Номер провадження: 22-ц/785/6578/14
Головуючий у першій інстанції Ільящук
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Сидоренко І.П., Цюри
Т.В.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 20 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про
стягнення аліментів на утримання
дитини, що продовжує навчання,

встановила:

ОСОБА_3 звернулася із позовом до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
продовжує навчання, у розмірі 1 200
гривень щомісячно, починаючи з 29.03.2014
року до 01.09.2014 року. (а. с. 1-4)

В обґрунтування позову посилалася на
те, що з відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі до 1999 року. В
період спільного життя у них народився:
син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі
рішення суду ОСОБА_2 сплачує аліменти
на утримання сина до 29.03.2014 року.

До вересня 2014 року ОСОБА_4 приймає
участь у зовнішньому незалежному
оцінюванні при Українському центрі
оцінювання якості освіти для отримання
сертифікату.

Оскільки відповідач матеріально не
допомагає своєму сину, не приймає
участі у його вихованні, то ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом про
стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її
користь на утримання їхнього сина у
розмірі 1 200 гривень щомісячно,
починаючи з 29.03.2014 року до 01.09.2014 року.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 20 травня 2014
року позов ОСОБА_3 - задоволено.
Стягнено з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
корить ОСОБА_3 аліменти на утримання
сина у розмірі 1 200 гривень щомісячно,
починаючи з 30.03.2014 року до 01.09.2014 року,
стягнено судовий збір на користь
держави - 243,60 гривень. (а. с. 50-51)

В апеляційній скарзі апелянт просить
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі,
посилаючись на його необґрунтованість,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. (а. с. 71-74)

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від шлюбу народився син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить свідоцтво
про народження, серії НОМЕР_2 від 19
червня 1996 року, виданого Відділом
реєстрації актів громадянського стану
виконкому Суворовської
райадміністрації народних депутатів в
м. Одесі, актова запис № 740. (а.с.14)

Сторони проживають окремо, дитина
проживає з матір'ю та знаходиться на
повному її утриманні.

ОСОБА_4 є учнем одинадцятого класу
Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 1 смт. Лиманське Роздільнянського
району Одеської області. (а. с. 7-8)

Відповідно до реєстраційної картки
абітурієнта до вересня 2014 року ОСОБА_4
приймає участь у зовнішньому
незалежному оцінюванні при
Українському центрі оцінювання якості
освіти для отримання сертифікату. (а. с.
9)

ОСОБА_2 не виконує свої батьківські
обов'язки щодо утримання дитини на
період вступу до вищого навчального
закладу, у зв'язку з чим ОСОБА_3
звернулась до суду з відповідним
позовом.

Відповідно роз'яснень, п. 20
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року N 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття, виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів, а саме досягнення
дочкою, сином віку, який перевищує 18,
але є меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

За приписами ст.198 СК України, батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_3 про стягнення аліментів
в розмірі 1 200 гривень щомісячно на
утримання повнолітнього сина, за
період з 30.03.2014 року до 01.09.2014 року, суд
першої інстанції виходив із того, що
син ОСОБА_5 проживає разом із матір'ю,
знаходиться на її повному утриманні,
відповідач вихованням сина не
займається, матеріальної допомоги на
його навчання не надає.

Проте, повністю погодитись з таким
висновком суду першої інстанції не
можна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного
кодексу України якщо повнолітні дочка,
син продовжують навчання і у зв'язку з
цим потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Відповідно до свідоцтва про присвоєння
(підвищення) робітничої класифікації
від 21 травня 2014 року, виданого
Степанівським міжшкільним
навчально-виробничим комбінатом,
ОСОБА_4 здобув професію «Перукар
(перукар-модельєр)».

Як вбачається із атестата про повну
загальну середню освіту в 2014 році,
підписаного директором
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 1 смт. Лиманське Роздільнянського
району Одеської області, ОСОБА_4
отримав атестат 01 червня 2014 року.

Зі змісту довідки, виданої Одеської
національною академією зв'язку ім.
О.С.Попова 08.09.2014 року за № 11-01/3-737,
призовник ОСОБА_4 у 2014 році вступив в
Одеську національну академію зв'язку
ім. О.С.Попова і зараз навчається на
першому курсі.

Отже, указані обставини дають підстави
вважати помилковим висновок суду
першої інстанції про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4
за період з 01.06.1014 року по 01.09.2014 року,
оскільки в цей період він не навчався, а
відтак приписи ст.199 СК України на цей
період не розповсюджують свою дію.

Згідно зі ст. 200 СК України
суд визначає розмір аліментів на
повнолітню дитину в твердій грошовій
сумі та (або) у частці від заробітку
(доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у ст.
182 СК України.

Неспроможним є довід
апелянта про те, що наявні підстави для
відмови у задоволенні позову в повному
обсязі, оскільки на його утриманні
знаходиться неповнолітній син ОСОБА_6,
2002 року народження. Так, закон покладає
на батьків обов'язок щодо надання
утримання своїм повнолітнім дітям, які
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги. Суд
критично відноситься до того факту, що
відповідач не працює, відповідно даних
трудової книжки ОСОБА_2 звільнений за
власним бажанням, непрацездатним не
визнаний, отримує пенсію за вислугу
років, а тому не позбавлений можливості
працювати.

Указаним обставинам суд
першої інстанції дав належну оцінку і
дійшов правильного висновку про
наявність можливості у ОСОБА_2 надавати
матеріальну допомогу синові на період
навчання.

Колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що аліменти необхідно
стягувати у твердій грошовій сумі,
проте не може погодитись з сумою
аліментів, визначених судом.

Відповідно положень ч. 2 ст.
182 СК України, мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України Про
Державний бюджет України на 2014 рік
установлено у 2014 році прожитковий
мінімум на одну особу в розрахунку на
місяць у розмірі 1 176 гривень та для тих,
хто відноситься до основних соціальних
і демографічних груп населення,
зокрема, працездатних осіб - 1 218
гривень.

ОСОБА_2 отримує пенсію за
вислугу років у розмірі 2 108,36 гривень.
Доказів отримання інших доходів
матеріали справи не містять.

Таким чином, застосовуючи
принцип розумності, колегія суддів
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги в частині стягнення
аліментів на повнолітню дитину,
підлягають частковому задоволенню, а
саме в розмірі 800 гривень на місяць,
починаючи з 30 березня 2014 року по 01
червня 2014 року.

Інших доводів, які б спростували
правильні висновки суду апеляційна
скарга не містить.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення Роздільнянського
районного суду Одеської області від 20
травня 2014 року, в частині визначення
строку стягнення аліментів на
утримання повнолітнього сина, який
продовжував навчання та визначення
розміру стягуваних аліментів, слід
змінити.

Керуючись п. 3 ч.1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309,
ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 20 травня 2014
року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН
НОМЕР_1, уродженця м. Голованівськ,
Кіровоградської області, громадянина
України, який зареєстрований і
проживає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти
на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в
твердій грошовій сумі 800 гривень,
починаючи з 30 березня 2014 року по 01
червня 2014 року.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.