Справа № 447/907/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5618/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бойко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря -
Ясиновської Я.М.,

з участю:
представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_2 на рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 03 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_5, про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментах,-

в с т а
н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, в якому просив
звільнити його від сплати
заборгованості по аліментах,
присуджених з нього у користь ОСОБА_3 на
утримання їхніх чотирьох дітей за
рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 26.12.2001 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідач у листопаді 2003 року вдруге
вийшла заміж і в червні 2004 року виїхала
на постійне місце проживання в
м.Трускавець, де проживала до квітня 2010
року. Зазначає, що діти весь цей час
знаходились на його утриманні,
відповідачка мала іншу сім»ю, а тому
нараховані за ці сім років державним
виконавцем аліменти не можна вважати
заборгованістю по аліментам, оскільки
це буде безпідставним збагаченням
відповідачки, яка не використає ці
кошти за призначенням, так як їхні діти
вже досягли повноліття.

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 03.07.2014 року
у задоволенні вказаного позову
відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4 та його
представник ОСОБА_2, просять скасувати
рішення з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове, яким позовні вимоги
ОСОБА_4 задовольнити.

Свої доводи апелянти обґрунтовують
тим, що судом не враховано вимоги ст.197
СК України, згідно з якими, підставою
для звільнення від сплати аліментів
може бути не лише тяжка хвороба
платника, на відсутність якої вказує
суд у своїх висновках, а й інші
обставини, які мають істотне значення.
Саме такими обставинами, на думку
апелянтів, є те, що відповідач виїхала і
за весь час її відсутності діти
знаходились на утриманні позивача.
Вважають, що суд також не дав належної
оцінки доказам, які кожна сторона
надала в обґрунтування своїх вимог,
заперечень. Крім того, зазначають, що
суд не врахував тієї обставини, що всі
діти, на утримання яких були присуджені
з позивача аліменти, вже повнолітні, а
він за час відбуття покарання втратив
здоров»я, йому важко влаштуватись на
роботу і у нього самого відсутні засоби
для існування. На думку апелянтів,
відповідачка за рахунок
заборгованості по аліментам хоче
звернути стягнення на належну
позивачеві на праві власності 1/2
частину будинку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони апелянтів, заперечення
відповідача, перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Миколаївського районного суду
Львівської області від 26.12.2001 року з
ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 були
присуджені аліменти на утримання їхніх
чотирьох неповнолітніх дітей: сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_3, доньки ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/2 частини зі
всіх видів заробітку, але не менше як 1/2
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян на кожну дитину щомісячно,
починаючи з 17.12.2001 року і до їх
повноліття.

Вироком Миколаївського районного суду
Львівської області від 03.04.2008 року
ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за
ст.164 ч.1 КК України (злісне ухилення від
сплати аліментів) на два роки обмеження
волі із звільненням засудженого від
відбування призначеного покарання з
іспитовим строком на один рік і шість
місяців.

Вироком Миколаївського районного суду
Львівської області від 02.03.2010 року
ОСОБА_4 знову визнано винним та
засуджено за ст.164 ч.1 КК України (злісне
ухилення від сплати аліментів) на два
роки обмеження волі.

Відповідно до розрахунку
заборгованості, наданого ВДВС
Миколаївського РУЮ, станом на лютий 2014
року заборгованість ОСОБА_4 за
аліментами становила 46336 грн. 81 коп.

Згідно з витягів погосподарських книг,
виданих Демнянською сільською радою
28.05.2012 року, у будинку АДРЕСА_1
Миколаївського району Львівської
області у період з 01.01.2001 року по 31.12.2010
року були зареєстровані та проживали:
ОСОБА_3 (з 18.06.2004 року по 20.04.2010 року була
зареєстрована у м.Трускавець), ОСОБА_4
та їхні діти: ОСОБА_11, ОСОБА_12 (з 02.12.2003
року вибув на навчання у м.Миколаїв),
ОСОБА_8, ОСОБА_9 (з 05.10.2006 року вибула на
навчання у м.Миколаїв) та ОСОБА_10.

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 17.10.2011 року,
яке набрало законної сили, ОСОБА_4 було
виселено із вказаного вище будинку у
зв»язку з тим, що він вів
антигромадський спосіб життя, постійно
перебував в стані алкогольного
сп»яніння, порушував умови співжиття з
іншими членами сім»ї.

У відповідності до ч.2 ст.197 СК України,
за позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв»язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.

Враховуючи те, що позивач злісно
ухилявся від сплати аліментів, за що
двічі був притягнутий до кримінальної
відповідальності, і після того не
надавав своїм дітям належного
матеріального утримання, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що обставин,
які б надавали суду право звільнити
його від сплати заборгованості, немає.

Посилання сторони позивача на те, що
відповідач вибула на постійне місце
проживання в інше місце, не може бути
підставою для звільнення позивача від
заборгованості, оскільки він не надав
суду жодного доказу, який
підтверджував би те, що він матеріально
утримував своїх дітей. Навпаки, саме в
цей період, позивача було притягнуто до
кримінальної відповідальності за
злісне ухилення від сплати аліментів і
діти своїми показаннями у кримінальній
справі підтвердили той факт, що він
зловживав спиртними напоями, а їм лише
інколи давав кишенькові гроші,
оскільки всі зароблені ним гроші
пропивав.

Крім того, з названих вище вироків
також встановлено той факт, що діти
проживали з відповідачем, відтак,
одружившись вдруге, вона продовжувала
дбати за своїми дітьми, оскільки
працювала на постійній роботі, а з
другим чоловіком спільних дітей не
мала.

Посилання сторони позивача на те, що
діти вже досягли повноліття, а відтак,
відповідач використає заборгованість
за аліментами у своїх інтересах, є
безпідставними, оскільки згідно із ч.4
ст.194 СК України, заборгованість за
аліментами стягується незалежно від
досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив фактичні
обставини справи, давши належну оцінку
доказам, які є в матеріалах справи,
правильно вирішив спір, застосувавши
матеріальний закон, який підлягав
застосуванню, під час розгляду справи
не допустив порушень процесуального
закону, які б були підставою для зміни
чи скасування рішення, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

у х в
а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 03 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
_____________ Бойко С.М.

Судді:
_____________ Береза В.І.

_____________ Штефаніца Ю.Г.