Справа № 361/5577/14-ц
Провадження № 2/361/2185/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Маценко Н.П.

при секретарі
Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду м. Бровари цивільну
справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Україна» до ОСОБА_1 про
стягнення коштів у порядку регресу

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ПрАТ «Страхова
компанія «Україна» звернулося до суду
із даним позовом, в якому просить
стягнути із ОСОБА_1 на свою користь суму
сплаченого страхового відшкодування у
розмірі 34160 грн. 18 коп. та судовий збір у
розмірі 341 грн. 60 коп.

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що 15.09.2012
року о 22 год. 45 хв. у м. Києві по
Наддніпрянському шосе сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
двох транспортних засобів «Chevrolet Аveo»
д.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 та
автомобіля «Hyundai Accent» д. н. НОМЕР_5 під
керуванням ОСОБА_2

Постановою Печерського районного
суду м. Києва від 25.10.2012 року на ОСОБА_1
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 340 грн. на користь
держави.

На час дорожньо-транспортної пригоди
між страховою компанією та
відповідачем був укладений договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/1200260 від 12.02.2012 року, за
яким товариство застрахувало цивільну
відповідальність перед третіми
особами при використанні
транспортного засобу «Chevrolet Аveo» д.н.
НОМЕР_1.

15.09.2012 року ОСОБА_2 звернулася до
страхової компанії із заявою про
настання страхового випадку. 08.11.2012
року експертом ОСОБА_3 проведено огляд
транспортного засобу «Hyundai Accent» д. н.
НОМЕР_5 стосовно вартості
матеріального збитку, завданого
заявникові у результаті пошкодження
транспортного засобу.

На підставі вказаного страхового акту
та заяви про перерахування страхового
відшкодування відповідно до норм ст. 37
ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» товариством виплачено
страхове відшкодування у розмірі 34160
грн. 18 коп. Про настання
дорожньо-транспортної пригоди, що мала
місце 15.09.2012 року відповідач не
повідомив страхову компанію. З підстав
стягнення у порядку регресу суми
сплаченого страхового відшкодування
товариство змушене звернутися до суду.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримала, дала пояснення аналогічні
фабулі позовної заяви. Додала, що про
ДТП, яке мало місце 15.09.2012 року
страховій компанії стало відомо після
звернення ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не
визнав.

Представник відповідача ОСОБА_5
позовні вимоги не визнала, пояснила, що
дорожньо-транспортна пригода
трапилася у вихідний день 15.09.2012 року,
отже повідомити про настання випадку
відповідач повинен був не пізніше ніж
до закінчення робочого дня 19.09.2014 року.

З метою дотримання норм закону ОСОБА_1
прибув до позивача, однак той
категорично відмовився приймати
будь-які заяви у зв'язку з тим, що
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідності
власників наземних транспортних
засобів від 11.02.2012 року між сторонами не
укладався, не зареєстрований у базі
укладених договорів. З цих підставі
відповідач 25.09.2012 року звертався до
відділу міліції із заявою про злочин та
12.11.2012 року отримав постанову про
відмову у порушенні кримінальної
справи. Вважає, що відповідач вжив всіх
можливих заходів щодо повідомлення
позивача у визначені законом строки.
Просить позов задовольнити.

Вислухавши пояснення представника
позивача, заперечення представника
відповідача, свідка, дослідивши
письмові матеріали справи, суд
встановив такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

До страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток (ст. 27 ЗУ «Про страхування»).

Судом встановлено, що 15.09.2012 року о 22.45
на Наддніпрянському шосе в м. Києві
ОСОБА_1, керуючи автомобілем Шевролет
Авео д.н.з НОМЕР_1 у залежності від
обставин, які сталися, не врахував
дорожню обстановку, погодні умови та не
дотримався безпечної дистанції,
внаслідок СР, чим порушив вимоги п.
якого сталося зіткнення із автомобілем
«Хюндай» д.н. НОМЕР_5, чи порушив вимоги
п. 2.3, п. 13.1 ПДР України та скоїв
правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП
України.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 25.10.2012 року на ОСОБА_1
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 340 грн. на користь
держави.

Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань - чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що на
час дорожньо-транспортної пригоди між
позивачем та ОСОБА_6 власником
автомобіля «Chevrolet Аveo» д.н. НОМЕР_1 був
укладений поліс № АВ № 1200260
обов'язкового страхування
цивільно-правої відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

29.10.2012 року учасник ДТП ОСОБА_2
звернулася до позивача із заявою про
настання страхового випадку по
договору страхування.

Відповідно до звіту від 08.11.2012 року,
складеного ТОВ «ЕАК «Довіра» вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу становить 39258,21 грн.

15.11.2012 року потерпіла особа - ОСОБА_2
подала до позивача заяву про
перерахунок страхового відшкодування.

З платіжних доручень № 1067 від 25.12.2012
року № 2 від 03.01.2013 року та № 19 від 11.01.2013
року а.с. 18-20 вбачається, що позивачем
здійснено перерахування суми
страхового відшкодування згідно із
страховим актом від 26.11.2012 року для
ОСОБА_2 у відповідному розмірі.

Заперечуючи проти позову та не
визнаючи факту своєчасного
повідомлення позивач про настання
страхового випадку, представник
відповідача вказує, що вимоги Закону
щодо триденного повідомлення ними були
виконані, при цьому позивач відмовив у
прийнятті заяви про настання
страхового випадку з підстав
відсутності укладеного договору між
ним та ОСОБА_1 На підтвердження
вказаних обставин надає постанову про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 12.12.2012 року. Разом з тим,
вказана постанова жодним чином не
підтверджує обставини відсутності
договірних відносин, що виникають із
страхування цивільно-правової
відповідальності. Поліс № АВ № 1200260 не
визнався недійсним, на його підставі
позивачем здійснено виплату коштів.
Заперечення сторони відповідача у цій
частині є надуманими та не
мотивованими.

За клопотанням представника
відповідача, ОСОБА_1 у порядку ст. 184 ЦПК
України допитувався у якості свідка.

Так, свідок ОСОБА_1 пояснив, що після
ДТП він зателефонував до страхової
компанії з метою повідомити про подію.
19.09.2014 року особисто був у позивача, де
йому по пред'явленню полісу було
сказано, що останній є краденим. 25.09.2014
року працівники страхової компанії
направили його до міліції для
написання заяви про злочин щодо полісу.
Підтвердив, що всі його звернення до
страхової компанії жодним докази не
підтверджені.

Відповідно до абзацу «ґ» підпункту 38.1.1
п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», встановлено, що у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний вжити
заходів з метою запобігання чи
зменшення подальшої шкоди, а
зобов'язання невідкладно, але не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо-транспортної
пригоди, письмово надати страховику, з
яким укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу передбачене пп. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33
вищезазначеного закону.

Правовою позицією ВСУ викладеною у
справі № 6-1цс14 від 12 лютого 2014 року,
встановлено, що виходячи з аналізу
статей 33, 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції з 18 вересня 2011 по 8
січня 2012 року), слід зазначити, що у
зв'язку із внесеними до цього Закону
змінами збережено як обов'язок
страхувальника щодо вжиття заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика
про настання ДТП, так і відповідне
право страховика після виплати
страхового відшкодування подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив його про настання ДТП.

Враховуючи наведені обставини, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог. Так, при розгляді даної справи по
суті безспірно встановлено, що
відповідач свого обов'язку щодо
невідкладеного направлення
повідомлення про настання ДТП, але не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо-транспортної
пригоди та письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності не
виконав. Заперечення сторони
відповідача в цій частині жодним чином
не доведені та не спростовують доводів
позивача. За таких обставин, на думку
суду, позивач має право регресної
вимоги до відповідача про стягнення
суми фактично сплаченого страхового
відшкодування, що підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення
судових витрат, суд приходить до вимог
ст. 88 ЦПК України відповідно до якої,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати. З цих
підстав, суд приходить до висновку про
стягнення із відповідача судового
збору в розмірі 341,60 грн.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
місце народження м. Київ, податковий
номер НОМЕР_4 на користь приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Україна»
суму сплаченого страхового
відшкодування у розмірі 34160 (тридцять
чотири тисячі сто шістдесят) грн. 18 коп.
та судовий збір у розмірі 341 (триста
сорок одна) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н. П. Маценко