Справа № 278/1809/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року

Житомирський районний суд
Житомирської області

у складі : головуючого судді - Баренко С.
Г,

за участю секретаря судового засідання
- Лабенської Л.І., позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Оліївської
сільської ради Житомирського району
(далі - Рада) про визнання права
власності на земельну ділянку та
зобов'язання вчинити певні дії, третя
особа ТОВ «Земельна Агенція»,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить визнати за нею право
власності на земельну ділянку площею
0,1687 га, призначеної для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 та
зобов'язати Держземагенство внести
відповідні відомості про речові права
до реєстру. Вимоги мотивує тим, що у 2007
році за договором дарування отримала
житловий будинок у власність разом із
земельною ділянкою. Державний
реєстратор відмовив у реєстрації її
права власності з причин відсутності
відомостей про реєстрацію державного
акта, виявлення дублювання
кадастрового номера та
невідповідності адреси в державному
акті та договорі.

Позов було підтримано ОСОБА_1 у суді,
яка пояснила, що не встигла одразу
виготовити державний акт на спірну
землю на своє ім'я.

Представник Ради позов визнала.
Пояснила, що спірною ділянкою позивач
користується вже тривалий час, на цій
земельній ділянці розташований
належний позивачу житловий будинок.
Рада надавала спірну земельну ділянку
ОСОБА_3, який у подальшому подарував
ОСОБА_1, її адреса - АДРЕСА_1

Представник третьої особи звернувся з
клопотанням про розгляд справи без
його участі. Вирішення справи довірив
на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлені обставини, які
відповідають цивільним
правовідносинам.

Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог.

24.12.2007 за договором дарування позивачу
перейшов у власність житловий будинок
АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій
він розташований, площею 0,1687 га (а.с. 4).

Своє право власності на житловий
будинок ОСОБА_1 зареєструвала. Однак
державний акт на своє ім'я не отримала.

Державний реєстратор 21.03.2014 повідомив
позивачу, що державний акт
дарувальника не зареєстрований у
відповідній книзі реєстрації, виявлено
дублювання кадастрового номера та
невідповідність адреси ділянки в угоді
та державному акті (а.с. 7).

У відповідності до вимог ЗК України при
кожному переході прав на землю новий
власник мав отримати державний акт на
своє ім'я, чого позивачем зроблено не
було. У зв'язку з прийняттям 05.03.2009
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку, а також
порядку поділу та об'єднання земельних
ділянок», з 02.05.2009 отримання державного
акта на право власності на земельну
ділянку стало необхідним лише у разі
набуття права власності із земель
державної чи комунальної форми
власності. Отже позивач не може
захистити своє порушене право іншим
способом, ніж шляхом визнання права
власності на земельні ділянки у
судовому порядку.

Поряд з цим, з рішення 23 сесії Ради 4
скликання від 09.09.2005 вбачається, що
дарувальнику ОСОБА_3 було безоплатно
передано у власність ділянку площею
0,1687 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель та саме по
АДРЕСА_1 (а.с. 49). ОСОБА_3 отримав
Державний акт на право власності на
земельну ділянку за наведеним цільовим
призначенням та в розмірі 0,1687 га.(а.с.6).
Рішення та Державний акт є чинними.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно
з положеннями ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Воно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

У відповідності з ч.1 ст. 334 ЦК України,
право власності набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
ОСОБА_1 правомірно набула у власність
спірну ділянку, державний акт
попереднього власника відповідає
рішенню Ради, дублювання кадастрових
номерів належним чином не доведено, а
тому право власності може бути визнане
судом.

Вимога про зобов'язання
Держземагенства внести відомості про
речові права позивача не підлягає до
задоволення з огляду на виключення
Держземагенства як відповідача. До
того ж, рішення про визнання права
власності за позивачем є підставою для
внесення даних до відповідного
реєстру.

Керуючись: Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку, а також порядку
поділу та об'єднання земельних
ділянок» від 05.03.2009, ст. 120, 126 ЗК України,
ст. ст. 15,16, 321, 328, 334 ЦК України, ст. ст. 3,
11, 57, 60, 61, 88, 130, 197, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р
І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку за адресою за адресою
АДРЕСА_1 площею 0,1687 га, призначену для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

В решті вимог відмовити за
безпідставністю.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Житомирської області через
Житомирський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
С.Г. Баренко