Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3227/14
Головуючий у 1 інстанції: Кочева І.В.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„02" жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Осоцького І.І.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» в особі
представника Шуліки Аліни
Володимирівни на рішення
Василівського районного суду
Запорізької області від 21 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»,
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», за участю третіх осіб на
стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третьої особи на стороні відповідачів:
приватного нотаріуса Василівського
районного нотаріального округу ОСОБА_6,
про захист прав споживача, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом, який в ході
розгляду справи був неодноразово
уточнений, до ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ
«Акцент-Банк» про захист прав
споживача.

У позові зазначав, що 30 липня 2007
року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був
укладений кредитний договір № ZPDNGA
00002271, зі строком виконання
позичальником зобов"язань 28 липня 2017
року.

Відповідно до п.7.1.1 договору, банк
зобов'язався надати йому кредитні
кошти шляхом видачі готівки через касу
на строк з 30.07.2007 року по 28.07.2017 року
включно у вигляді не поновлювальної
лінії у розмірі 13 200,00 доларів США на
наступні цілі: 12 000,00 доларів США для
ремонту квартири та у розмірі 1 200,00
доларів США на сплату страхових
платежів у випадках та в порядку,
передбачених п.п. 2.1., 2.2.7 договору, зі
сплатою відсотків за користування
кредиту у розмірі 0,92% на місяці на суму
залишку заборгованості по кредиту.

Зазначає, що він мав намір взяти
кредит в сумі 12 000,00 доларів США і
ніякого додаткового кредиту в сумі 1
200,00 доларів США для оплати страхових
платежів від банку не вимагав. Цей
додатковий кредит наполегливо
пропонував йому банк, як додаткову
послугу. Таким чином, банком йому була
фактично нав'язана послуга у вигляді
додаткового кредиту на оплату
страхових платежів в сумі 1 200,00 доларів
США, а основне зобов'язання банку
зросло до обов'язкової суми 13
200,00доларів США.

Також 30.07.2007 року, в забезпечення
його грошових зобов'язань за кредитним
договором, між ним та ПАТ КБ
«ПриватБанк» був укладений іпотечний
договір. Для визначення його основного
зобов'язання перед банком, п.5 договору
іпотеки було передбачено, що одночасно
з укладенням договору іпотеки від
30.07.2007 року іпотекодавці, які є третіми
особами по справі, і він, як боржник,
підписують в одному оригінальному
екземплярі Заставну і передають її
іпотекодержателю.

Мотивами позову зазначає необхідність
відновлення виконання зобов'язань по
кредитному договору, кредитором по
якому з 25 грудня 2007 року, відповідно до
договору факторингу від 01 листопада 2007
року, є ПАТ КБ «Акцент - Банк».

Не погоджується з тим, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» частину кредиту в сумі
1 200, 00 доларів США надав на сплату
страхових платежів, внесення яких мало
здійснюватися вказаним банком, однак
цієї суми коштів він не отримував і
вона на його рахунок не зараховувалась.

Положення кредитного договору в
частині розділів 1, 6, п.п.1.1, 7.1, 2.1.3, 2.2.7
кредитного договору вважає
несправедливими, суперечливими,
оскільки з їх змісту неможливо
встановити розмір його зобов'язання.

Зазначає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не
здійснював сплату замість нього
страхових платежів та надав фальшиві
меморіальні ордери, цей банк не є
належним вигодонабувачем за
договорами страхування, страхові
платежі необґрунтовано віднесені, як
його борг, в тіло кредиту, на них
необґрунтовано нараховані проценти та
пеня.

На теперішній час, у зв'язку з ростом
курсу долару США, він не може
сплачувати передбачений кредитним
договором щомісячний платіж.

Також зазначає, що він не отримував від
ПАТ КБ «ПриватБанк» 13 200,00 доларів США, а
фактично отримав лише 11 631,63 доларів
США.

Відповідно до рішення Апеляційного
суду Запорізької області від 31 серпня
2013 року, з 25 грудня 2007 року ПАТ КБ
«Приватбанк» втратив право вимоги до
позивача в частині отримання від нього
грошових коштів періодичними
платежами, таке право перейшло до ПАТ
«Акцент-банк».

Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк»
неналежним чином виконав свої
зобов'язання перед фактором ПАТ КБ
«Акцент-Банк», останньому не були
передані його зобов'язання за
договором іпотеки та права
вигодонабувача за договорами про
страхування.

Він також не погоджується з черговістю
погашення його грошових зобов'язань та
віднесенням недоплаченого
періодичного платежу, нарахуванням
процентів та пені.

Підставою визнання недійсним
іпотечного договору від 30 липня 2007 року
вважає його невідповідність змісту та
розміру основного зобов'язання, строку
і порядку його виконання, вимогам для
правочину (договору), яким встановлене
основне зобов'язання. Формулювання п.7.1
кредитного договору в частині надання 1
200,00 доларів США з застосуванням
порядку надання цієї суми відповідно
до п.п. 2.1.3; 2.2,7 Кредитного договору,
унеможливлює встановлення основного
зобов'язання в сумі 13 200,00 доларів США з
датою повернення 28 липня 2017 року.

Крім того, підставами для скасування
іпотечного договору вважає положення
ч.4 ст.3, ч.2 ст.7 Закону України «Про
іпотеку», оскільки кредитним договором
не встановлені критерії, які
дозволяють встановити розмір вимоги на
конкретний час протягом строку дії
основного зобов'язання.

Підставою визнання недійсною
заставної серії ПБ № 012320 від 30 липня 2007
року вважає підміну ПАТ КБ
«Приватбанк» обов'язкового виконання
частини свого основного зобов'язання в
сумі 1 200,00 доларів США у виді додатково
наданого кредиту на рахунок позивача,
відкритий у відповідності до п. 1.1; 7.1
кредитного договору, з якого банк
повинен виконувати передбачені
договором страхування платежі з датою
повернення 28 липня 2017 року, на інші
умови надання кредиту і не на строк до 28
липня 2017 року , як це встановлено в п. 33.2
іпотечного договору, а тільки на 30 днів
(по правилам надання кредиту у виді
поновлювальної лінії), причому в разі
непогашення суми страхових платежів на
протязі 30 днів, на цю суму поширюється
не процентна кредитна ставка 0,92% на
місяць, а процентна ставка 2,43%, яка
встановлює у відповідності до ст. 624 ЦК
України процент неустойки у виді
штрафу за своєчасно не погашену
заборгованість.

Заставна є розпискою позичальника, яка
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми, тоді як
позивач відповідно до ордеру
розпорядження 30 липня 2007 року отримав
від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит (позику)
готівкою на суму 12 000,00 доларів США, тому
станом на 30 липня 2007 року позивач мав
право надати, а відповідач - ПАТ КБ
«ПриватБанк» мав право отримати
розписку у виді Заставної серії ПБ №
012320 на суму не більше 12 000,00 доларів. США.

На підставі рішення Апеляційного суду
Запорізької області від 31 липня 2013 року
вважає за необхідне визнати оплату
страхових платежів відповідачем ПАТ КБ
«ПриватБанк» по договору страхування
майна та договору особистого
страхування на протязі шести років
такими, що виконані на користь
неналежного вигодонабувача, який
втратив право іпотекодержателя з 25
грудня 2007 року за договором факторингу.

На його думку, надання йому кредиту на
оплату страхових платежів не
підтверджено ПАТ КБ «ПриватБанк»
допустимими доказами.

Підставою визнання недійсними та
скасування п.6.4. та першого речення п.3.4
кредитного договору щодо нарахування
відсотків та розрахунку
заборгованості, зазначає ч. 2, п. п. 3;
10; 14; 16 ч. З ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів», вважаючи ці
умови договору несправедливими, а
встановлення нової редакції першого
речення п.3.4. кредитного договору
вважає правомірним: « 3.4. Нарахування
відсотків здійснюється в останню дату
сплати відсотків, при цьому відсотки
розраховуються на фактичний залишок
заборгованості за кожен календарний
день по відсотковій ставці,
розрахованій за формулою: місячна
процентна ставка: (поділена) на
фактичну кількість календарних днів в
конкретному місяці користування
кредитом...».

Підставою для визнання недійсними
фінансових документів ПАТ КБ
«ПриватБанк» - меморіальних ордерів,
бухгалтерських відомостей «Актив»
залишку по рахункам та інших, які є у
справі, за період з 31 липня 2007 року по 25
грудня 2007 року зазначає заниження
погашення його основного зобов'язання
у зв"язку із застосуванням обома
банками розрахункової процентної
ставки за користування кредитом, яка не
передбачена та не узгоджена кредитним
договором; невірне встановлення ПАТ КБ
«ПриватБанк» залишку основного
зобов'язання (завищеного) на 25 грудня 2007
року; зарахування ПАТ КБ «Акцент Банк»
всіх сум страхових платежів за шість
років в «сальдо прострочене» (залишок
тіла кредиту) з нарахуванням на цю
частину не місячного проценту 0, 92%, не
2,43% на місяць, а по неналежним чином
розрахованому проценту 29,16%.

Просить також стягнути 1 824,00 доларів
США за неналежне надання послуги з
надання фінансового інструменту, з
порушенням вимог закону України «Про
бухгалтерський облік», та зарахувати
цю суму при встановленні суми
основаного зобов'язання станом на 25
грудня 2012 року, яку встановити в
розмірі 3397,02 дол. США, як початкову
базову суму нарахування процентів за
користування кредитом станом на 25
грудня 2012 року, що підтверджується його
розрахунком - «Відомістю виконання
зобов'язань по кредитному договору...»

Вимоги про визнання правомірним до
встановлення судом дійсного розміру
основного зобов'язання (залишку тіла
кредиту) станом на 25 грудня 2012 року
призупинення виконання зобов'язань з 25
грудня 2012 року за кредитним договором
мотивував своїм розрахунком
заборгованості та сплатою платежів у
більших сумах, ніж було встановлено
кредитним договором (п.7.1) - 197,67 доларів
США замість 190,62 доларів США, порушенням
банком при розподіленні місячного
платежу п.3.3 кредитного договору і ст.534
ЦК України.

Вимоги про стягнення з ПАТ КБ
«ПриватБанк» 2 758 грн. 57 коп. пені за
період з 31 липня 2008 по 16 жовтня 2012 року
мотивував односторонньою відмовою
банку надати додатковий кредит (1200 дол.
США) по процентній ставці 0,92% в місяць з
датою погашення цього кредиту 28 липня
2017 року для оплати страхових платежів
за другий - шостий роки виконання
договірних зобов'язань відповідно до п.
7.1 кредитного договору та п. 33.2
іпотечного договору.

Вимоги про повернення
правовстановлюючих документів на
право власності позивача на квартиру
за адресою: АДРЕСА_1 у складі
документів відповідно до Акту прийомки
- передачі від ЗО липня 2007 року:
свідоцтво про право власності від
21.05.2004 року; виписка з реєстрації права
власності на нерухоме майно N2 5984568 від
26.05.2004 року; технічний паспорт на
квартиру АДРЕСА_1 реєстр. № 22-30 (5984568)
мотивовано тим, що працівники банку
отримали оригінали вказаних
документів для виготовлення копій, що
було необхідно для оформлення кредиту,
однак в подальшому на неодноразові
вимоги повернути ці документи банк не
реагував. Знаходження документів в
банку порушує його права, як власника,
створює перешкоди для повної
реалізації ним зазначеного права,
зокрема, позбавляє можливості скласти
заповіт на квартиру.

Вимоги про стягнення з ПАТ КБ
«Приватбанк» на відшкодування
моральної шкоди 6258 грн. (семи
мінімальних пенсій) мотивував
односторонньою відмовою від виконання
зобов'язань за кредитним договором та
протиправним намаганням банку
накласти стягнення на предмет іпотеки
на свою користь, проведенням нечесної
підприємницької практики, забороненої
ст. 19 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Остаточно просив у позові : визнати
частину абзацу 1 п.7.1. кредитного
договору № ZPDNGA 00002271 від 30 липня 2007
року, укладеного між ним та ПАТ «КБ
«ПриватБанк»: «... у вигляді не
поновлювальної лінії у розмірі 13200 дол.
США, на наступні цілі: 12000 дол. США для
ремонту квартири, а також у розмірі 1200
дол. США на сплату страхових платежів у
випадках та порядку, передбачених п.п.
2.1.З., 2.2.7 даного договору зі сплатою за
користування кредитом...» - недійсною та
встановити наступну редакцію цієї
частини абзацу 1 п.7.1: «у вигляді не
поновлювальної лінії у розмірі 12000 дол.
США, на наступні цілі: 12000 дол. США для
ремонту квартири зі сплатою за
користування кредитом...»;

визнати недійсним іпотечний договір №
ZPDNGA00002271 від 30 липня 2007 року, укладений
ним та співвласниками: ОСОБА_4 та ОСОБА_5
- АДРЕСА_1 в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором;

визнати недійсною заставну серії ПБ
№012320 від 30 липня 2007 року;

на підставі рішення Апеляційного суду
Запорізької області від 31 липня 2013 року
визнати оплату страхових платежів
відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» по
договору страхування майна № ZPDNGA 49732
від 30 липня 2007 року та договору
особистого страхування № ZPDNLK000 49733 від
30 липня 2007 року на протязі 6 місяців
такими, що виконані на користь
неналежного вигодонабувача - ПАТ КБ
«ПриватБанк», який втратив права
іпотеко держателя з 25 грудня 2007 року - з
дати вступу в силу договору факторингу
№1 від 01 листопада 2007 року;

визнати п.6.4 та перше речення п.3.4
кредитного договору щодо нарахування
відсотків недійсним на підставі ч.2
п.п.3, 10, 14,16 ч.3 ст.18 Закону України «Про
захист прав споживачів», як
несправедливі умови договору; визнати
недійсними фінансові документи
відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк»
(меморіальні ордери, бухгалтерські
відомості «Актив» залишку по рахункам
(реєстрах) та інші), що містяться в
матеріалах справи за період з 31 липня
2007 року по 25 грудня 2007 року;

встановити, що відповідачами
неналежним чином виконана на підставі
п.7.1 кредитного договору додаткова
послуга надання фінансового
інструмента і оплату за надання цієї
послуги за період з 31 липня 2007 року по 25
грудня 2012 року (24 дол. США щомісячно за 76
місяців), всього 1 824,00 доларів США,
врахувати при встановленні основного
зобов'язання і встановити його у сумі 3
397,02 доларів США, як початкову базову
суму для нарахування процентів за
користування кредитом станом на 25
грудня 2012 року;

до встановлення судом основного
зобов'язання по кредитному договору
(залишку тіла кредиту) станом на 25
грудня 2012 року визнати правомірним
відповідно до ч.4 ст.545 та ч.3 ст.538 ЦК
України призупинення ним виконання
кредитних зобов'язань періодичними
місячними платежами в сумі 190,62 доларів
США, відповідно до п.7.1 кредитного
договору, починаючи з 25 грудня 2012 року;

відповідно до п.4.2 кредитного договору
стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його
користь 2 758 грн. 57 коп. пені за період з
31 липня 2008 року по 16 жовтня 2012 року у
зв'язку з односторонньою відмовою
вказаного банку надати додатковий
кредит по процентній ставці 0,92% в
місяць, з датою погашення цього кредиту
28 липня 2017 року для оплати страхових
платежів за другий - шостий роки
виконання договірних зобов'язань
відповідно до п.7.1 кредитного договору
п п.33.2 іпотечного договору;

зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк»
повернути йому правовстановлюючі
документи про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, передані за актом
прийому-передачі від 30 липня 2007 року:
свідоцтво про право власності від 21
травня 2004 року; виписку з реєстру прав
власності на нерухоме майно № 5984568 від
26 травня 2004 року та технічний паспорт
на вказану квартиру;

стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
відшкодування моральної шкоди 6258 грн.

Рішенням Василівського районного
суду Запорізької області від 21 травня
2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» повернути - ОСОБА_2
документи отримані за актом
прийому-передачі від 30 липня 2007 року:

свідоцтво про право власності бн від 21
травня 2004 року, засвідчене ОСОБА_7 -
міським головою, зареєстроване та
видане відповідно до розпорядження від
20 травня 2004 року за №99;

виписку про реєстрацію права власності
на нерухоме майно № 5984568 від 26 травня 2004
року;

технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1
інвентарний номер - бн, реєстраційний
номер 22-30 ( 5984568).

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь держави судовий збір в сумі 22
грн. 94 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду в частині відмови
у задоволенні його вимог скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги повністю.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» в особі представника
Шуліки А.В., посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду в частині задоволення вимог
ОСОБА_5 скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким у
задоволення позовних вимог щодо
повернення оригіналів
правовстановлюючих документів на
предмет іпотеки відмовити.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає відхиленню, а апеляційна
скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі
представника Шуліки А.В. задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення в частині
відмови у задоволенні заявлених ОСОБА_2
вимог, суд повно та всебічно втановив
фактичні обставини справи, оцінив
надані по справі докази у
відповідності до вимог ст. 212 ЦПК
України та правильно застосував норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, а тому дійшов
обгрунтованих висновків про те, що
частина із заявлених вимог є
безпідставними, частина-недоведеними,
а вимоги щодо визнання недійсними
бухгалтерських та фінансових
документів не є передбаченим законом
способом захисту, враховуючи, що самі
по собі такі документи є не
правочинами, а розрахунковими
документами, що мають значення доказу у
цивільній справі.

Можливість визнання доказової
сили таких документів може
вирішуватися лише у справі за позовом
про захист права, якщо позовні вимоги
підтверджуються або спростовуються
названими документами, оскільки в суді,
за загальним правилом, захищаються
права, що порушуються або оспрюються, а
не фіксуються докази.

При цьому суд правильно виходив з
того, що за вимогами ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Застосування конкретного
способу захисту цивільного права
залежить від змісту суб"єктивного
права, за захистом якого звернувся
позивач, та від характеру його
порушення.

Обрання особою певного способу
захисту є виключним правом позивача і в
силу ст. 11 ЦПК України не може
змінюватися за ініціативи суду.

Обрання особою невірного
способу захисту порушеного права є
підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що 26 липня 2007
року позивач ОСОБА_2 звернувся із
заявою до ЗАТ КБ „Приват банк" із
заявою про надання йому кредиту у
доларах США, відкривши картковий
рахунок у валюті кредиту на суму 12000
дол. США та 1200 дол. США - страховки на
строк - 120 місяців, з відсотковою
ставкою по кредиту: 0,92% в місяць, 0,2%
щомісячної комісії; 1,5% - одноразової
комісії (т.1, а.с.121 ).

З умовами кредитування ОСОБА_2 був
ознайомлений, що підтверджується його
підписом під умовами кредитування,
викладеними банком в таблицях (т.1,а.с.123
).

За вказаних обствин суд дійшовши
висновку, що банком при укладенні
кредитного договору позичальнику
ОСОБА_2 належним чином було доведено
детально всю інформацію про умови
кредитування, про сукупну вартість
кредиту, процентної ставки та інше,
тому доводи позивача про нечесну
підприємницьку діяльність банку в цій
частині суд визнав необґрунтованими
та нічим недоведеними.

30 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ
«Приват банк», правонаступником якого
стало ПАТ КБ «Приват банк», був
укладений кредитний договір №
ZPDNGA00002271 за умовами якого банк взяв на
себе зобов'язання надати позивачу
кредитні кошти(т.1,а.с.37-39, 113-115 ).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3
кредитні кошти надавалися позивачу
шляхом видачі готівки через касу чиабо
перерахування на рахунок, зазначений у
п.7.1 кредитного договору.

Строк, вид кредиту, цілі, розмір
кредиту, відсотків, винагород, розмір
щомісячного платежу, період сплати,
порядок погашення заборгованості за
цим договором були визначені у розділі
7 кредитного договору цілком чітко та
зрозуміло.

За умовами п.2.1.1 кредитного
договору, надання кредиту
пов'язувалось з виконанням
позичальником умов, передбачених
п.2.2.7 договору щодо надання банку
договору про забезпечення виконання
кредитного договору, у т.ч. іпотеки,
договорів страхування майна
особистого страхування.

Цим же пунктом передбачено, що у
випадку ненадання позичальником банку
підтверджуючого документа про сплату
чергових страхових платежів по
погодженим банком договорам
страхування, банк сплачує страхові
платежі за рахунок кредиту відповідно
п.2.1.3 кредитного договору.

П.2.1.3 передбачено, що
позичальник звертається до банку про
надання йому кредиту оплату чергових
страхових платежів відповідно до
договорів страхування, укладених
відповідно до п.2.2.7 кредитного договору
і доручає банку щорічно перераховувати
необхідну для цього суму коштів згідно
договорів страхування.

П.7.1. кредитного договору
передбачено, що банк надає
позичальнику кошти шляхом: видачі
готівки через касу на строк з ЗО липня
2007 року по 28 липня 2017 року включно у
вигляді не поновлювальної лінії
(кредит) у розмірі 13200 дол. США на
наступні цілі: 12000 дол. США на ремонт
квартири, а також у розмірі 1200 дол. США
на сплату страхових платежів у випадку
та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7
даного договору, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 0,92% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, винагороди
за надання фінансового інструменту у
розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у
момент надання кредиту та щомісяця в
період сплати кредиту у розмірі 0,2% від
суми виданого кредиту, відсотки за
дострокове погашення кредиту згідно з
п.3.11 кредитного договору та винагороди
за проведення додаткового моніторингу,
згідно п.6.2 кредитного договору. Період
сплати встановлено з 18 по 24 число
кожного місяця. Щомісяця позичальник
зобов'язаний надавати банку кошти в
сумі 190,62 дол. США на погашення
заборгованості по кредиту, відсотками ,
винагороди.

Відповідно до п.7.3 кредитного
договору забезпечення виконання його
умов позичальником є іпотека квартири
та інші види забезпечення виконання
зобов'язання, вичерпний перелік яких у
вказаному пункті не вказаний.

П.6.4 кредитного договору
встановлено, що розмір річної
відсоткової ставки дорівнює
дванадцяти місячним відсотковим
ставкам (звідси 0,92x12=2,43%; 2,43%х12= 29.16%).

Дослідивши вказані умови договору,
суд дійшов обгрунтованого висновку, що
твердження позивача про застосування
банком розміру процентів, не
передбачених умовами кредитного
договору, є безпідставними.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ПАТ КБ
«Приват Банк» та співвласниками
квартири АДРЕСА_1 позивачем ОСОБА_2,
третіми особами: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 З0
липня 2007 року було укладено
нотаріально посвідчений договір
іпотеки(т.1,а.с.54-56,116-118).

Положення п.33.2 іпотечного договору за
своїм змістом повністю відповідали
умовам кредитного договору щодо
розміру основного зобов'язання,
забезпеченого іпотекою.

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_2 за кредитним договором від 30
липня 2007 року на підставі зазначеного
договору іпотеки від 30 липня 2007 року
іпотекодавцями було видано заставну
серії ПБ № 012320, з правом звернення
стягнення на предмет іпотеки в разі
невиконання боржником зобов'язань до
погашення кредиту у розмірі 13200 дол.
США, на умовах, аналогічно викладених
як в кредитному, так і в іпотечному
договорі( т.1,а.с.166).

Дослідивши оригінал зазначеної
заставної у судовому засіданні, суд
встановив відсутність на ньому
передавального напису - індосаменту, у
зв"язку з чим дійшов обгрунтованого
висновку, що за договором факторінгу
між ПриватБанком та Акцент-Банком від
01.11.2007 року права заставодержателя
ПриватБанком не передавались.

30 липня 2007 року співвласники квартири -
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до
ТДВ СК «Кредо» з заявою про укладення
договору страхування нерухомості (т.1
а.с.а. 125).

В той же день між ТОВ страхова компанія
«Кредо» - страховиком та
страхувальниками - ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 було укладено договір
страхування № ZPDNGA49732, страховим
агентом по якому є ПриватБанк, який у
договорі зазначений також в якості
вигодонабувача.

Крім того, 30 липня за заявою тих же
страхувальників з тим же страховиком
було укладено договір особистого
страхування №ZPDNLK00049733 з аналогічними
умовами (т.1, а.с.126-127 ).

Зміст та умови укладання зазначених
договорів погоджується з вимогами ст. 8
Закону України „Про іпотеку".

Отримання позивачем кредитних коштів
на ремонт квартири у сумі 12 000 дол. США
сторонами не оспроювалось.

На підтвердження сплата страхових
платежів Приват Банком за договорами
особистого страхування та страхування
майна були надані меморіальниі ордери
за 2008 -2012 роки (т.1, а.с.129-137).

Сплата ОСОБА_2 страхових платежів у 2007
році сторонами не оспорювалася.

Встановивши зазначені обставини,
доводи позивача про те, що оплати
страхових платежів Приват Банком була
виконана не на користь належного
вигодонабувача та неналежним чином,
суд правомірно визнав недоведеними.

Розглянувши справу по суті, суд,
проаналізувавши також норму ст. 18
Закону України „Про захист прав
споживачів", на яку позивач посилався в
обгрунтування заявлених вимог,
правильно врахував, що для
кваліфікації умов договору
несправедливими необхідна одночасна
наявність ознак того, що умови
договору порушують принцип
добросовісності(п.6 ч.1 ст.3,ч.3 ст. 509 ЦК),
умови договору призводять до істотного
дисбалансу договірних прав та
обов"язків сторін, умови договору
завдають шкоди споживачеві, однак
сукупності таких умов оскаржувані
ОСОБА_2 умови кредитного договору та
договір іпотеки не містять.

Таким чином, рішення суду в
оскаржуваній ОСОБА_2 частині є
обгрунтованим.

Ті докази та обставини, на які
посилається ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі, були предметом дослідження
суду першої інстанції і додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Фактично доводи ОСОБА_2 зводяться до
іншої оцінки обставин справи, які
відрізняються від зробленої судом
оцінки, підстав для скасування рішення
в оскаржуваній ним частині не містять.

Разом з тим, не в повній мірі можна
погодитися із висновком суду в частині
задоволення вимог ОСОБА_2 про
зобов"язання ПАТ КБ „ПриватБанк"
повернути отримані за актом
прийому-передачі від 30 липня 2007 року
документів на предмет іпотеки,
передача яких на зберігання банку, як
іпотекодержателю, передбачено п.18.10
договору іпотеки.

За умовами п.18.10 договору іпотеки від
30.07.2007 року(т.1,а.с.54-56), іпотекодавці
зобов"язувалися до отримання боржником
кредиту передати правовстановлюючі
документи на предмет іпотеки на
зберігання іпотекодержателю до дати
остаточного погашення заборгованості
за кредитним договором.

Положення вказаного пункту договору
іпотекодавцями, якими являються не
лише позивач ОСОБА_2, але й ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, з підстав невідповідності їх
вимогам Закону „Про захист прав
споживачів" або з інших підстав не
оскаржувалися і недійсними у судовому
порядку визані не були.

Між тим, за вимогами ст.ст. 627, 629 ЦК
України, відповідно до ст. 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

У договорах за участю фізичних осіб -
споживачів враховуються вимоги
законодавства про захист прав
споживачів.

Договір є обов"язковим для виконання
сторонами.

Ухвалюючи рішення в частині,
оскаржуваній ПАТ КБ „ПриватБанк", на
вказані положення закону суд належної
уваги не звернув, а тому прийшов до
необгрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
задоволення вимог ОСОБА_2 щодо
повернення документів.

Висновки суду про те, що знаходження у
іпотекодержателя правовстановлюючих
документів на квартиру, яка є
предметом іпотеки, перешкоджає
позивачу у здійсненні гарантованого
Конституцією України права власності
на майно, не є переконливими,
враховуючи, що за визначенням ст.ст.1,9
Закону України „Про іпотеку" іпотека-
це вид забезпечення виконання
зобов"язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, при цьому розпоряджатися
предметом іпотеки, що є складовою
частиною права власності особи на
майно, іпотекодавець має право
виключно на підставі згоди
іпотекодержателя.

Як передбачено ст. 9 Закону України
„Про іпотеку", іпотекодавець має право
заповідати передане в іпотеку майно,
однак для вчинення такого правочину
наявність правовстановлюючих
документів на майно Положенням про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України не вимагається.

Таким чином, посилання ОСОБА_2 на те, що
відсутність правовстановлючих
документів на передану в іпотеку
квартиру перешкоджає йому скласти
заповіт щодо належної йому долі є
безпідставними і нічим не
обгрунтованими.

У зв"язку з викладеним, рішення суду в
оскаржуваній ПАТ КБ „ПриватБанк"
частині в порядку ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення, яким у
задоволенні вимог ОСОБА_2 про
зобов"язання ПАТ КБ «ПриватБанк»
повернути йому правовстановлюючі
документи про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, що були передані
банку за актом прийому-передачі від 30
липня 2007 року: свідоцтво про право
власності від 21 травня 2004 року; виписка
з реєстру прав власності на нерухоме
майно № 5984568 від 26 травня 2004 року та
технічний паспорт на квартиру, -
відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» в особі представника
Шуліки Аліни Володимирівни
задовольнити.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 21 травня 2014
року по даній справі в частині
покладання на ПАТ КБ „ПриватБанк"
обов"язку повернути ОСОБА_2 документи,
отримані банком за актом
прийому-передачі від 20 травня 2007 року:
свідоцтво про право власності від 21
травня 2004 року, зареєстроване та видане
відповідно до розпорядження від 20
травня 2004 року, №99; виписка з реєстру
прав власності на нерухоме майно № 5984568
від 26 травня 2004 року та технічний
паспорт на квартиру АДРЕСА_1 - скасувати
та стягнення з ПАТ КБ „ПриватБанк" на
користь держави судовий збір в сумі 22
грн. 94 коп. скасувати і ухвалити в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні зазначених вимог ОСОБА_2 до
ПАТ КБ „ПриватБанк" - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: