У Х В А Л А

22 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, подану їхнім
представником - ОСОБА_8, про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 квітня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Великолюблінської
селищної ради Городоцького району
Львівської області, треті особи:
ОСОБА_7, релігійна громада
Римсько-католицької церкви в смт
Великий Любінь Городоцького району
Львівської області, про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до суду з вищевказаним
позовом, посилаючись на те, що згідно з
ордером від 14 серпня 1987 року №
67, виданим на підставі рішення
Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської
області від 13 серпня 1987 року №
307, вони вселились у квартиру АДРЕСА_1 та
більше десяти років відкрито нею
користуються, проживають в ній.
Оскільки, претензій щодо
неправомірності їх проживання чи прав
на спірну квартиру ніхто не заявляв,
вони правомірно набули право власності
на спірну квартиру за набувальною
давністю.

Ураховуючи викладене, позивачі просили
суд визнати за ними право власності на
квартиру АДРЕСА_1 за набувальною
давністю.

Рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 30 листопада 2011
року позов задоволено. Визнано за
позивачами право спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
набувальною давністю.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 6 лютого 2014 року, рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 квітня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі за касаційною
скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, поданою їхнім представником -
ОСОБА_8, з підстав, передбачених п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, подана їхнім
представником - ОСОБА_8, про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 квітня 2014 року
з підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм закону, а саме ст. 344 ЦК
України.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявниками додано копію ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 року, що
постановлена за результатом розгляду,
на їхню думку, аналогічної справи.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 червня 2014
року, якою скасовано рішення суду
нижчої інстанції із передачею справи
на новий розгляд, і на яку заявник
посилається, як на підставу,
встановлену п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, не
містить правових висновків щодо
застосування норми права, а тому не
може бути врахована як підстава для
перегляду у зв'язку з неоднаковим
застосуванням норм матеріального
права.

Оскільки неоднакового застосування
норми матеріального права не було, а
виникли питання щодо доведення вимог,
що є застосуванням норм процесуального
права і вони не є підставою для допуску
до провадження, то в задоволенні заяви
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Великолюблінської селищної ради
Городоцького району Львівської
області, треті особи: ОСОБА_7, релігійна
громада Римсько-католицької церкви в
смт Великий Любінь Городоцького району
Львівської області, про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю до провадження
Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська