Справа № 465/4353/10
Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/5888/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Франківського районного суду м.Львова
від 10 липня 2014 року в справі за позовом
ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про
скасування постанови державного
виконавця Франківського районного
відділу державної виконавчої служби
ЛМУЮ Сарвас Р.І. від 26 листопада2013 року
про відкриття виконавчого провадження
ВП№40960648 та постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 4.12.2013 року ВП
№40960648,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою суду в
задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з»ясування обставин, що мають значення
для справи. Зазначає, що відповідно до
ухвали Господарського суду Львівської
області від 13.11.2012 року вимоги ПАТ
«Райффайзен банк Аваль» визнано
погашеними та ПП «Артекс» ліквідовано.
Також посилається на те, що його
зобов»язання, які випливали з договору
поруки є припиненими, оскільки
припинилося основне зобов»язання, що
підтверджено рішенням Галицького
районного суду від 19.06.2014 року. Вважає
постанову державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження та
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження
протиправними і такими, що підлягають
скасуванню. Просить ухвалу суду
скасувати та постановити нову, якою
скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3 на підтримання доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно з ст.387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Відповідно ч.1 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Матеріалами справи встановлені
наступні обставини.

Рішенням Франківського районного
суду м.Львова від 7.10.2010 року задоволено
позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та
стягнуто солідарно з ПП «Артекс»,
ОСОБА_2 в користь позивача 974 439 грн.
заборгованості за кредитом, 205511,47 грн.
заборгованості за відсотками, 130 652, 80
грн. пені, а всього 1 310 603,27 грн., а також
120 грн. витрат на ІТЗ та 1700 грн. судового
збору. (а.с.117)

26 листопада 2013 року відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа №2-4353/10. (а.с.135,143)

4 грудня 2013 року державним
виконавцем винесена постанова про
арешт майна боржника ОСОБА_2 та
оголошення заборони на його
відчуження. (а.с.145)

Відповідно до рішення
Господарського суду Львівської
області від 13.11.2012 року ПП «Артекс»
ліквідовано, вимоги ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» визнано погашеними,
провадження у справі про банкрутство
ПП «Артекс» припинено. (а.с.148-149)

Згідно з рішенням Галицького
районного суду м.Львова від 19.06.2014 року
задоволено позов ОСОБА_2 та припинено
поруку останнього перед ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» на виконання
ПП «Артекс» за кредитним договором від
19 березня 2008 року. (а.с.194-195)

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили обов»язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають виканню
на всій території України, а у випадках,
встановлених міжнародними договорами,
згода на обов»язковість яких надана
Верховною Радою України, і за її
межами.

Згідно з ст.2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Відповідно до ч.1 ст.5 вказаного Закону
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов»язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
Укарїни.

Статтею 11 вищезазначеного Закону
передбачено, що державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документів на примусове виконання, у
спосіб та в порядку встановленому
даним законом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Відмовляючи в задоволенні заяви,
суд першої інстанції виходив з того, що
припинення зобов'язання за договором
поруки не є процесуальним питанням,
пов'язаним з виконанням судових
рішень та не може бути розглянуто за
правилами розділу VI ЦПК України, а
оскільки виданий виконавчий лист
відповідав вимогам ЗУ „Про виконавче
провадження", на момент видачі
виконавчого листа рішення суду,
відповідно до якого він видавався,
набрало законної сили, обов'язок
боржника за виконавчим листом досі
існує, то відсутні правові підстави
для скасування постанов про відкриття
виконавчого провадження, арешт та
оголошення заборони його відчуження.

Висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
доказам, що містяться в матеріалах
справи.

Посилання апелянта на припинення
зобов»язання з поруки та
безпідставність постановлення
оскаржуваних постанов державним
виконавцем, колегією суддів не
приймається до уваги у зв»яку з
наступним.

Згідно з частиною 1 статті 609 ЦК України
зобов'язання припиняється ліквідацією
юридичної особи (боржника або
кредитора), крім випадків, коли законом
або іншими нормативно-правовими актами
виконання зобов'язання ліквідованої
юридичної особи покладається на іншу
юридичну особу, зокрема, за
зобов'язаннями про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до ст.559 ЦК України порука
припиняється, поряд з іншим, з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання.

Під припиненням зобов'язання слід
розуміти припинення існування прав та
обов'язків його учасників. При
припиненні зобов'язання в подальшому
перестає існувати, і його учасників
більше не пов'язують ті права та
обов'язки, які раніше з нього випливали.

Припинення зобов'язань закон (статті
598-609 ЦК України) пов'язує з певними
юридичними фактами, а тому зобов'язання
припиняються на майбутній час, а тому і
отримане сторонами до моменту
припинення зобов'язання поверненню не
підлягає.

Оскільки відповідно до частини 1 статті
559 та статті 609 ЦК України припинення
поруки пов'язано з ліквідацією
юридичної особи, то і порука
припиняється з часу ліквідації
юридичної особи, тобто з часу внесення
до єдиного державного реєстру запису
про її припинення.

З матеріалів справи вбачається, що
зобов'язання поручителя ОСОБА_2 щодо
сплати заборгованості за договором
кредиту та поруки виникли за період 2008
- 2010 років.

Ухвала Господарського суду Львівської
області про ліквідацію ПП «Артекс»
постановлена 13 листопада 2012 року, а
рішення Галицького районного суду
м.Львова про припинення поруки - 19
червня 2014 року.

А відтак, винесені державним
виконавцем постанова від 26 листопада
2013 року про відкриття виконавчого
провадження ВП № 40960648 і постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 4
грудня 2013 року ВП № 40960648, тобто до 19
червня 2014 року, відповідають Закону
України «Про виконавче провадження»

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
постановлено ухвалу з дотриманням
норм матеріального і процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307 , ст.ст.313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Франківського
районного суду м.Львова від 10 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Павлишин
О.Ф.

Судді: Мікуш
Ю.Р.

Ніткевич А.В.