Справа № 530/1080/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А І Н И

11.08.2014 року Зіньківський районний суд
Полтавської області в складі
головуючого судді Водолага А.В. при
секретарі Стрілець Л.Г. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Зіньків Полтавської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа орган опіки та
піклування Ірпінської міської ради
Київської області про позбавлення
батьківських прав,-

В С
Т А Н О В И В:

В судове засідання з»явилась
позивач ОСОБА_1 з представником,
відповідач ОСОБА_2 з представником.
Представник третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору в судове засідання не з»явився,
про час і місце розгляду справи була
повідомлена в законом встановленому
порядку, направила в адрес суду заяву,
про розгляд справи без її участі.

Позивач і її представник просять суд,
позбавити вілповцідача ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав
відносно малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час судового розгляду справи,
заявлені позовні вимоги підтримали в
повному обсязі і в їх обґрунтування
суду пояснили. Вона працює вчителем,
отримує заробітну плату в сумі
приблизно 3 000 гривень, має власний
будинок, проживає в цивільному шлюбі з
іншим чоловіком. Малолітній ОСОБА_3
народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року і
відповідачу доводиться сином.
Народився він в смт. Гостомель,
Київської області де і проживає на
даний час разом з нею. Шлюб з
відповідачем був розірваний 08.12.2009
року. Підставою звернення до суду з
позовом про позбавлення батьківських
прав відповідача є те, що він з 2007 року
проживає окремо, в іншому населеному
пункті, жодного з покладених на нього
батьківських обов»язків не виконує, не
приймає участі в вихованні дитини, її
утриманні, духовному розвитку. В
підтвердження даних обставин
посилається на матеріалами справи,
згідно яких відповідач нерегулярно
сплачує призначені судом аліменти на
утримання дитини, не забирає сина з
дитячого садка, не надавав допомоги в
його лікуванні, не займається його
вихованням. Повідомила суду, що вона
постійно їздить з сином для його
духовного розвитку і оздоровлення в
Єгипет, Турцію, Болгарію. Відповідач не
допомагав їй грошима , чинив перепони в
наданні дозволу для виїзду сина за
кордон. На оздоровлення сина возила з
власної ініціативи по туристичних
путівках, проживали готелі.

Відповідач і його представник
заявлені позовні вимоги не визнали в
повному обсязі і суду в обґрунтування
заперечень пояснили. Відповідач
служить настоятелем
Христово-Воздвиженського храму більше
восьми років і немає можливості на свій
розсуд відлучатись з місця служби, без
дозволу керівництва. Позивач з сином
поживає на відстані 400 кіломерів від
його місця проживання. Перед
народженням дитини вона виїхала
проживати до батьків і більше не
повернулась. Про народження дитини
йому стало віломо від матері позивача.
Він поїхав в Київську область до місця
проживання позивача і тривалий час там
знаходився, надавав допомогу в
обладнанні кімнати для
новонародженого сина. В спілкуванні з
дитиною його обмежували, не допускали в
кімнату, де знаходилась дитина. Через
деякий час він змушений був
повернутись до місця служби. По місцю
служби характеризується з позитивної
сторони,не курить і спиртних напоїв не
вживає. Отримує заробітну плату
приблизно 2 000 гривень в місяць.
Аліменти сплачує добросовісно. Станом
на 10.04.2014 року дійсно виникла
заборгованість по сплаті аліментів в
розмірі 14 120 гривень 50 копійок. Дана
заборгованість виникла в результаті
незнання відповідачем про підвищення
прожиткового мінімуму на дитину. На
даний час заборгованість по сплаті
аліментів погашена в повному обсязі.
Крім сплати призначених судом
аліментів, відповідач періодично
приїздить по місцю проживання
позивачки з сином, купує подарунки
сину, по мірі можливості дає гроші.
Позивачка забороняє бути йому сам на
сам з сином, місця зустрічі призначає
не за місцем свого проживання, а в інших
населених пунктах, на відстані 7-10
кілометрів від свого місця проживання.
Був випадок, коли він проїхав на
зустріч з сином, але позивач не надала
йому можливості зустрітись з ним,
пояснивши, що він спить. Про
захворювання дитини і знаходження її
декілька разів на амбулаторному
лікуванні він не знав, так як позивач
його про це не повідомляла і коштів на
лікування дитини не просила. На його
дзвінки по телефону відповідає фразою:
« Що ти хотів ?» і в розмову не вступає.
Забирати дитину з дитячого садка він
немає можливості, так як проживає за 400
кілометрів, в зв»язку з тим, що він
немає доступу до дитини, він не може
займатись її вихованням. Раніше, після
розірвання шлюбу він мав намір
звернутись до суду з метою
встановлення днів побачення і
спілкування з сином, але його
керівництво заборонило приймати
участь в судових процесах,
рекомендувавши дане питання
вирішувати миром. На даний час він
супротив керівництва звернувся з
заявою до органу опіки та піклування
Ірпинської міської ради Київської
області, про встановлення днів для його
побачення з сином.

Заслухавши обґрунтування заявленого
позову позивачем і її представником,
обґрунтування заперечень відповідачем
і його представником, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що заявлені позовні вимоги не
підлягають задоволенню з слідуючих
підстав.

Згідно ч.3ст.9 КОНВЕНЦІЇ про права
дитини (20 листопада 1989 року),
держави-учасниці поважають право
дитини, яка розлучається з одним чи
обома батьками, підтримувати на
регулярній основі особисті відносини і
прямі контакти з обома батьками, за
винятком випадків, коли це суперечить
найкращим інтересам дитини.

Згідно ч. ст. 27 вказаної Конвенції,
батько (-ки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Згідно ст.164 СК України, мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або
наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Вказаний в статті перелік умов, за
яких батько /мати/ можуть бути
позбавлені батьківських прав є
вичерпним. Під час судового розгляду
справи не встановлено факт навмисного,
винного ухилення відповідача від
виконання батьківських обов»язків по
вихованню дитини, навпаки, і це
підтверджується матеріалами справи,
відповідач приймає міри по поновленню
його батьківських прав в частині
обов»язків по вихованню дитини.

Постановою № 3 Пленуму Верховного
Суду України від 30 березня 2007 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про

позбавлення та поновлення
батьківських прав (Із змінами,
внесеними згідно з постановою Пленуму
Верховного Суду України № 20 від 19
грудня 2008 р.) п.16 визначено:

« Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.»

Судові витрати належить покласти на
позивача.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд-

В И Р І
Ш И В:

Заявлені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позовні
вимоги про позбавлення батьківських
прав відносно малолітнього сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення з
нього на її користь понесені судові
витрати по сплаті судового збору в
сумі 243, 60 гривень залишити без
задоволення.

На рішення може бути подано
апеляцію до Апеляційного суду
Полтавської області протягом 10 днів з
моменту отримання копії рішення
виготовленому в повному обсязі,
подачею апеляції через Зіньківський
районний суд.

Рішення виготовлене в повному
обсязі 15.08.2014 року.

Суддя: