Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4266/14
Головуючий у 1 інстанції: Трофименко
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Мануйлова Ю.С.,

Панкєева О.В.

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» рішення Ленінського районного
суду м. Донецька від 21 березня 2014 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ПАТ «Родовід Банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, в якому зазначав,
що 30 липня 2007 року між позивачем та
відповідачем було укладено кредитний
договір № Д010/АА-022.07.2., за яким позивач
взяв на себе зобов'язання відкрити
відновлювальну кредитну лінію
Відповідачу в доларах США на купівлю
автомобіля, в загальному розмірі 7 274,00
доларів США. Сума кредиту в повному
обсязі була надана відповідачу
позивачем у відповідності з
положеннями пункту 1.4. кредитного
договору, тобто готівкою з подальшим їх
обов'язковим продажем через касу Банку
для проведення подальших розрахунків.

Факт видачі кредиту відповідачу за
кредитним договором підтверджується
заявою про видачу готівки №
.840.07022, .840.07022, .840.07022,
.840.07022. Кредит був виданий
відповідачу під обов'язок сплати ним
Банку: процентів за користування
грошовими коштами в розмірі 12,5% річних.

Відповідно до умов кредитного договору
відповідач взяв на себе обов'язок:
щомісяця до „10"-го числа (включно)
кожного частково погашати
заборгованість за кредитами згідно з
графіком платежів"; повернути одержані
кредити згідно з умовами кредитного
договору не пізніше 27 липня 2012 року;
сплачувати Банку нараховані проценти
за користування кредитом щомісяця до
10-го числа (включно) кожного
календарного місяця, наступного за
звітним, а також 27 липня 2012 року або в
день повного дострокового погашення
заборгованості за кредитами.

Всупереч умовам кредитного договору,
відповідачем неодноразово
порушувались вищезазначені умови
кредитного договору, від добровільного
погашення боргу відповідач
ухиляється, внаслідок чого утворилась
заборгованість, що підтверджено
виписками з банківських рахунків
відповідача.

Скориставшись своїм правом, банк
надіслав на адресу відповідача Вимогу
№151.6- 11-6.6/1712 від 24 березня 2011 року, в
якій позивач вимагав достроково
погасити заборгованість за кредитним
договором у семиденний строк. До
теперішнього часу відповідь на
зазначену Вимогу до позивача від
відповідача не находила. Таким чином,
загальний розмір заборгованості
відповідача складає 2 907,77 доларів США,
що станом на 20 вересня 2013 року, згідно
офіційного курсу НБУ еквівалентно 23
233,08 грн. та 20 486,89 грн., зокрема з яких:
заборгованість за кредитом - 2 849,60
доларів США, що станом на 20 вересня 2013
року, згідно офіційного курсу НБУ
еквівалентно 22 768,30 гривень;
прострочена заборгованість за
нарахованими процентами - 58,17 доларів
США, що станом на 20 вересня 2013 року,
згідно офіційного курсу НБУ
еквівалентно 464,78 грн.; пеня за
прострочку виконання грошових
зобов'язань - 18 289,53 грн.; за порушення
грошового зобов'язання
відповідальність згідно ст. 625 ЦК
України - 2 197,36 грн.

У зв'язку з викладеним, позивач
просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь
ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за
Кредитним договором в розмірі 2 907,77
доларів США, 20486,89 гривень та
відшкодування судових витрат у розмірі
437,29 гривень.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 21 березня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» заборгованість за
Кредитним договором №Д010/АА-022.07.2 від 30
липня 2007 року в розмірі: заборгованість
за тілом кредиту - 22 776,85 гривень;
прострочена заборгованість за
нарахованими процентами - 464,95 гривень;
пеня за прострочку виконання грошових
зобов'язань з застосуванням ст. 551 ЦК
України щодо зменшення розміру пені - 1
138,85 гривень; відповідальність за
порушення грошового зобов'язання
згідно ст. 625 ЦК України - 2 197,36 гривень,
та у відшкодування судових витрат - 265,78
гривень.

На зазначене рішення суду ПАТ «Родовід
Банк» подало апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просило рішення суду першої інстанції
змінити в частині валюти стягнення
заборгованості.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 06 травня 2014 року апеляційну
скаргу ПАТ «Родовід Банк» задоволено
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 21 березня 2014 року змінено
в частині стягнення сум заборгованості
за тілом кредиту та прострочення
заборгованості за нарахованими
процентами.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» заборгованість за тілом
кредиту у сумі 22 776, 85 грн., що становить
2849,60 доларів США; прострочену
заборгованість за нарахованими
процентами у сумі 464,95 грн., що становить
58,17 доларів США. В іншій частині рішення
суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 серпня 2014 року
касаційну скаргу ПАТ «Родовід Банк»
задоволено частково. Рішення
апеляційного суду Донецької області
від 06 травня 2014 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, бо апеляційною
інстанцією при перегляді цієї справи
не було враховано, що діюче
законодавство не встановлює заборони
щодо можливості використання в України
грошових одиниць іноземних держав.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Задовольняючи позов суд
помилково виходив з того, що гривня є
єдиним законним засобом платежу на
території України, а тому стягнення
заборгованості за валютним кредитним
договором у гривні суперечить чинному
законодавству.

Судом першої інстанції встановлено, що
30 липня 2007 року між позивачем та
відповідачем було укладено кредитний
договір № Д010/АА-022.07.2, за яким позивач
взяв на себе зобов'язання відкрити
відновлювальну кредитну лінію
Відповідачу в доларах США на купівлю
автомобіля, в загальному розмірі 7 274,00
доларів США. Сума кредиту в повному
обсязі була надана відповідачу
позивачем у відповідності з
положеннями пункту 1.4. кредитного
договору, тобто готівкою з подальшим їх
обов'язковим продажем через касу Банку
для проведення подальших розрахунків.

Факт видачі кредиту відповідачу за
кредитним договором підтверджується
заявою про видачу готівки №
.840.07022, .840.07022, .840.07022,
.840.07022. Кредит був виданий
відповідачу під обов'язок сплати ним
Банку: процентів за користування
грошовими коштами в розмірі 12,5% річних.

Всупереч умовам кредитного договору,
відповідачем неодноразово
порушувались умови кредитного
договору, від добровільного погашення
боргу відповідач ухиляється, внаслідок
чого утворилась заборгованість, що
підтверджено виписками з банківських
рахунків відповідача.

Банк надіслав на адресу відповідача
Вимогу №151.6- 11-6.6/1712 від 24 березня 2011
року, в якій позивач вимагав достроково
погасити заборгованість за кредитним
договором у семиденний строк, яка до
теперішнього часу залишено без
відповіді.

Таким чином, загальний розмір
заборгованості відповідача складає 2
907,77 доларів США, що станом на 20 вересня
2013 року, згідно офіційного курсу НБУ
еквівалентно 23 233,08 гривень та 20 486,89
грн., з яких: заборгованість за кредитом
- 2 849,60 доларів США, що станом на 20
вересня 2013 року, згідно офіційного
курсу НБУ еквівалентно 22 768,30 грн.;
прострочена заборгованість за
нарахованими процентами - 58,17 доларів
США, що станом на 20 вересня 2013 року,
згідно офіційного курсу НБУ
еквівалентно 464,78 грн.; пеня за
прострочку виконання грошових
зобов'язань - 18 289,53 грн.; згідно ст.625 ЦК
України відповідальність за порушення
грошового зобов'язання - 2 197,36 грн..

Згідно із ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного судочинства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 99 Конституції України
встановлено, що грошовою одиницею
України є гривня. При цьому Основний
закон не встановлює заборони щодо
можливості використання в Україні
грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України
іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до законодавства
гривня має статус універсального
платіжного засобу, який без обмежень
приймається на всій території України,
однак обіг іноземної валюти
обумовлений вимогами спеціального
законодавства України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

При цьому ст. 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність"
установлено, що кошти - це гроші у
національній або іноземній валюті чи
їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього
Закону визначають операції банків із
розміщення залучення коштів від свого
імені, на власних умовах та на власний
ризик як кредитні операції незалежно
від виду валюти, яка використовується.
Вказані операції здійснюються на
підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ
операції з валютними цінностями
здійснюються на підставі генеральних
та індивідуальних ліцензій НБУ.
Операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральна
ліцензія) на здійснення операцій з
валютними цінностями.

ПАТ "РОДОВІД БАНК" має необхідні
ліцензії та дозволи на здійснення
валютних операцій відповідно до вимог
Закону України "Про банки і банківську
діяльність" та Декрету Кабінету
Міністрів України "Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю"

Встановивши наявність у позивача
ліцензії на здійснення операцій з
валютними цінностями, суд першої
інстанцій на вищенаведені положення
закону уваги не звернув та дійшов
помилкового висновку про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в еквівалентному виражені гривні до
долара США на час вирішення спору.

Тобто належним виконанням
зобов'язання з боку позичальника
кредитних коштів є їх повернення в
строки, у розмірі та в валюті,
визначеними кредитним договором.

Виходячи з того, що як укладення,
так і виконання договірних зобов'язань
в іноземній валюті не суперечить
чинному законодавству, суд має право
ухвалити рішення про стягнення
грошової суми в іноземній валюті з
правовідносин, які виникли під час
здійснення валютних операцій, у
випадках і в порядку, установлених
законом.

За таких обставин ухвалені у
справі судові рішення в частині
стягнення боргу за кредитним договором
і процентів за користування кредитом
не в валюті, визначеній договором, а в
національній валюті України
підлягають зміні.

Рішення суду в частині зменшення
розміру пені ухвалено з дотриманням
вимог ч.3 ст.551 ЦК України, виходячи з
того, що Верховний Суд України 03.09.2014
року у справі № 6-100цс14, предметом якої
був спір про стягнення заборгованості
за договором позики зробив правовий
висновок , що ч.3 ст. 551 ЦК України, з
урахуванням положень ст. 3 ЦК України
щодо загальних засад цивільного
законодавства та ч.4 ст. 10 ЦПК України
щодо обов'язку суду сприяти сторонам у
здійсненні їхніх прав, дає право суду
зменшити розмір неустойки за умови, що
він значно перевищує розмір збитків.

Отже в решті судове рішення
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи. При цьому неявка
відповідача при перегляді справи в
апеляційному порядку на висновки суду
у цій справі не впливає.

Керуючись ст. , ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 21 березня 2014 року по цій
справі змінити в частині стягнення сум
заборгованості за тілом кредиту та
прострочення заборгованості за
нарахованими процентами, вказавши про
стягнення у цій частині судового
рішення про стягнення з ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк»
заборгованість за тілом кредиту у сумі
- 2 849,60 доларів США; прострочену
заборгованість за нарахованими
процентамиу у сумі - 58,17 доларів США.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ
„Родовід Банк" витрати судового збору
при розгляді справи в апеляційному
провадженні у розмірі - 121,80 грн..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: