№ апеляційного провадження:22-ц/796/
інстанції: Козлов Р.Ю.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Лапчевська
О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Мішкіній А.В.

за участю: позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_5,
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності
в інтересах ОСОБА_3 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
28 липня 2014 року

У справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7,
третя особа Головне управління юстиції
у м. Києві про усунення від права на
спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 28 липня 2014 року позов
залишено без задоволення. /а.с. 160-162/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу на рішення суду
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість. Вважає, що судом
першої інстанції не повно з'ясовані
обставини справи, зокрема те, що судом
не вірно встановлено, що ОСОБА_7
постійно проживає у США, оскільки
останній має громадянство України,
зареєстрований у м. Києві за адресою
АДРЕСА_1, заяву про прийняття спадщини
подав особисто, зазначивши вказане
місце реєстрації, тому висновок суду
про те, що він не міг здійснювати догляд
за своїм батьком не відповідає
дійсності. Крім того, зазначила також,
що всупереч вимогам ст. 57, 60, 179 ЦПК
України судом зроблений висновок про
те, що ОСОБА_8 не потребував сторонньої
допомоги, оскільки мав достатній
матеріальний рівень забезпечення,
проте, в матеріалах справи такі дані
відсутні, а крім матеріальної допомоги
він потребував постійного догляду за
станом здоров'я, що і здійснювала
ОСОБА_3 З урахування викладеного в
апеляційній скарзі просила рішення
суду скасувати та постановити нове про
задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін та
представників сторін, які з'явились у
судове засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
залишенню без змін на підставі
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, склавши перед цим
заповіт, яким усе належне йому майно
заповів ОСОБА_3.

14 листопада 2013 року Шостою Київською
державною нотаріальною конторою
заведено спадкову справу.

28 листопада 2013 року ОСОБА_7, який є сином
померлого, звернувся до нотаріуса із
заявою про прийняття обов'язкової
частки у спадщині.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з вимог ст. 1224 ЦК
України про те, що особи, які відповідно
до закону несуть обов'язок утримувати
спадкодавця, усуваються від
спадкування в разі ухилення від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця та ч. 2 ст. 202 СК України
відповідно до якої повнолітні діти
зобов'язані утримувати
непрацездатного і такого, що потребує
матеріальної допомоги батька,
встановивши, що оскільки ОСОБА_8
отримував державну пенсію, розмір якої
значно перевищує прожитковий мінімум,
а ОСОБА_3 постійно інформувала ОСОБА_7,
який з 2000 року постійно проживає у США
про стан його батька, та встановив, що
підстав для усунення останнього від
права на спадкування немає.

Доводи апеляційної скарги, щодо
ненадання ОСОБА_7 догляду ОСОБА_8, попри
наявність такої можливості, колегія
суддів не бере до уваги, оскільки в
порядку ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Положеннями ч. 5, 6 ст.1224 ЦК України
встановлено, що за рішенням суду особа
може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 р. №7, факт ухилення
особи від виконання обов'язку щодо
утримання спадкодавця встановлюється
судом, при цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку. Тобто ухилення, пов'язане з
винною поведінкою особи, яка
усвідомлювала свій обов'язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій. Крім цього,
підлягає з'ясуванню судом питання, чи
потребував спадкодавець допомоги від
спадкоємця за умови отримання її від
інших осіб, чи мав спадкоємець
матеріальну та фізичну змогу надавати
таку допомогу.

Так, сторонами в судовому засіданні не
заперечувалось, що ОСОБА_7 постійно
проживає у США, та підтримував зв'язок
з батьком, проте, матеріальної допомоги
не надавав, однак, як пояснила ОСОБА_3
про необхідність такої допомоги прямо
в розмовах між ними не йшлося. Крім
того, не заявлялось про необхідність
надання догляду за спадкодавцем з боку
ОСОБА_7 і в останні місяці життя його
батька. З матеріалів справи безспірно
встановлено і не заперечувалось
представником відповідача, що допомогу
спадкодавцю ОСОБА_8, поки той перебував
у безпорадному стані через хворобу та
похилий вік, надавала ОСОБА_3

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що апелянтом не
доведено умисне ухилення ОСОБА_7 від
надання допомоги ОСОБА_8, а тому
відсутні підстави для його усунення
від права на спадкування.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та
містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 28 липня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: