Провадження № 2/161/4140/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

15 жовтня 2014 року
м.
Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку
цивільну справу за позовом Маяківської
сільської ради Луцького району до
ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Управління Держземагенства у Луцькому
районі Волинської області, про
визнання недійсним рішення та
державного акта на право власності на
земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Маяківська сілька рада Луцького
району Волинської області звернулась в
суд із позовом до відповідача ОСОБА_1
про визнання недійсним рішення та
державного акта на право власності на
земельну ділянку. Вказує, що 25.05.2001 року
рішенням Маяківської сільської ради №
14/3 відповідачу у власність була
виділена земельна ділянка площею 0,1024
га в с. Зміїнець Луцького району у
порядку безоплатної приватизації для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, а на підставі
вказаного рішення також отримала
державний акт на право приватної
власності на вищевказану земельну
ділянку. У 2007 року відповідач повторно
звернулась до позивача із заявою про
передачу їй у власність земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд в с.
Милуші Луцького району. 05.10.2007 року
відповідачу на підставі рішення було
передано земельну ділянку площею 0,0396
га, яка була приватизована
відповідачем. Таким чином,
відповідачем повторно безоплатно
приватизовано земельну ділянку з одним
і тим самим видом користування.
Водночас зазначає, що на момент
отримання земельної ділянки в с. Милуші
відповідач не повідомила позивача, про
те, що у 2002 році вона використала своє
право на безоплатну приватизацію.
Окрім того, у зв'язку із відчуженням
відповідачем у 2003 році земельної
ділянки в с. Зміїнець, позивачем було
допущено помилку при перевірці даних
щодо використання ОСОБА_1 права
безоплатної приватизації. Просить
визнати недійсним рішення Маяківської
сільської ради № 7/3.20 від 05.10.2007 року в
частині передачі ОСОБА_1 безоплатно у
приватну власність земельної ділянки
площею 0,0396 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд;
визнати недійним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серія ЯД № 305315, зареєстрований 12.02.2008
року в книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за № 87, що посвідчує право
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 0,0396 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, та
скасувати його державну реєстрацію;
стягнути із відповідача судові
витрати.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав на адресу
суду заяву,я кою просив справу слухати
за його відсутності, позовні вимоги
підтримав, проти ухвалення заочного
рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 у судове
засідання не з'явилася, подала на
адресу суду заяву, якою просила справу
проводити на основі наявних доказів,
без її участі.

Представник третьої особи
Управління Держземагенства у Луцькому
районі Волинської області у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, заперечень чи
пояснень по суті заявлених вимог не
подав, хоча повідомлявся належним
чином про дату, час та місце розгляду
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК
України суд ухвалює рішення в порядку
заочного розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши представлені у
справі докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення із врахуванням
наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Маяківської сільської ради № 14/3 від 25
травня 2001 року було передано
відповідачу ОСОБА_1 у приватну
власність безкоштовно земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель в с. Зміїнець
(масив Лісництво) площею 0,10 га за
рахунок земель Маяківської сільської
ради (а. с. 7).

На підставі вказаного рішення 29 серпня
2002 року відповідачці ОСОБА_1 було
видано державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,10 га, що розташована на
території с. Зміїнець Маяківської
сільської ради, за цільовим
призначенням: для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (а. с. 8).

05 жовтня 2007 року рішенням Маяківськох
сільської ради № 7/3.20 було затверджено
проект відведення земельної ділянки
відповідачу ОСОБА_1, площею 0,0396 га. Яка
знаходиться в АДРЕСА_1, Маяківської
сільської ради для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
12.02.2008 року останній видано державний
акт на право власності на цю земельну
ділянку (а. с. 9-10).

Згідно встановлених обставин справи
відповідачка ОСОБА_1 вдруге одержала
безоплатно у власність земельну
ділянку по одному й тому ж виду
використання, тобто для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 116 ЗК України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування та
державних органів приватизації щодо
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації, в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Згідно ч. 4 цієї статті передача
земельних ділянок безоплатно у
власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 126 ЗК України (в
редакції, яка була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин)
право власності на земельну ділянку
посвідчується державними актами.

У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
рішення, на підставі яких видано
відповідні державні акти, так і самі
акти на право власності на земельні
ділянки.

Зазначена правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України №
6-57цс-13 від 19 червня 2013 року, яка
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

В процесі проведення безоплатної
приватизації земельної ділянки в с.
Милуші Луцького району, відповідачка
ОСОБА_1 не повідомила позивача чи
використала вона попередньо право на
безоплатну приватизацію земельної
ділянки для обслуговування житла.
Водночас, у зв'язку із тим, що єдина
система обліку була запроваджена лише
згідно постанови КМУ від 15.05.2003 року №
689 «Про заходи щодо створення єдиної
системи державної реєстрації
земельних ділянок, нерухомого майна та
прав на них у складі державного
земельного кадастру», позивач був
позбавлений можливості перевірити
дані щодо використання відповідачем
такого права.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється, зокрема, шляхом
визнання недійсними рішень органів
місцевого самоврядування та іншими,
передбаченими законом, способами.

Частиною 1 ст. 155 ЗК України встановлено,
що у разі видання органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
рішення, на підставі яких видано
відповідні державні акти на право
власності на земельні ділянки, так і
самі державні акти. Визнання
недійсними державних актів є законним,
належним та окремим способом
поновлення порушених прав у судовому
порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що оскільки
відповідачкою ОСОБА_1 вдруге було
одержано безоплатно у власність
земельну ділянку по одному й тому ж
виду використання, тому оскаржувані
частини рішень Маяківської сільської
ради та державний акт на право
власності на земельну ділянку слід
визнати недійсними.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із
відповідача на користь позивача слід
стягнути 487,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 174, 212-215, 224-226,
360-7 ЦПК України, на підставі ст.ст. 116, 118,
121, 126, 152, 155 ЗК України, ст. 328 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення Маяківської
сільської ради № 7/3.20 від 05.10.2007 року в
частині передачі ОСОБА_1 безоплатно у
приватну власність земельної ділянки
площею 0,0396 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Визнати недійним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серія ЯД № 305315, зареєстрований 12.02.2008
року в книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за № 87, що посвідчує право
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 0,0396 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, та
скасувати його державну реєстрацію.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Маяківської сільської ради 487
(чотириста вісімдесят сім) гривень 20
копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.