України (далі
по тексту - ЦПК України) відповідачі
викликалися в суд через оголошення в
пресі.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, всебічно та повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають істотне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1.
Згідно з довідкою Остерської КЕЧ
Будинкоуправління № 1 від 08 серпня 2014
року за № 381 на вищевказаній житловій
площі зареєстровано з правом на площу 5
осіб: позивач ОСОБА_1, донька ОСОБА_4, син
ОСОБА_5, брат ОСОБА_2 та племінник
ОСОБА_3.

З матеріалів, отриманих від
Козелецького РС УДМС України в
Чернігівській області, вбачається, що
за станом на 15 жовтня 2014 року ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 значаться як зареєстровані в
АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Остерської КЕЧ
Будинкоуправління № 1 від 03 жовтня 2014
року за № 160 особовий рахунок на
квартиру АДРЕСА_1 відкрито на ОСОБА_1;
квартира за вказаною адресою відомча
та належить до житлогово фонду
Міністерства оборони України.

Згідно з актом фіксування факту не
проживання від 08 серпня 2014 року за
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01
грудня 2011 року по 08 серпня 2014 року не
проживають у вказаній квартирі. В
квартирі фактично проживає та сплачує
квартплату, та комунальні послуги
квартиронаймач ОСОБА_1.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_2
та ОСОБА_3 не проживають в АДРЕСА_1 понад
6 місяців. Причини залишення
відповідачами квартири свідкам
невідомі.

Статтею 71 Житлового кодексу УРСР (далі
по тексту - ЖК УРСР) встановлено, що при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР суд визнає особу
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» за № 2 від 12
квітня 1985 року роз'яснено судам, що у
справах про визнання наймача або члена
його сім'ї таким, що втратив право
користування житловим приміщенням (ст.
71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Таким чином, з урахуванням того, що в
судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживають в
АДРЕСА_1 понад 6 місяців, беручи до
уваги, що в матеріалах справи відсутні
дані про поважність причин їх
непроживання, суд вважає за необхідне
позов задовольнити та визнати ОСОБА_3
та ОСОБА_2 такими, що втратили право
користування спірною квартирою.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК РСР, ст.ст. 10, 11, 60,
88, 209, 212, 214-223 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на
користь ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_2,
РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати в розмірі
331 (триста тридцять одна) гривня 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на
користь ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_2,
РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати в розмірі
331 (триста тридцять одна) гривня 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
із дня проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів із дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Бузунко О.А.