З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.06.2014 Справа №607/3397/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
головуючого судді Дзюбича В.Л.,
з участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором грошової
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
грошової позики від 05.02.2013р. та 3995.16 грн.
- 17 % річних за користування грошовими
коштами за період з 05.02.2013 р. по 09.01.2014 р.,
а також просить стягнути з відповідача
1000 грн. витрат на правову допомогу та
сплачений судовий збір.
Позовні вимоги позивач обгрунтовує
тим, що 05.02.2013р. відповідачем надана
розписка, відповідно до умов якої він
зобов»язувався повернути позивачу
вкладену частку у спільній діяльності
за Договором про спільну діяльність
від 10.08.2012 р. у зв»язку із розірванням
даного договору згідно з угодою від
яка є позиковим зобов»язанням
відповідача, яке він зобов»язувався
виконати у термін до 30.04.2013 р. зі сплатою
17% річних за період з 05.02.2013 р. до моменту
виконання зобов»язання. Проте,
всупереч зобов»язань які випливають із
розписки від 05.02.2013р., відповідач
вказаної суми із відсотками за
користування грошовими коштами у
зазначений строк не повернув та на
неодноразові звернення з приводу
погашення боргу не реагує.
Уточнивши позовні вимоги позивач
- боргу за договором грошової позики
від 05.02.2013р. та 5614.50 грн. - 17 % річних за
користування грошовими коштами за
період з 05.02.2013 р. по 26.05.2014 р.
У судове засідання позивач не з»явився,
проте подав заяву про підтримання
позовних вимог з клопотанням про
розгляд справи у його відсутності.
Відповідач у судове засідання не
з»явився, з невідомої суду причини,
хоча про день та час розгляду справи
повідомлявся у встановленому законом
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Дослідивши та оцінивши докази, суд
встановив наступні обставини справи.
10.08.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено
договір про спільну діяльність.
На виконання умов Договору про спільну
діяльність від 10.08.2012 р. за період з
15.08.2012 р. по 17.09.2012 р. позивачем ОСОБА_1
передано відповідачу ОСОБА_2 грошові
підтверджується Додатком №1 до
згаданого договору від 10.08.2012 р.
05.02.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладена
угода про дострокове розірвання
Договору про спільну діяльність від
10.08.2012 р., а також надана відповідачем
ОСОБА_2 розписка, відповідно до умов
якої останній зобов»язувався
повернути позивачу вкладену частку у
спільній діяльності за Договором про
спільну діяльність від 10.08.2012 р. у
зв»язку із розірванням даного договору
згідно з угодою від 05.02.2013 р., розмір
позиковим зобов»язанням відповідача,
яке він зобов»язується виконати у
термін до 30.04.2013 р. зі сплатою 17% річних
за період з 05.02.2013 р. до моменту
виконання зобов»язання.
Відповідно до вимог ст.1046 Цивільного
кодексу України (далі ЦК України), за
договором позики одна сторона передає
у власність другій стороні грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов"язується
повернути позичкодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник
зобов"язується повернути
позичкодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.1049 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.
З огляду на вище наведене, наявність у
відповідача перед позивачем
заборгованості по сплаті боргу за
домовленість сторін про сплату
відповідачем за користування
грошовими коштами позивача процентів в
розмірі 17% річних, перевіривши методику
та періоди нарахування цієї суми, суд
вважає, що позовні вимоги позивача про
стягнення - з відповідача 5614.50 грн.
підставні та підлягають до задоволення
Зобов"язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться ( ст.526 ЦК України).
Враховуючи викладені обставини, беручи
до уваги наявність розписки від 05.02.2013
р., якою стверджується позикове
зобов»язанням відповідача, про
повернення позивачу у термін до 30.04.2013р.
зазначеними коштами, а також зважаючи
на те, що відповідачем не надано, а у
судовому засіданні не здобуто доказів
повернення позивачу зазначеної суми
боргу та відсотків які станом на 26.05.2014
р. складають 5614.50 грн., суд приходить до
висновку про порушення прав позивача
відповідачем, які підлягають захисту, а
позов до задоволення, шляхом стягнення
із відповідача на користь позивача
суми боргу за договором грошової
відсотки за користування грошовими
коштами за період з 05.02.2013 р. по 09.01.2014 р.
(остаточна дата розрахунку позивача).
Відповідно до ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України (далі
ЦПК України), суд вважає, що з
відповідача в користь позивача слід
стягнути 304.20 грн. судового збору, а в
користь держави 6.19 грн. судового збору
зважаючи на збільшення позивачем
позовних вимог. Щодо стягнення із
відповідача в користь позивача 1000 грн.
витрат затрачених на адвокатську
допомогу у підготовці позовної заяви,
на надання консультацій з приводу
зазначеного позову, преставлення
інтересів позивача в суді, суд вважає,
що слід відмовити у зв»язку із
відсутністю належних та допустимих
доказів, які б підтверджували вартість
наданих адвокатських послуг та
безпосередню участь адвоката в
судовому процесі по даній справі.
Керуючись ст. ст.4, 10, 60, 212, 224-226, 228, 232, 233
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.526, ч.1 ст.612, ст.1046, ч.2 ст.1047,
ст.1049 Цивільного кодексу України, ст.88
ЦПК України, суд ,-
Позов задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1;
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; місце
реєстрації: АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_1 (
АДРЕСА_2) заборгованість за договором
грошової позики від 05.02.2013 р. в сумі
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1;
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; місце
реєстрації: АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_1 (
АДРЕСА_2) судовий збір в сумі 304.20
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1;
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; місце
реєстрації: АДРЕСА_1) в користь держави
(«судовий збір : розрахунковий рахунок :
України в Тернопільській області; код
бюджетної класифікації 22030001; МФО 838012
призначення платежу - судовий збір, код
02886692 Пункт_1.1_)») судовий збір в сумі 6.19
Копію рішення надіслати сторонам у
справі.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду .

Головуючий - суддя
Дзюбич В.Л.