АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3039/2014
інстанції: Сапронова Л.В.
Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 15 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан
І.А.Суддів:Колісниченка А.Г. Радченка
С.В.При секретарі:Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Новокаховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 18 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 про повернення
безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернулася
до суду з вищезазначеним позовом. В
обґрунтування своїх вимог позивач
зазначала, що нею 25 грудня 2013 року було
перераховано грошові кошти в сумі 8 162,00
грн. на розрахунковий рахунок ФОП
ОСОБА_6 згідно виставленого рахунку за
послуги з тимчасового розміщення.
Посилаючись на те, що оплата вказаних
коштів була здійснена помилково і між
нею та ФОП ОСОБА_6 відсутні будь-які
договірні відносини та жодних послуг
надано не було, позивач просила суд
стягнути з відповідача на її користь
безпідставно отримані кошти у розмірі 8
162,00 грн., а також судові витрати в сумі
243,60 грн.

Рішенням Новокаховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 18 липня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи
рішення суду незаконним та таким, що
ухвалено при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
а також з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до
апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
недоведеності позивачем своїх вимог та
відсутності підстав вважати, що
відповідач отримав кошти безпідставно,
оскільки правовідносини, які склалися
між сторонами, регулюються нормами
зобов'язального права, що
застосовуються до окремих видів угод, а
не статтею 1212 ЦК України, на яку
посилався позивач як на підставу своїх
позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
посилається на безпідставність
отримання грошових коштів
відповідачем та просить такі кошти
повернути згідно із положеннями ст. 1212
ЦК України.

Згідно з правилами ч.1 ст.1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виникають за наявності таких вимог:
необхідно, щоб одна особа набула
(зберегла) майно за рахунок іншої;
набуття майна однією особою за рахунок
іншої особи відбулось без достатньої
правової підстави, передбаченої
законом або угодою.

Відсутність правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином. При цьому,
обов'язок повернути безпідставно
отримане майно є різновидом
цивільно-правової санкції, а не мірою
відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем на підставі рахунку на
оплату №66 від 23 грудня 2013 року на
рахунок ФОП ОСОБА_6, відкритий в АТ
«Сбербанк Росії», перераховано кошти в
сумі 8 162,00 грн., що підтверджується
відповідною квитанцією від 25 грудня 2013
року. В даній квитанції зазначено
отримувача - ФОП ОСОБА_6, а також
призначення платежу - оплата за послуги
тимчасового розміщення від ОСОБА_7
(а.с.4,5).

Грошові кошти, сплачені ОСОБА_7 в сумі 8
162,00 грн., надійшли на поточний рахунок
відповідача 26 грудня 2013 року, що
підтверджується випискою по рахунку
(а.с.29).

Згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ФОП ОСОБА_6 здійснює
діяльність готелів і подібних засобів
тимчасового розміщування (а.с.25-26,27).

Тобто, як вбачається з матеріалів
справи, між сторонами існували
відносини щодо надання певних видів
послуг, внаслідок чого і була
перерахована сума у розмірі 8 162,00 грн., а
тому колегія суддів вважає, що вказані
кошти не є безпідставно набутими
коштами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав вважати
безпідставно набутими грошові кошти,
перераховані позивачем на рахунок
відповідача.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах
справи відсутні будь-які докази, які б
підтверджували звернення до
відповідача за отриманням послуг,
оскільки письмових договорів чи усних
угод із ФОП ОСОБА_6 не укладалося, що
унеможливлює виникнення зобов'язань
між ними, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки суд першої інстанції
при ухваленні рішення відповідно до
ст.212 ЦПК України оцінив всі наявні в
матеріалах справи докази з урахуванням
вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України про їх
належність та допустимість.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апелянта щодо
незастосування судом першої інстанції
до спірних правовідносин вимог ст.1212 ЦК
України, оскільки під час розгляду
справи позивач не надала належних
доказів помилковості перерахування
коштів на рахунок відповідача. Так, при
перерахуванні коштів з квитанції чітко
вбачається прізвище отримувача,
призначення платежу, тому позивач не
міг не побачити помилковість свого
перерахування. Крім цього, жодних
доказів невідкладного звернення
позивача як до банку, так і до
відповідача про повернення коштів, які
вона начебто помилково перерахувала,
суду не надано. З наявної в матеріалах
справи претензії вбачається, що ОСОБА_5
звернулася до відповідача лише 12
березня 2014 року (а.с.6), тобто майже через
три місяці після перерахування коштів,
і жодних дій за цей час позивач щодо
повернення своїх коштів не вчиняла.

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суддів також до уваги не
приймаються як такі, що не підтверджені
належними доказами та не спростовують
мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новокаховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 18 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів

Головуючий

Судді