Справа № 344/2508/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1670/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Меленко О.Є.

суддів
Девляшевського В.А. Малєєва А.Ю.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: представника
позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на
заочне рішення Івано-Франківського
міського суду від 24 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Івано-Франківського
міського суду від 24 квітня 2014 року
задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 за договором
позики від 12.08.2013 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Івано-Франківського МНО ОСОБА_6 за
реєстровим номером 3816, в розмірі 171 000
грн., з яких: 90 000 грн. сума позики; 81 000
грн. проценти за жовтень, листопад,
грудень 2013 року, січень, лютий, березень
2014 року, звернуто стягнення на предмет
іпотеки, згідно договору іпотеки від
13.08.2013 року, посвідченого приватним
нотаріусом Івано-Франківського МНО
ОСОБА_6, за реєстровим номером 3822 -
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4
на праві приватної власності, шляхом
надання права ОСОБА_3 від свого імені
продати предмет іпотеки будь якій
іншій особі на підставі договору
купівлі-продажу у порядку,
встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» за
початковою ціною реалізації в розмірі
226 102 грн. відповідно до відомостей
зазначених у звіті про оцінку вартості
квартири, складеного оцінювачем ОСОБА_7
станом на 09.08.2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
сплачений судовий збір в розмірі 1 710
грн.

На дане рішення представник ОСОБА_4-
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на неповне з'ясування
судом обставин справи, та порушення
норм матеріального і процесуального
права.

Зазначає, що між сторонами по справі
було укладено договір позики на суму 90
000 грн., яку відповідач зобов'язувався
повернути до 12.08.2014 року разом із
відсотками.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
не вказав, а суд не дослідив, що
відповідач ОСОБА_4 частково погасив
заборгованість по відсотках за
користування позикою на загальну суму
28 033 грн., що підтверджується
відповідними квитанціями.

Також апелянт вказує на те, що
заборгованість за відсотками виникла
через кабальні умови договору позики,
оскільки позичальник мав сплачувати 15%
щомісячно, а саме 13 500 грн. від суми
позики в 90 000 грн. Тобто за час дії
договору позики, ОСОБА_4 повинен був
сплатити 180% за користування грошовими
коштами, що в двічі перевищує саму суму
позики.

Крім того, представник ОСОБА_4 вказує,
на те, що відповідач не був належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, а тому позбавлений був
можливості надати суду свої пояснення
та докази.

В судове засідання ні ОСОБА_4, ні його
представник - апелянт ОСОБА_5, будучи
належно повідомленими про розгляд
справи, не з'явилися.

Представник позивача - ОСОБА_2 доводів
апеляційної скарги не визнав,
посилаючись на обґрунтованість
висновків суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
представника позивача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення
виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 12.08.2013 року ОСОБА_4 позичив у
ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 90 000 грн.
терміном повернення до 12.08.2014 рок, зі
сплатою 15% за користування щомісячно, а
саме - 13 500 грн. Вказаний договір позики
посвідчений приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, за
реєстровим № 3816.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором позики, 12.08.2013
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також було
укладено нотаріально посвідчений
договір іпотеки (а.с.6-7), згідно з яким
останній передав в іпотеку позивачу
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, яка
належить йому на праві приватної
власності на підставі Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
19.07.2013 року № 6505406. Згідно п.1.2. договору
іпотеки, вартість предмету іпотеки
складає 226 102 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за
договором позики (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч.1 ст.575 ЦК України та ст.1 Закону
України «Про іпотеку»
іпотекодержатель має право у разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Згідно з пунктом 1.1. укладеного між
сторонами договору іпотеки
іпотекодержатель має право у випадку
невиконання іпотекодавцем своїх
зобов'язань за договором позики
отримати задоволення в повному обсязі
за рахунок майна, переданого в іпотеку
згідно умов цього договору.

Також умовами договору іпотеки
передбачене право іпотекодержателя
від свого імені продати предмет
іпотеки будь-якій особі на підставі
договору купівлі-продажу у порядку,
встановленому статтею 38 Закону України
«Про іпотеку».

За правилами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. В силу ч. 1 ст.
530 ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом першої інстанції,
та не спростовано відповідачем, у
встановлений в договорі строк, суму
позики з відсотками ОСОБА_4 не повернув,
а тому на підставі наявних в матеріалах
справи доказів, п.1.1. договору іпотеки
та з врахуванням вимог ст. 33, 36, 37 Закону
України «Про іпотеку», ст. 16 ЦК України
суд першої інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку про
задоволення вимог ОСОБА_3, та в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_4 за
договором позики звернув стягнення на
предмет іпотеки.

Що стосується, посилання апелянта на
надмірно завищений розмір відсотків в
договорі позики, та кабальні умови його
укладення, то такі не приймаються судом
до уваги, оскільки ні умови договору
позики, ні договір іпотеки ОСОБА_4 не
оспорювалися, доказів вчинення
позивачем якихось неправомірних дії
щодо відповідача немає, а відтак і
підстави для скасування рішення суду
першої інстанції, щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки відсутні.

Що ж стосується доводів апелянта про
часткову сплату ОСОБА_4 відсотків за
користування коштами, то такі також не
заслуговують на увагу, оскільки
представлені на підтвердження цього
апелянтом квитанції видані ПТ «Благо
Франчайз», яке не є стороною у справі,
та містять вказівку на номери зовсім
інших договорів.

Виходячи з вимог ст. ст.10, 60 ЦПК кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 24 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
О.Є. Меленко

Судді:
В.А. Девляшевський

А.Ю. Малєєв