Провадження №4-с/761/147/2014
У Х В А Л А

іменем України

14 серпня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді
Гуменюк А.І.

при секретарі
Туровській О. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
скаргою ОСОБА_1 на дії Головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Бурли Віталія
Едуардовича про визнання незаконною та
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - Заявник) 20 травня 2014 року
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва зі скаргою на
дії Головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Бурли Віталія
Едуардовича (далі - Державний
виконавець) про визнання незаконною та
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії.

Скаргу Заявник обґрунтовує тим, що
судовим рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 25 січня 2011
року у справі за його позовом до
ОСОБА_3 про стягнення боргу, його
позовну заяву було задоволено та на
його користь стягнуто кошти у розмірі 99
200 грн. Зауважує, що на підставі
вказаного рішення ним було отримано
виконавчий документ від 21 травня 2012
року, який ним неодноразово
пред'являвся до виконання, проте, через
відсутність у боржника майна
повертався без виконанян. Зокрема,
зауважує, що 22 травня 2012 року
виконавчий документ було пред'явлено
вперше, проте, через невідповідність
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження» був повернутий. Вказує, що
вдруге, виконавчий лист ним був
пред'явлений до виконання 18 червня 2012
року, який 22 серпня 2012 року був
повернутий, у зв'язку із відсутністю
майна у боржника і, що втретє,
виконавчий документ ним пред'являвся
до виконання 22 лютого 2013 року, проте,
постановою Державного виконавця від 19
листопада 2013 року був повернутий також
у зв'язку із відсутністю у боржника
майна. Зауважує, що копію постанови про
повернення виконавчого документу та
сам виконавчий лист ним було отримано
лише 12 березня 2014 року. Вказує, що 12
березня 2014 року він вчетверте пред'явив
виконавчий документ до виконання,
проте, згідно постанови Державного
виконавця від 13 березня 2014 року йому
було відмовлено у відкритті
виконавчого провадження, у зв'язку із
пропущеним строком пред'явлення
виконавчого документа до виконання. Не
погоджується із вказаною постановою,
мотивуючи тим, що пропущений строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання підлягає поновленню,
оскільки неодноразово повертався у
зв'язку із відсутністю майна у
боржника. Крім того, також зауважує, що
Державним виконавцем несвоєчасно
повертався виконавчий лист, що також
вплинуло на строки пред'явлення його до
виконання. Просить суд ухвалити судове
рішення, яким визнати постанову
Головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Бурли Віталія
Едуардовича від 13 березня 2014 року
неправомірною, поновити строк для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання на вісім місяців та
зобов'язати Головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Бурлу Віталія Едуардовича винести
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа, виданого
Шевченківським районним судом м. Києва
від 21 травня 2012 року № 2-2325/11 у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу.

У судовому засіданні представник
Заявника вимоги скарги підтримала у
повному обсязі, просила суд скаргу
задовольнити.

Державний виконавець у судове
засідання не з'явився. Про місце, день
та час судового розгляду справи
повідомлений в установленому законом
порядку. Про причину неявки суд не
повідомив.

Заслухавши пояснення представника
Заявника, оцінивши зібрані у справі
докази в їх сукупності, суд знаходить
скаргу такою, що підлягає задоволенню
частково, з таких підстав.

За змістом статті 383 Цивільного
процесуального кодексу України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду зі скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
під час виконання судового рішення,
ухваленого відповідно до цього
Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Крім того, за змістом частин 1 та 2
статті 387 Цивільного процесуального
кодексу України, за результатами
розгляду скарги суд постановляє
ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Судом встановлено, що 21 травня 2012 року
Шевченківським районним судом м. Києва
було видано Заявнику виконавчий лист
№ 2-2325/11 про стягнення на його
користь із ОСОБА_3 коштів у розмірі 99 220
грн., згідно рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 25 січня 2011
року. Строк пред'явлення виконавчого
листа до виконання був визначений до 03
грудня 2012 року (а.с. 5-6).

Як вбачається із матеріалів справи,
згідно постанови Державного виконавця
від 23 травня 2012 року у відкритті
виконавчого провадження за вказаним
виконавчим листом було відмовлено,
через його невідповідність вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження» (а.с. 8).

Крім того, згідно постанови Державного
виконавця від 2 серпня 2012 року,
виконавчий документ було повернуто
Заявнику, у зв'язку із відсутністю
майна у боржника та роз'яснено, що
виконавчий документ може бути повторно
пред'явлений до виконання в строк до 22
лютого 2013 року (а.с. 10).

На звернення Заявника 22 лютого 2013 року
про прийняття виконавчого листа до
виконання, згідно постанови Державного
виконавця від 25 лютого 2013 року, було
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання вказаного
виконавчого листа та згідно постанови
Державного виконавця від 19 листопада
2013 року, виконавчий лист № 2-2325/11 було
повернуто, у зв'язку із відсутністю у
боржника майна (а.с. 12).

На чергове звернення Заявника 12
березня 2014 року про прийняття
виконавчого листа до виконання, згідно
постанови Державного виконавця від 13
березня 2014 року, йому було відмовлено у
прийнятті до провадження виконавчого
документа з примусового виконання
виконавчого листа, у зв'язку із
пропущеним строком пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Вказана позиція Державного виконавця є
неправомірною та такою, що не
ґрунтується на вимогах закону, з таких
підстав.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:
посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців; інші виконавчі
документи - протягом року, якщо інше не
передбачено законом.

Крім того, відповідно до пункту 1
частини 1, частини 2 та 3 статті 23 Закону
України «Про виконавче провадження»,
строки пред'явлення виконавчого
документа до виконання перериваються
пред'явленням виконавчого документа до
виконання.

Після переривання строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання
перебіг строку поновлюється. Час, що
минув до переривання строку до нового
строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого
документа стягувачу у зв'язку з
неможливістю в повному обсязі або
частково виконати рішення строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання після переривання
встановлюється з дня його повернення.

З огляду на викладене, оскільки
виконавчий документ повертався
Стягувачу з підстав неможливості
виконання судового рішення, через
відсутність у Боржника майна, строки
пред'явлення виконавчого документа до
виконання щоразу встановлювалися з дня
повернення виконавчого листа
Стягувачу. Оскільки востаннє,
виконавчий лист був повернутий
Стягувачу 19 листопада 2013 року, станом
на 12 березня 2014 року строк пред'явлення
його до виконання не закінчився, у
зв'язку з чим постанова Державного
виконавця від 13 березня 2014 року про
відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа з примусового
виконання виконавчого листа через
пропущений строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання є
неправомірною та такою, що підлягає
скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
19 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

За змістом частини 1, пункту 1 частини 2
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження», примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою виконавчі листи, що видаються
судами.

З урахуванням викладеного, оскільки
Державний виконавець безпідставно
відмовив Заявнику у відкритті
виконавчого провадження, скарга є
обґрунтованою та такою, що підлягає в
цій частині задоволенню.

Разом з тим, Заявник просить суд
ухвалити судове рішення, яким поновити
строк для пред'явлення виконавчого
листа до виконання на вісім місяців.

Скарга в цій частині задоволенню не
підлягає, оскільки судом встановлено,
що строки пред'явлення виконавчого
листа до виконання переривалися, у
зв'язку із неодноразовим пред'явленням
його до виконання та щоразу
встановлювалися з дня повернення
виконавчого документа, через
неможливість виконання рішення суду, у
зв'язку із відсутністю майна у
боржника.

За таких обставин, скарга в цій частині
є безпідставною.

З урахуванням викладеного, на підставі
Закону України "Про виконавче
провадження", керуючись статтями 383-388
Цивільного процесуального кодексу
України суд

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії Головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Бурли Віталія
Едуардовича про визнання незаконною та
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії - з а д о в о л ь н и т и
частково.

Визнати незаконною та скасувати
постанову Головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Бурли Віталія Едуардовича від 13
березня 2014 року про відмову в прийнятті
до провадження виконавчого документа
та у відкритті виконавчого провадження
з примусового виконання виконавчого
листа № 2-2325/11, виданого 21 травня 2012 року
Шевченківським районним судом м. Києва
про стягнення із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 99 220 грн.

Зобов'язати Головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у
м. Києві Бурлу Віталія Едуардовича
прийняти до провадження виконавчий
документ та відкрити виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-2325/11, виданого 21
травня 2012 року Шевченківським районним
судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 99 220 грн.

У задоволенні іншої частини скарги - в і
д м о в и т и.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Шевченківський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а у разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення зазначених вище строків або
після розгляду справи в апеляційному
порядку Апеляційним судом м. Києва,
якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :