УхвалА

іменем україни

15 жовтня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І., Луспеника Д.Д.,
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») на рішення
Рожищенського районного суду
Волинської області від 21 травня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 1 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 6 березня 2008 року
ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 7 тис.
грн у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконував
та станом на 30 червня 2013 року має
заборгованість у розмірі 22 765
грн 13 коп., яку позивач просив суд
стягнути з нього на свою користь та
понесені судові витрати.

Рішенням Рожищенського районного суду
Волинської області від 21 травня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 1 серпня 2014 року, у задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий судовий
розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
на підставі доказів, поданих сторонами,
що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що банк пропустив
строк позовної давності, про
застосування якого заявив відповідач
(а. с. 66), оскільки звернувся із позовом у
липні 2013 року про стягнення кредиту,
наданого відповідачу 6 березня 2008 року
на платіжну картку на рік.

Зазначений висновок відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній у постанові від 19
березня 2014 року у справі № 6-14цс14, яка
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Рожищенського районного суду
Волинської області від 21 травня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 1 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта