22-ц/775/1437/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Кулик С.В.
Доповідач: Попова С.А.
У Х В А Л А

І м е н е м У к
р а ї н и

07 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Сорока Г.П.,
Гаврилової Г.Л.,

при секретарі Бєльченко
Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 05
червня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» про встановлення
факту відсутності заборгованості,
визнання дій неправомірними, стягнення
грошових коштів, сплачених за
проведення експертизи та заміну
приладу обліку, -

В С Т А Н
О В И Л А:

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго», посилаючись
на те, що він з 2004 року проживає у
квартирі АДРЕСА_1, усі платежі за
користування електричною енергією
сплачує вчасно. У зв'язку із різким
підвищенням показників приладу обліку
електроенергії у квітні 2010 року цей
прилад був переданий за актом
приймання-передачі відповідачеві для
спрямування на експертизу, що була
оплачена позивачем в розмірі 72,49грн.,
але, як з'ясувалось пізніше, експертиза
не була проведена, бо з її висновками
його досі не ознайомили. В серпні 2010
року працівники ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» замінили прилад
обліку, за встановлення якого позивач
сплатив 158,47грн. Заборгованості по
оплаті електроенергії позивач не
допускав, попереджень про відключення
електроенергії від відповідача не
отримував. Але ж у вересні 2013 року ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» відключило
його квартиру від енергопостачання з
посиланням на наявність
заборгованості, але згодом підключили
до електромережі. Враховуючи наведене,
ОСОБА_1 просив встановити факт
відсутності у нього заборгованості за
користування електричною енергією
станом на 01.12.2013р., визнати незаконними
дії відповідача, спрямовані на
отримання боргу, стягнути сплачені
кошти за експертизу 72,49грн. і установку
нового лічильника 158,47грн.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
05 червня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» про встановлення
факту відсутності заборгованості,
визнання дій неправомірними, стягнення
грошових коштів, сплачених за
проведення експертизи та заміну
приладу обліку, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просив рішення скасувати і постановити
нове, яким його позов задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_1, який підтримав доводи
скарги, заперечення проти скарги
представника відповідача ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» - Кабанової Л.В.,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, за таких
підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без зміни, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як встановлено судом і це
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та є
користувачем електроенергії за
договором користування електричною
енергією № 654/72 від 21.08.2010 року.

25.08.2010р. прилад обліку електроенергії
направлявся для проведення експертизи
до м. Горлівка, що відображено у
акті-повідомленні і наряді на заміну
лічильника (а.с. 15-16). Відомості у
абонентській службі щодо результатів
експертизи відсутні, про що
поінформовано позивача листом від
05.08.2013р.

За даними дублікатів квитанцій № 1614.234.1
і 1614234.3 від 11.06.2010р., виданих споживачеві
ОСОБА_3, заміна (повторна установка)
електролічильника оплачена в сумі
158,47грн., а експертиза - в сумі 72,49грн.
(а.с. 9-10).

Згідно із наявним у справі
попередженням ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» по помешканню
позивача значиться заборгованість за
користування електричною енергією
станом на 21.10.2013 року в розмірі 575,91грн.,
яку споживачеві пропонується погасити,
і міститься інформація про відключення
електроенергії, що може статися у
випадку несплати боргу (а.с. 8).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з того, що позовні вимоги про
встановлення факту відсутності боргу
не є належним способом захисту прав, що
встановлює будь-який обов'язок для
позивача, а є різновидом претензії, що
має доводитись в межах іншого спору
щодо стягнення цієї суми як боргу в
судовому порядку.

З такими висновками суду не можна не
погодитись з огляду на наступне.

За своїм змістом позов ОСОБА_1
складається з трьох складових вимог:
повернення суми за заміну
електролічильника і проведення
експертизи по цьому приладу;
встановлення факту відсутності
заборгованості станом на 01.12.2013р.;
визнання неправомірними дій ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», спрямованих на
отримання від нього боргу.

Розв'язуючи позовні вимоги про
встановлення факту відсутності
заборгованості по електроенергії у
позивача, суд першої інстанції
обгрунтовано послався на положення
ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Як з'ясовано, по стану заборгованості
між сторонами відбулась звірка 30.09.2012р.,
що ними не оспорюється, в ході якої
з'ясовано наявність у споживача
заборгованості по електроенергії в
сумі 642,91грн., яка не погашена. І станом
на 21.10.2013р. по помешканню позивача
рахується також заборгованість в
розмірі 575,91грн., що відображено у
попередженні (а.с. 8).

За змістом положень ст. 3 ЦПК України і
ст. 15 ЦК України кожна особа має право у
порядку встановленому законом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Загальний
перелік способів захисту суб"єктивних
цивільних прав та інтересів, за
допомогою яких проводиться поновлення
(визнання) порушених (оспорюваних) прав
та інтересів дається в статті 16 ЦК
України.

В апеляційній скарзі позивач вказує на
непідтвердження поставленого йому в
провину боргу, оскільки відсутнє
відповідне рішення зі стягнення цієї
суми з нього.

Суд правильно визначився, що само по
собі попередження про утворення боргу
не встановлює для позивача будь-яких
обов"язків, крім пропозиції сплатити
вказану суму, і є різновидом претензії.
А тому, враховуючи непред'явлення
енергопостачальною організацією
позову до ОСОБА_1 в установленому
законом порядку про стягнення
заборгованості, не порушує, як вірно
кваліфікував суд, його законні права та
інтереси.

Відтак, суд апеляційної інстанції
схвалює висновки суду про обрання
позивачем в даній частині вимог
неналежний спосіб захисту, а доводи
апеляційної скарги щодо ігнорування
судом вирішення цієї частини позовних
вимог вважає не слушними.

Заявлені позивачем вимог в частині
визнання неправомірними дій,
спрямованих на отримання боргу, в
своєму сенсі деталізовані матеріалами
справи і зводяться до визнання
неправомірними дій ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» з необґрунтованого
і незаконного відключення від
електроенергії помешкання позивача у
вересні 2013р.

Втім, як впевнилась колегія суддів з
огляду на надані в суді апеляційної
інстанції дані по особистому рахунку
споживача ОСОБА_1, відключення у
вересні 2013 року його квартири від
мережі енергопостачання за рішенням
відповідача не відбулось, через що
відсутні матеріально-правові підстави
для визнання неправомірними дій
енергопостачальника.

Позивач не надав будь-яких належних і
допустимих доказів, здобуття яких було
б ним ініційовано в позасудовому
порядку, і що свідчили б про
відключення працівниками відповідача
його помешкання від мережі
енергопостачання у вересні 2013 року, як
він відзначає у позовній заяві.

Згодом виписаний лист-попередження про
заборгованість станом на 21.10.2013р. в сумі
575,91грн. - не потяг відключення
електроенергії. Витяг з картки
абонента «Маркери ТО 654-72» містить
рішення енергопостачальника за
спірний період часу про не відключення
споживача від електроенергії до
з'ясування.

Колегія суддів вважає безпідставними
вимоги ОСОБА_1 про стягнення сплачених
грошових сум: 158,47грн. - за заміну
(повторну установку) лічильника, що
фактично виконано
енергопостачальником, і 72,49грн. - на
проведення експертизи приладу
енергоспоживання, оскільки дублікати
квитанцій № 1614.234.1 і 1614234.3 від 11.06.2010р.,
виписані на ім'я ОСОБА_3, не свідчать про
оплату цих сум безпосередньо ОСОБА_1, з
яким на той час ще не було укладено
енергопостачальною організацією
договору з надання послуг (до серпня 2010
року), та він не набув права власності
на квартиру, по якій рахується
заборгованість.

Зважаючи на наведене, ці вимоги ОСОБА_1
за відсутності правових підстав до
того не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції щодо непорушення прав
позивача за не доведенням факту
відключення електроенергії у вересні
2013 року, і наголошує на безпідставності
вимог про стягнення коштів за заміну
лічильника і проведення експертизи, а
також віднаходить неспроможними з
юридичної точки зору заявлені в межах
вирішення даної справи позовні вимоги
про встановлення факту відсутності
заборгованості, що у випадку можливого
пред'явлення позову ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості має інший
механізм правового захисту в межах
інших правовідносин.

За необґрунтованості позовних вимог по
суті виниклого спору відсутні підстави
для обговорення питання щодо
застосування наслідків спливу строку
позовної давності за вимогами про
стягнення сплачених у 2010 році грошових
коштів по оплаті заміни лічильника і
проведення експертизи.

Враховуючи вимоги ст.ст. 11, 303 ЦПК
України, що регламентують принцип
диспозитивності, не можуть бути
вирішені по суті судом апеляційної
інстанції заявлені в апеляційній
скарзі нові вимоги позивача про
зобов'язання відповідача утриматись
від дій з відключення його помешкання
від електромережі до вирішення
судовими органами питання про
наявність в нього боргу, оскільки ці
вимоги не були предметом розгляду суду
першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції, з`ясувавши в достатньому
обсязі обставини справи, перевіривши
доводи та надавши їм належну правову
оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам ст.ст. 212-214 ЦПК України і нормам
матеріального закону. Порушень
процесуального закону, які б призвели
до неправильного вирішення справи, не
встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга
позивача, що не спростовує
правильності висновків суду, підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
05 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді