У Х В А Л А

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Наумчука М. І.,

Мостової Г. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та відшкодування
матеріальної шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 26 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 02 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому
просив зобов'язати ОСОБА_4 звільнити та
привести до стану, придатного для
використання за цільовим призначенням,
належну йому на праві власності
земельну ділянку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язати відповідача усунути
перешкоди у користуванні вказаною
земельною ділянкою шляхом знесення та
демонтажу огорожі, встановленої
останнім на цій земельній ділянці;
стягнути з відповідача на його користь
шкоду, завдану внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки, в розмірі
549 грн 28 коп. та судові витрати.

Посилався на те, що відповідач
самовільно зайняв частину належної
йому на праві власності земельної
ділянки, чим чинить перешкоди у
користуванні нею.

Рішенням Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 26 лютого
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 02 червня 2014 року, позов задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
належить ОСОБА_3 на праві приватної
власності, шляхом знесення та
демонтажу огорожі, звільнення та
приведення до стану, придатного для
використання, площею 68 кв. м,
позначеної на плані червоним кольором.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
549 грн 28 коп. матеріальної шкоди та 487
грн 20 коп. судового збору.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалені у справі судові рішення
просить скасувати та передати справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції,
з висновками якого погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що самовільне встановлення
відповідачем огорожі на належній
позивачу частині земельної ділянки, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
призвело до обмеження права останнього
на користування вказаною земельною
ділянкою та заподіяння йому
матеріальної шкоди в сумі 549 грн 28 коп.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна з огляду
на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 є співвласниками житлового
будинку по вул. Благовісній, 341/1 у м.
Черкаси.

Відповідно до державного акта на
право приватної власності на землю від
07 червня 1999 року серії ЧР № 24-2-2151 ОСОБА_3
на праві приватної власності належить
земельна ділянка площею 423,7 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Обґрунтовуючи підстави позову,
позивач посилався на те, що відповідач
самовільно зайняв частину належної
йому на праві власності земельної
ділянки, встановивши на ній огорожу,
чим чинить перешкоди у користуванні
нею.

Згідно з приписом від 25 грудня 2013
року № 001069, складеним старшим
державним інспектором сільського
господарства в Черкаській області
Дрозденком В. І., ОСОБА_4 було
зобов'язано усунути порушення
земельного законодавства - звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 68 кв. м по АДРЕСА_1, яка є частиною
земельної ділянки, що була передана
ОСОБА_3 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Постановою державного інспектора
сільського господарства в Черкаській
області Дрозденком В. І. від 08 січня 2014
року № 000688 ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачено ст. 53-1 КУпАП, та
накладено на останнього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 170 грн.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 95 ЗК
України землекористувачі мають право
споруджувати жилі будинки, виробничі
та інші будівлі і споруди, а
п. г ч. 1 ст. 96 ЗК України встановлено
обов'язок не порушувати прав власників
суміжних земельних ділянок та
землекористувачів.

Згідно зі ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Ухвалюючи рішення про зобов'язання
відповідача усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою, суди
відповідно до приписів ст.
ст. 212-214, 303 ЦПК України обґрунтовано
виходили із доведеності факту
самовільного зайняття відповідачем
частини належної позивачу земельної
ділянки.

У цій частині судові рішення є
законними та обґрунтованими, підстави
для їх скасування у цій частині
відсутні.

У той же час, стягуючи на підставі ч.
1 ст. 1166 ЦК України з відповідача на
користь позивача 549 грн 28 коп.
матеріальної шкоди, на порушення
приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди
не з'ясували, в чому саме полягає така
шкода, якими саме діями відповідача
вона була заподіяна, чи є причинний
зв'язок між такою шкодою та діями
відповідача. Крім того, суди не
перевірили, чи може розраховуватись
така шкода на підставі Методики
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару) без
спеціального дозволу, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 25 липня 2007 року № 963.

З огляду на таке висновки судів про
стягнення з відповідача на користь
позивача 549 грн 28 коп. матеріальної
шкоди є передчасними.

Порушення судами при розгляді
справи норм процесуального права (ст.
ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для її правильного
вирішення, тому ухвалені ними судові
рішення в частині стягнення з
відповідача на користь позивача 549 грн
28 коп. матеріальної шкоди не можуть
вважатись законними і обґрунтованими
та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню із передачею справи в цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 26 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 02 червня 2014
року в частині стягнення з відповідача
на користь позивача 549 грн 28
коп. матеріальної шкоди скасувати,
справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині судові рішення
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

Г. І. Мостова

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук