Дата документу 02.10.2014
Справа № 320/5791/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого - судді Купавської Н.М.

при секретарі - Добровольській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Мелітополі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
суму заборгованість за кредитним
договором №002-07071-110708 від 11 липня 2008
року у розмірі 1302 грн. 00 коп. та витрати
по сплаті судового збору і зазначає, що
11 липня 2008 року з відповідачем був
укладений кредитний договір, згідно
якого він одержав від позивача кредит у
розмірі 2908 грн. 00 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом за
ставкою 0,01% на рік та внесення плати за
ведення кредитної справи у розмірі 1% в
місяць. Оскільки відповідач не виконує
належним чином умови кредитного
договору виникла заборгованість, яка
станом на 18 лютого 2014 року становить 1302
грн. 00 коп. з яких: 1156 грн. 58 коп. -
заборгованість по кредиту; 00 грн. 02 коп.
заборгованість по відсотках; 145 грн. 40
коп. - заборгованість по комісії.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, будучи належним
чином повідомлений про день, час та
місце слухання справи, про що свідчить
поштове повідомлення. Однак, в позовній
заяві позивач просить слухати справу у
відсутність представника, на позові
наполягає.

Відповідачка в судовому засіданні
позов не визнала та зазначила, що у 2008
році брала кредит у позивача. Згідно
підписаних умов договору кінцевий
термін сплати кредиту 10.05.2009 рік. Однак,
ст.257 ЦК України передбачена загальна
позовна давність тривалістю три роки,
тобто строк пред'явлення вимог до неї
банком сплинув 10.05.2012 року, тоді як банк
звернувся до суду лише 05.05.2014 року. Тому
просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення
відповідачки, дослідивши матеріали
справи, вважає, що в задоволенні позову
слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до заяви позичальника від 11
липня 2008 року відповідачці було надано
банком строковий кредит в сумі 2908 грн. 00
коп. строком на 10 місяців по 10 травня 2009
року включно, Процентна ставка за
користування кредитом становить 0,01 %
річних. Плата за обслуговування
кредитної заборгованості становить 1% в
місяць (розділ 2 п.п.2.3, 2.5 Договору).

Погашення заборгованості здійснюється
щомісячно не пізніше 11 числа кожного
місяця на рахунок кредитора,
зазначений у п.2.11 Договору, рівними
частинами суму грошових коштів, яка
включає заборгованість за кредитом,
заборгованість по сплаті процентів та
плати за обслуговування кредитної
заборгованості у розмірі 321 грн. у
відповідності до графіку платежів,
наведеному у додатку №1 до Договору,
який є невід'ємною частиною Договору.

Оскільки відповідачка належним чином
не виконувала взяті на себе
зобов'язання виникла заборгованість,
яка відповідно розрахунку
заборгованості за кредитним договором
станом на 18 лютого 2014 року становить 1302
грн. 00 коп. та складається з: суми
заборгованості за кредитом 1156 грн. 58
коп., суми заборгованості за відсотками
- 00 грн. 02 коп. та суми комісії 145 грн. 40
коп. /а.с.17-18/.

Однак, відповідачка заявила клопотання
про застосування у даному випадку
позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови у задоволенні позову.

Пунктом 7 частини одинадцятої статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» визначено, що кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Строк дії кредитного договору
закінчився 10 травня 2009 року, а останній
платіж за кредитним договором
відповідачка внесла ще раніше - 12 січня
2009 року (а.с.17), з цього ж часу розпочався
строк позовної давності для
пред'явлення позову до суду з метою
захисту своїх цивільних прав та
інтересів.

ПАТ «Дельта Банк» звернулось з позовом
до суду 05 травня 2014 року /а.с.2/, тобто з
пропуском трирічного строку позовної
давності.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Позивачем не заявлене клопотання про
поновлення строку позовної давності та
визнання поважними причини пропуску
строків позовної давності.

З матеріалів справи не вбачається та
позивачем не доведено, що сторони,
укладаючи договір, дійшли згоди про
збільшення позовної давності по
вимогах про стягнення кредиту,
процентів за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів.

Аналізуючи зібрані у справі докази суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити у зв'язку з
пропущенням позивачем строку для
звернення до суду з подібним позовом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги
позивача щодо відшкодування понесених
ним судових витрат задоволенню не
підлягають, оскільки йому в
задоволенні позову відмовлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 72, 73, 212, 214, 215 ЦПК України,
ст.ст.509, 526, 527, 530 ЦК України, ЗУ «Про
захист прав споживачів», суд

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги до
Мелітопольського міськрайонного суду.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ: