Справа № 735/674/14 Провадження №
22-ц/795/1925/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Грушко О.П. Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка
В.М.суддів:Онищенко О.І., Лакізи Г.П.при
секретарі:Позняк О.М.за
участю:представника ПрАТ
«СТ»Гарантія» - Крутило С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Коропського районного суду
Чернігівської області від 06 серпня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої внаслідок
ДТП, третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідача ПрАТ
«СТ«Гарантія»,

в с т а н о в и в:

Рішенням Коропського районного суду
Чернігівської області від 06 серпня 2014
року позов ОСОБА_6 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_6 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 1000 грн. Стягнуто з
ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 1000 грн. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання щодо
судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду ОСОБА_6 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить вказане рішення
змінити та ухвалити нове про
задоволення його позовних вимог в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
змінити рішення суду в частині
стягнення моральної шкоди, збільшивши
її розмір та просить стягнути
матеріальну шкоду завдану внаслідок
ДТП. Вважає, що рішення суду першої
інстанції в цій частині не відповідає
обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.
Зазначає те, що суд першої інстанції
при визначенні розміру завданої
позивачу моральної шкоди не в повному
обсязі врахував характер та обсяг його
душевних страждань, побоювання щодо
майбутнього стану здоров'я.

Крім того, апелянт вказує, що судом
залишено поза увагою те, що внаслідок
ДТП, позивачеві завдано не лише
моральну, але й матеріальну шкоду, яка
також підлягає відшкодуванню. На
підтвердження наявності останньої
ОСОБА_8 була написана розписка про
відшкодування 10 000 грн. у добровільному
порядку. Судом помилково розцінено
зміст даної розписки як зобов'язання
ОСОБА_8 сплатити 10 000 грн. за ремонт
автомобіля та відшкодування
заподіяної матеріальної та моральної
шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПрАТ «СТ «Гарантія»
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Сторони будучи належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи, до суду не з'явилися, що
відповідно до положень ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено і
не заперечується сторонами, що 02 травня
2013 року, близько 11.30 години, ОСОБА_8
керуючи автомобілем «Ford», д.н. НОМЕР_1,
по другорядній дорозі, вул. Перемоги, с.
Покошичі, Коропського району,
Чернігівської області, не пропустив
автомобіль «GEELY MR - 7151A», д.н. НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_6, який рухався по
головній дорозі, вул. Московська, с.
Покошичі, Коропського району
Чернігівської області, виїхав на
перехрестя доріг, в результаті чого
відбулося зіткнення автомобілів.

Відповідно з постановою Коропського
районного суду Чернігівської області
від 10.06.2013 року винним у ДТП визнано
ОСОБА_8, у зв'язку з порушенням ним п.16.11
ПДР України.(а.с.78).

Згідно до ч.1п.3 ст.980 ЦК України
предметом договору страхування можуть
бути страхові інтереси, які не
суперечать закону і повязані з :
відшкодуванням шкоди, завданої
страхувальником (страхування
відповідальності).

Цивільно-правова відповідальність
водія автомобіля FORD D д.н. НОМЕР_1
ОСОБА_8, на момент
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована 29.03. 2013 року згідно з
Полісом №АЕ/0562137 ПРАТ СК «Гарантія»
(а.с.66 ).

08.05.2013 року до ПрАТ СТ «Гарантія»
звернулися ОСОБА_8 та ОСОБА_6, а 13.05.2013
року - ОСОБА_7 з заявами про страховий
випадок - ДТП (а.с.67-69).

Страховиком -ПрАТ «СТ«Гарантія» було
відшкодовано у повному обсязі вартість
ремонту транспортного засобу позивача
- ОСОБА_6, в сумі 27050 грн., що
підтверджується Актом виконаних робіт
і не заперечується останнім (а.с.16).

Страховиком було відмовлено ОСОБА_7 у
відшкодуванні вартості лікування в
неврологічному відділенні
Чернігівської обласної лікарні, у
зв'язку з тим, що захворювання, яке
зазначено в виписному епікрізі лікарні
не може бути пов'язане з
вищезазначеною дорожньо-транспортною
пригодою(а.с.73).

Судом першої інстанції обґрунтовано
відмовлено у задоволенні пред'явлених
ОСОБА_6 позовних вимог в частині
стягнення матеріальної шкоди, завдану
джерелом підвищеної небезпеки.

Виходячи із змісту ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода підлягає відшкодуванню в
повному обсязі, відшкодовується
реальна шкода, тобто втрачене або
пошкоджене майно в результаті
протиправної поведінки
правопорушника.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення матеріальної шкоди
з підстав наведених ОСОБА_6, суд першої
інстанції виходив з того, що
страховиком повністю відшкодовано
вартість ремонту транспортного засобу
позивача в сумі 27 050 грн., що
підтверджується актом виконаних робіт
від 15.07.2013 та не заперечується
сторонами, а належних доказів на
підтвердження наявності підстав для
відшкодування апелянту різниці між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою, ОСОБА_6 суду не надано.

Зокрема суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги копію
розписки від 11.06.2013 року, яка не може
бути належним та допустимим доказом
заборгованості відповідача перед
апелянтом за завдану шкоду в ДТП (а.с.17).
Виходячи із змісту даної розписки,
відсутні правові підстави які б давали
право ОСОБА_6 вимагати одержання 10000
грн. у ОСОБА_8

Також обґрунтовано суд першої
інстанції не прийняв до уваги
твердження ОСОБА_6 про понесені ним
втрати заробітної плати в сумі 5281,79
грн., оскільки , оскільки з наявних в
матеріалах справи доказах судом
встановлено що в травні 2013 року
позивач перебував на робочому місці,
ніяких заяв про звільнення від роботи
для відвідування офіційних
установ(органів внутрішніх справ,
страховика) у зв'язку з ДТП не подавав
отримав за вказаний період заробітну
плату у повному обсязі, а тому доводи
ОСОБА_6 про роботу його в надурочний
час, та у зв'язку з цим втратою частини
його заробітку є безпідставними.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Оцінивши фактичні обставини справи,
враховуючи зміст правових норм
ст.ст.22,1187,1192 ЦК України, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність правових
підстав для покладення на відповідача
майнової відповідальності за
пред'явленим до нього позовом.

Доводи апеляційної скарги та посилання
позивача щодо відшкодування
матеріальної шкоди у більшому розмірі
не заслуговують на увагу як такі, що у
передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України
порядку належними та допустимими
доказами не спростовують висновку суду
першої інстанції і встановлених ним
обставин.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про
те, що суд першої інстанції при
визначенні розміру моральної шкоди,
завданої у зв'язку з пошкодженням його
автомобіля, що потребувало тривалого
ремонту і позбавило його можливості
користуватися майном, не в повному
обсязі врахував обставини справи, і
тому апелянт не згодний з визначеним
розміром відшкодування йому моральної
шкоди, судова колегія відхиляє,
зважаючи на те, що відповідно до
оскаржуваного рішення судом були
досліджені та враховані всі ті
обставини, на які посилається позивач у
скарзі, і судом визначений розмір
моральної шкоди в 1000 грн., відповідно до
цих обставин та положень ст.23 ЦК
України, з урахуванням вимог
розумності і справедливості.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду, яке ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Коропського районного суду
Чернігівської області від 06 серпня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: