Справа №577/3925/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Гетьман В. В.Номер
провадження 22-ц/788/1887/14 Суддя-доповідач -
Семеній Л. І. Категорія - 5
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Білецького О. М. , Бойка
В. Б.

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 06 листопада 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - служба у справах дітей
Конотопської міської ради,

про поділ майна подружжя, усунення
перешкод і встановлення порядку
користування квартирою,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - публічне
акціонерне товариство «Ідея Банк»,

про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н
о в и л а :

25 липня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вказаним позовом, вимоги якого 22
серпня 2013 року, 06 вересня 2013 року
збільшила, а 16 жовтня 2013 року уточнила,
та просила визнати за нею право
власності на 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1; усунути перешкоди в
користуванні вказаною квартирою,
зобов'язавши ОСОБА_3 не чинити
перешкоди та надати їй ключі від
вхідних дверей, вселити її у квартиру з
двома малолітніми дітьми; встановити
порядок користування спірною
квартирою, за яким їй з дітьми виділити
кімнати площею 17 кв.м. та 12,2 кв.м., а
відповідачу - кімнату площею 8 кв.м.,
залишивши інші приміщення в загальному
користуванні; поділити майно подружжя
і виділити ОСОБА_3 автомобіль "Хюндай
Акцент", державний номер НОМЕР_1, причеп
ПВА У5 державний номер НОМЕР_2, гараж
АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача на її
користь 28912,36 грн. компенсації за
отриманий автомобіль та гараж.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
зазначене майно набуте за час шлюбу, за
спільні кошти. Шлюб сторони розірвали,
між ними склалися неприязні стосунки,
відповідач у добровільному порядку не
бажає визнати за нею право власності на
2/3 частини квартири, з урахуванням
інтересів дітей, та чинить перешкоди в
її користуванні.

22 серпня 2013 року ОСОБА_3 звернувся із
зустрічними позовними вимогами та
просив суд відмовити у задоволенні
первісного позову, поділити майно
подружжя шляхом виділення йому спірної
квартири, а ОСОБА_4 - гаража з погребом
та оглядовою ямою.

Зазначає, що спільною сумісною
власністю є також побудований за час
шлюбу гараж, вартістю 50000 грн., який
зареєстрований за відповідачкою і який
також підлягає поділу. Відповідачка
має у власності та у користуванні дві
квартири, а він іншого житла, крім
спірної квартири, не має.

Рішенням Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 06 листопада
2013 року визнано за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 та на 1/2 частини гаражу АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частини квартири АДРЕСА_1 та на 1/2
частини гаражу АДРЕСА_3.

Усунуто перешкоди у використанні
ОСОБА_4 з дітьми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, права власності на
квартиру за АДРЕСА_1 шляхом їх вселення
до житла та зобов'язано ОСОБА_3 надати
ключі від замків вхідних дверей.

Визначено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 та виділено ОСОБА_4 з
дітьми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у користування кімнати
площею 17 кв.м. та 12.2 кв. м., а ОСОБА_3 -
кімнату площею 8 кв.м., інші приміщення
залишено у спільному користуванні.

Виділено ОСОБА_3 автомобіль "Хюндай
Акцент", державний номер НОМЕР_1 та
причеп ПВА У5 номер шасі НОМЕР_3.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію у розмірі 28642,36 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь
державного бюджету Конотопського
району 179 грн. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 09 січня 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 06 листопада
2013 року в частині визначення порядку
користування квартирою АДРЕСА_1
змінено.

Визначено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, відповідно до якого
ОСОБА_4 виділено у користування кімнати
площею 12,2 кв.м та 8 кв.м, а ОСОБА_3 -
кімнату площею 17 кв.м, інші приміщення -
коридор пл. 10,4 кв.м, кухню пл. 7,5 кв.м,
ванну кімнату пл. 2,6 кв.м, туалет пл. 1
кв.м, кладовку пл. 1,1 кв.м - залишено у
спільному користуванні сторін.

В іншій оскаржуваній частині рішення
суду залишене без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 вересня 2014
року касаційну скаргу ОСОБА_3
задоволено частково, рішення
апеляційного суду Сумської області від
09 січня 2014 року скасоване, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Оскаржуючи рішення суду першої
інстанції в частині встановлення
порядку користування квартирою та в
частині визначення розміру стягнутої з
апелянта компенсації, ОСОБА_3
посилається на неповне з'ясування
обставини, що мають значення для
справи, недоведення обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, не відповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Зазначає, що суд встановив такий
порядок користування квартирою, за
яким він фактично користується 1/3 її
частиною та вважає, що найбільш
наближеним до розміру його частки (1/2)
варіантом, є користування кімнатою
площею 17 кв.м. Вважає, що сплачені за
автомобіль кошти у сумі 24460 грн. є його
особистими коштами, взятими у борг за
розпискою ОСОБА_6, а тому частка ОСОБА_4
на автомобіль складає половину від
15349,85 грн., сплачених ними як подружжям і
розмір стягнутої з нього компенсації
має складати 7674,92 грн.

В іншій частині рішення не
оскаржується.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який
підтримав скаргу з мотивів в ній
наведених, заперечення на скаргу
ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_7,
дослідивши матеріали справи й
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Так, судом першої інстанції правильно
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що з 25 жовтня 2003 року ОСОБА_3
та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому
шлюбі. Рішенням Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 21 червня 2013 року шлюб між сторонами
розірваний (а.с. 8). Від шлюбу сторони
мають двох синів: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час подружнього життя сторонами
набуте рухоме і нерухоме майно, а саме:
04 листопада 2003 року придбана квартира
АДРЕСА_1 (а.с. 9-15), в 2012 році побудуваний
гараж АДРЕСА_3 (а.с. 29-30), в червні 2012 року
в кредит придбаний автомобіль "Хюндай
Акцент", державний номер НОМЕР_1, за який
при купівлі внесено готівкою 24460 грн. та
до розлучення сплачено кредит на суму
28824 грн., а всього 53284 грн. 72 коп. (а.с. 49-50,
53, 55, 68-69, 78-81) та в червні 2008 року причеп
ПВА У5, державний номер НОМЕР_2,
вартістю 4000 грн., визнаною сторонами
(а.с. 49).

Частково задовольняючи позовні вимоги
обох сторін, суд першої інстанції
виходив з засад рівності часток майна,
набутого під час шлюбу та, встановлюючи
порядок користування квартирою,
врахував, що малолітні діти проживають
разом зі ОСОБА_4, тому виділив їй
кімнати більшої площі. Суд також вважав
сплачені за автомобіль кошти у сумі 24460
грн. спільними коштами сторін та
відхилив доводи ОСОБА_3 про те, що
вказана сума була позичена ним у
ОСОБА_6, як недоведені.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Вірно дійшовши висновку про рівність
часток подружжя у праві спільної
власності на квартиру, місцевий суд
помилково взяв до уваги інтереси дітей
при встановленні порядку користування
відповідними кімнатами цієї квартири.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен
із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

За вказаних вимог закону сторони у
справі мають право на володіння та
користування рівними частками спірної
квартири, при цьому надане ч.2 і ч.3 ст.70
СК України право кожному з подружжя на
збільшення своєї частки можливе лише
за вказаних у цих нормах обставин, за
умови їх доведення в суді.

Суд цих вимог не врахував та помилково
вважав достатньою обставину
знаходження на утриманні у ОСОБА_4 двох
дітей для виділу їй у користування двох
кімнат площами 17 кв.м та 12,2 кв.м, зокрема
виходив з їх інтересів, як малолітніх
дітей.

З матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 складається з кімнат
площами 17 кв.м, 8 кв.м з балконом
(лоджією), 12,2 кв.м з балконом (лоджією),
коридору - 10,4 кв.м, кухні - 7,5 кв.м, ванної
кімнати - 2,6 кв.м, туалету - 1 кв.м та
кладовки - 1,1 кв.м (а.с. 14).

Відтак, колегія суддів вважає, що при
встановленні порядку користування
спірною квартирою, зокрема при
виділенні певних кімнат кожній з
сторін, необхідно враховувати найбільш
наближений до ідеальних часток сторін
у справі варіант, яким є виділ у
користування ОСОБА_3 жилої кімнати
площею 17 кв.м, а ОСОБА_4 - жилих кімнат
площами 8 кв.м з балконом (лоджією) і 12,2
кв.м з балконом (лоджією) та залишення у
спільному користуванні сторін всіх
інших приміщень.

З висновком суду першої інстанції в
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 грошової компенсації у сумі
28642,36 грн. колегія суддів повністю
погоджується.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
спірний автомобіль придбаний під час
шлюбу за рахунок коштів, отриманих за
кредитним договором №910.15911 від 25
червня 2012 року, укладеним між ОСОБА_3 та
публічним акціонерним товариством
"Ідея Банк" (а.с. 50, 55, 68), та сплачених
готівкою товариству з обмеженою
відповідальністю "Богдан-Авто-Київ" 21
червня 2012 року у сумі 24460 грн. (ас.53), з
приводу яких між сторонами і виник
спір.

Так, ОСОБА_3 вказує, що 24460 грн. сплачені
за рахунок взятих ним грошових коштів у
позику у ОСОБА_6 Цей борг був повернутий
за рахунок коштів, отриманих по
картковому рахунку у публічному
акціонерному товаристві "Державний
ощадний банк України".

На підтвердження цих доводів він надав
суду ксерокопію розписки від 21.06.2012 р.
(а.с. 54) та довідку банку про
встановлення кредитного ліміту в
розмірі 25700 грн. (а.с. 56).

Спростовуючи доводи ОСОБА_3, місцевий
суд дійшов обґрунтованого висновку про
те, що ним не доведено використання
встановленого банком кредитного
ліміту в розмірі 25700 грн. саме на
погашення боргу за розпискою від 21
червня 2012 року, яка, у свою чергу, за
відсутності її оригіналу та особистих
пояснень ОСОБА_6, не є належним доказом.
Крім того, враховуючи, що договір, на
який він посилається, виходить за межі
дрібного побутового, на його укладення
відповідно до вимог ч.3 ст.65 СК України
необхідна письмова згода ОСОБА_4, яка
ним суду не надана.

Крім того, належних та допустимих
доказів, які б підтверджували, що
спірні кошти були об'єктом права
особистої приватної власності ОСОБА_3,
передбаченого ст.57 СК України,
відповідачем за первісним позовом не
надані та в матеріалах справи вони
відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції
вірно виходив з того, що сплачені за
автомобіль "Хюндай Акцент" кошти, є
спільним сумісним майном подружжя, а
заперечення ОСОБА_3 з цього приводу суд
вірно визнав недоведеними.

У порушення вимог ст.60 ЦПК України
ОСОБА_3 також не підтверджено його
доводи про те, що спірний причеп був
придбаний за рахунок майна, належного
йому до шлюбу з відповідачкою.

З цих підстав доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
в його оскаржуваній частині не
спростовують.

З огляду на викладене, рішення суду в
частині визначення порядку
користування спірною квартирою не
відповідає вимогам ст.213 ЦПК України
щодо законності та обґрунтованості,
оскільки зазначені вище порушення
призвели до неправильного вирішення
спору, що відповідно до п.п.1, 4 ст.309 ЦПК
України є підставою для зміни рішення в
цій частині. В іншій оскаржуваній
частині рішення є законним і
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для його зміни чи скасування в
цій частині відсутні.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.п.1,4 ч.1
ст.309, ч.2 ст.314, 316, 319 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 06 листопада
2013 року в частині визначення порядку
користування квартирою АДРЕСА_1,
змінити.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 Сумської області,
відповідно до якого ОСОБА_4 виділити у
користування кімнати площею 12,2 кв.м та 8
кв.м, а ОСОБА_3 - кімнату площею 17 кв.м,
інші приміщення: коридор площею 10,4 кв.м,
кухню площею 7,5 кв.м, ванну кімнату
площею 2,6 кв.м, туалет площею 1 кв.м,
кладовку площею 1,1 кв.м, залишити у
спільному користуванні сторін.

Рішення суду в частині визначення
розміру компенсації вартості
автомобіля та причепа залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -