У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Остапчук Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про визнання факту розірвання шлюбу
фіктивним, визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя та
визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
апеляційного суду Одеської області від
15 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення
перешкод в охороні спадкового майна та
усунення перешкод в управлінні
спадщиною.

ОСОБА_7 звернулася до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_6 про
визнання факту розірвання шлюбу
фіктивним, визнання майна спільною
сумісною власністю та поновлення
строку на подання заяви про прийняття
спадщини.

В обґрунтування первісного позову
ОСОБА_6 посилалася на те, що вона є
єдиною спадкоємицею після смерті її
батька ОСОБА_8, оскільки ОСОБА_7 була
розлучена з ним, кожен з них мав своє
житло, мешкали з 27 травня 2010 року
окремо, а тому не має підстав вважати
розірвання між ними шлюбу фіктивним.

У зв'язку з чим, ОСОБА_6 просила визнати
право власності в порядку спадкування
на квартиру за адресою: АДРЕСА_1;
автомобіль марки «ТОYОТА PRADO»,
державний номер НОМЕР_1; депозитний
вклад, відкритий в філії Одеського
районного управління акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
на ім'я ОСОБА_8, у розмірі 100 000 грн;
картковий рахунок НОМЕР_3 на виплату
процентів на депозитну платіжну картку
в акціонерному товаристві «Банк
«Фінанси та Кредит» із залишком на
рахунку 14 000 грн, а також на картковий
рахунок на виплату заробітної плати
НОМЕР_4 із залишком 35 грн 24 коп. та на
картковий платіжний рахунок НОМЕР_5 із
залишком 355 грн 09 коп.

В обґрунтування позову ОСОБА_7
посилалася на те, що 26 серпня 2006 року
між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 був зареєстрований
шлюб, який був фіктивно розірваний 27
травня 2010 року у зв'язку з
узабезпеченням один одного від
несприятливих наслідків ведення
підприємницької діяльності, при цьому
вони продовжували проживати однією
сім'єю у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася
спадщина, яка, на думку ОСОБА_7, є
спільною сумісною власністю подружжя,
у зв'язку з чим просила визнати факт
розірвання шлюбу фіктивним та визнати
за нею право власності на 2/3 автомобіля
марки «ТОYОТА PRADO», державний номер
НОМЕР_1, ринкова вартість якого складає
500 000 грн, 2/3 грошових коштів, які
зберігаються на депозитному вкладі,
відкритому в філії Одеського РУ АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я
ОСОБА_8, у розмірі 100 000 грн; 2/3 грошових
коштів у розмірі 14 000 грн, які є залишком
на картковому рахунку НОМЕР_3 на
виплату процентів на депозитну
платіжну картку в АТ «Банк «Фінанси та
Кредит»; Ѕ частину двокімнатної
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 23 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_7 задоволено частково.

Встановлено факт розірвання шлюбу між
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 27 травня 2010 року
фіктивним.

Анульовано актовий запис за № 123 від 27
травня 2010 року про розірвання шлюбу між
ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Анульовано свідоцтво про розірвання
шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 27 травня
2010 року серії НОМЕР_2.

Визнано автомобіль марки «ТОYОТА PRADO»,
державний номер НОМЕР_1, 2006 року
випуску, ринкова вартість якого
складає 500 000 грн; грошові кошти, які
зберігаються на депозитному вкладі,
відкритому в філії Одеського РУ АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я
ОСОБА_8, у розмірі 100 000 грн; грошові
кошти у розмірі 14 000 грн, які
зберігаються на картковому рахунку
НОМЕР_3 на виплату процентів на
депозитну платіжну картку в АТ «Банк
«Фінанси та Кредит»; картковий рахунок
на виплату заробітної плати НОМЕР_4 із
залишком 35 грн 24 коп. та на картковий
платіжний рахунок НОМЕР_5 в АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» із залишком 355 грн 09
коп спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Вирішено вважати ОСОБА_7 такою, що
прийняла спадщину у вигляді: ѕ від
грошових коштів, які зберігаються на
депозитному вкладі, відкритому в філії
Одеського РУ АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» на ім'я ОСОБА_8, у розмірі 100 000
грн, ѕ від грошових коштів у розмірі 14 000
грн, які зберігаються на картковому
рахунку НОМЕР_3 на виплату процентів на
депозитну платіжну картку в АТ «Банк
«Фінанси та Кредит», та Ѕ частини
двокімнатної квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_8 У
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом відмовлено.

Визнано за ОСОБА_6 право спадкування за
законом на Ѕ частини двокімнатної
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, яка належала померлому ОСОБА_8;
ј частини автомобіля марки «ТОYОТА PRADO»,
державний номер НОМЕР_1, ј частини від
грошових коштів, які зберігаються на
депозитному вкладі, відкритому у філії
Одеського РУ АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» на ім'я ОСОБА_8, у розмірі 100 000
грн; ј частини від грошових коштів у
розмірі 14 000 грн, які зберігаються на
картковому рахунку НОМЕР_3 на виплату
процентів на депозитну платіжну картку
в АТ «Банк «Фінанси та Кредит»; на
картковий рахунок на виплату
заробітної плати НОМЕР_4 із залишком 35
грн 24 коп.; на картковий платіжний
рахунок НОМЕР_5 із залишком 355 грн 09 коп.
після смерті ОСОБА_8

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 15 квітня 2014 року рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 23 грудня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про визнання факту розірвання шлюбу
фіктивним, визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя та
визнання права власності відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, житловою площею 53,3 кв. м.,
загальною площею 99,4 кв. м. в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
автомобіль марки «ТОYОТА PRADO»,
державний номер НОМЕР_1, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_6, 2006 року випуску, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
грошові кошти, які зберігаються на
депозитному вкладі, відкритому в філії
Одеського РУ АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» на ім'я ОСОБА_8, у
розмірі 100 000 грн; грошових коштів у
розмірі 14 000 грн, які зберігаються на
картковому рахунку НОМЕР_3 на виплату
процентів на депозитну платіжну картку
в АТ «Банк «Фінанси та Кредит»; на
грошові кошти у розмірі 35 грн 24 коп., які
зберігаються на картковому рахунку по
виплаті заробітної плати НОМЕР_4 в АТ
«Банк «Фінанси та Кредит»; на грошові
кошти у розмірі 355 грн 09 коп., які
зберігаються на картковому платіжному
рахунку НОМЕР_5 в АТ «Банк «Фінанси та
Кредит», в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує
питання про скасування оскаржуваного
рішення суду апеляційної інстанції із
залишенням у силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 26 серпня 2006 року
між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 був зареєстрований
шлюб, про що Другим відділом реєстрації
актів цивільного стану Приморського
РУЮ м. Одеси зроблений актовий запис за
№ 420. У шлюбі спільних дітей не мають.

За спільною заявою подружжя від 15
квітня 2010 року шлюб між ОСОБА_7 і ОСОБА_8
був розірваний, про що 27 травня 2010 року
Другим відділом реєстрації актів
цивільного стану Приморського РУЮ м.
Одеси зроблений актовий запис за № 123. У
той же день ОСОБА_7 було видано
свідоцтво про розірвання шлюбу від 27
травня 2010 року серії НОМЕР_7, ОСОБА_8
було видано свідоцтво про розірвання
шлюбу від 27 травня 2010 року серії НОМЕР_8
(а. с. 98, т. 1, а. с. 37-42, т. 2).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, про що
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану у м. Одесі Одеського
МУЮ зроблено актовий запис за № 10887 ( а.
с. 9, т. 1).

Згідно з договором про пайову участь у
будівництві житла від 07 грудня 2001 року
№ 134, квартира за адресою: АДРЕСА_1, була
придбана ОСОБА_8 і належала йому на
підставі свідоцтва про право власності
на квартиру від 12 квітня 2002 року № 195/02.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_9, виданого Ізмаїльським
міським відділом РАЦС 31 травня 1988 року
(актовий запис за № 593) ОСОБА_6 є донькою
померлого ОСОБА_8 (а. с. 74, т. 1).

ОСОБА_6 звернулась у строк, визначений
законодавством для прийняття спадщини,
до приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу із
заявою про прийняття спадщини після
смерті свого батька ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку з чим була
заведена спадкова справа № 21/2012. ОСОБА_6
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, у зв'язку
з відсутністю оригіналів
правовстановлюючих документів на
майно, що входить до складу спадщини (а.
с. 76, т. 1).

Після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2
відкрилась спадщина у вигляді
двокімнатної квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, автомобіля марки
«ТОYОТА PRADO», державний номер НОМЕР_1,
ринкова вартість якого складає 500 000
грн, депозитного вкладу, відкритого в
філії Одеського РУ АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» на ім'я ОСОБА_8, у розмірі 100 000
грн., карткового рахунка НОМЕР_3 на
виплату процентів на депозитну
платіжну картку в АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» із залишком на рахунку 14 000 грн,
карткового рахунка на виплату
заробітної плати НОМЕР_4 із залишком 35
грн 24 коп. та карткового платіжного
рахунка НОМЕР_5 із залишком на рахунку
355 грн 09 коп.

Автомобіль марки «ТОYОТА PRADO»,
державний номер НОМЕР_1, 2006 року
випуску, придбано у власність 30 червня
2011 року, депозитний вклад, відкритий у
філії Одеського РУ АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» на ім'я ОСОБА_8, у розмірі 100 000
грн, картковий рахунок НОМЕР_3 на
виплату процентів на депозитну
платіжну картку - в АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» із залишком на рахунку у
розмірі 14 000 грн, картковий рахунок на
виплату заробітної плати НОМЕР_4 - в АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» із залишком 35
грн 24 коп. та картковий платіжний
рахунок НОМЕР_5 - в АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» із залишком на рахунку 355 грн 09
коп. (а. с. 11, 142-а, т. 1, а. с. 22, т. 2).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_7
про визнання факту розірвання шлюбу
фіктивним, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_8 і ОСОБА_7 у
зв'язку з узабезпеченням один одного
від несприятливих наслідків ведення
підприємницької діяльності, не маючи
на меті припинення шлюбних відносин,
розірвали шлюб, при цьому продовжували
проживати разом як подружжя, вели
спільне господарство, спільно
здійснювали підприємницьку діяльність
та продовжували мешкати разом у
квартирі за адресою: АДРЕСА_1,
виконували подружні обов'язки, а тому
їх можна вважати сім'єю.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_6, суд першої інстанції,
встановивши, що вона є донькою
померлого ОСОБА_8, виходив з того, що
вона разом з ОСОБА_7, як спадкоємці
першої черги згідно з ст. 1261 ЦК України,
мають право на спадкування в рівних
частках, по Ѕ частки спадкового майна,
яке залишилося після смерті ОСОБА_8

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що ОСОБА_7 не надано до суду
доказів того, що ОСОБА_8 і ОСОБА_7
займалися підприємницькою діяльністю,
яка пов'язана між собою, та наявністю, у
зв'язку з цим ризиків, від яких
необхідно убезпечувати один одного,
вважав, що останні не мали пов'язаного
бізнесу ні в період шлюбу, ні після його
розірвання. А також вважав, що ОСОБА_7 не
доведено жодних обставин, які в
розумінні ст. 108 СК України є підставою
для визнання розірвання шлюбу
фіктивним.

Відповідно до ст. 108 СК України за
заявою заінтересованої особи
розірвання шлюбу, здійснене відповідно
до положень ст. 106 та п. 3 ч. 1 ст. 107 цього
Кодексу, може бути визнане судом
фіктивним, якщо буде встановлено, що
жінка та чоловік продовжували
проживати однією сім'єю і не мали
наміру припинити шлюбні відносини. На
підставі рішення суду актовий запис
про розірвання шлюбу та свідоцтво про
розірвання шлюбу анулюються державним
органом реєстрації актів цивільного
стану.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволення позовних
вимог ОСОБА_7 про визнання факту
розірвання шлюбу фіктивним, анулювання
актового запису від 27 травня 2010 року №
123 про розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 та свідоцтва про розірвання
шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 27 травня
2010 року серії НОМЕР_2, апеляційний суд
керувався ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59, ч. 1
ст. 60 ЦПК України, повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини у справі,
зібрані докази та, встановивши, що
ОСОБА_8 був одним із засновників
товариства з обмеженою
відповідальністю «Лоуренс Лан»,
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця, виданого на
ім'я ОСОБА_7, матеріали справи не
містять; покази свідків про проживання
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 однією сім'єю
протирічать одні одним за відсутності
письмових доказів по справі в цій
частині, з якими необхідно їх
узгоджувати; довідкою про склад сім'ї і
реєстрацію від 22 листопада 2012 року № 138
підтверджується, що ОСОБА_8 проживав і
був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1;
матеріали справи не містять будь-яких
доказів про те, що після того, як ОСОБА_8
31 травня 2011 року потрапив в
дорожньо-транспортну пригоду та
перебував на лікуванні, ОСОБА_7, як
дружина, піклувалась про нього,
оплачувала всі необхідні операції,
купувала ліки; за змістом рапорту
працівника міліції від 05 листопада 2012
року та акта ПП «ЖЕК» «Наш будинок» від
01 вересня 2013 року вбачається, що
відкриття замків вхідних дверей було
зумовлено тим, що ключів від квартири
ні у кого не було, оскільки ОСОБА_8
проживав один і перебував у квартирі в
безпорадному стані, виходив з того, що
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не мали пов'язаного
бізнесу ні в період шлюбу, ні після
розірвання шлюбу, для убезпечення
якого було фіктивно розірвано шлюб,
позивачем не надано належних та
допустимих доказів того, що вона та
ОСОБА_8 продовжували проживати однією
сім'єю після розірвання шлюбу і не мали
наміру припинити шлюбні відносини, та
дійшов по суті правильного висновку
щодо недоведеності позовних вимог в
цій частині.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що ОСОБА_7, як колишня
дружина, не є спадкоємицею ОСОБА_8,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Не належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте за час
шлюбу на підставі договору дарування
або в порядку спадкування; набуте за
час шлюбу, але за кошти, які належали
одному з подружжя особисто; речі
індивідуального користування, в тому
числі коштовності, навіть якщо вони
були придбані за рахунок спільних
коштів подружжя; кошти, одержані як
відшкодування за втрату (пошкодження)
речі, що належала особі, а також як
відшкодування завданої їй моральної
шкоди; страхові суми, одержані за
обов'язковим або добровільним
особистим страхуванням, якщо страхові
внески сплачувалися за рахунок коштів,
що були особистою власністю кожного з
них.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції про визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя та
відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_7 в частині квартири, суд
апеляційної інстанції, встановивши, що
квартира за адресою: АДРЕСА_1, була
придбана померлим ОСОБА_8 до шлюбу з
ОСОБА_7, дійшов правильного висновку
про те, що майно одного з подружжя,
набуте ним до шлюбу, не належить до
спільної сумісної власності подружжя,
тому спадкується в порядку,
передбаченому ст. 1258 ЦК України, і, як
наслідок, правильно задовольнив
позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом на вказану
квартиру.

Зазначені висновки апеляційного суду
відповідають обставинам справи й
узгоджуються з нормами матеріального
права.

Доводи касаційної скарги в цій частині
не дають підстав для висновку, що під
час розгляду справи судом допущені
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення, касаційна скарга в
цій частині підлягає відхиленню, а
рішення апеляційного суду про відмову
у задоволення позовних вимог ОСОБА_7
про визнання факту розірвання шлюбу
фіктивним, анулювання актового запису
від 27 травня 2010 року за № 123 про
розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
анулювання свідоцтва про розірвання
шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 27 травня
2010 року серії НОМЕР_2, про визнання
квартири за адресою: АДРЕСА_1, спільною
сумісною власністю подружжя та про
визнання права власності на Ѕ частини
квартири за адресою: АДРЕСА_1, та
рішення апеляційного суду про
задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про
визнання права власності на квартиру
за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 53,3
кв. м, загально площею 99,4 кв. м в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити
без змін.

Проте з іншими висновками апеляційного
суду повністю погодитися не можна.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи ОСОБА_7 у
задоволенні позову про визнання
грошових коштів, що знаходяться на
рахунках в банківських установах, та
автомобіля спільною сумісною
власністю подружжя, а також
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом на вказане
майно, суд апеляційної інстанції ці
позовні вимоги по суті не розглянув, не
навів ніяких мотивів ухваленого ним
судового рішення та обставин, які б
спростовували в цій частині висновки
суду першої інстанції, не врахував, що
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу, а до складу
спадщини не входить частка у спільній
сумісній власності колишнього
подружжя.

За таких обставин ухвалене у справі
рішення апеляційного суду в цій
частині не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування
судового рішення з направленням справи
в цій частині на новий судовий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 15 квітня 2014 року в частині
позовних вимог ОСОБА_7 про визнання
грошових коштів, що знаходяться на
рахунках в банківських установах, та
автомобіля марки «ТОYОТА PRADO»,
державний номер НОМЕР_1, спільною
сумісною власністю подружжя та
визнання права власності на ѕ грошових
коштів, що знаходяться на рахунках в
банківських установах, 2/3 автомобіля
марки «ТОYОТА PRADO», державний номер
НОМЕР_1, та в частині позовних вимог
ОСОБА_6 про визнання права власності в
порядку спадкування за законом на
грошові кошти, що знаходяться на
рахунках в банківських установах та
автомобіль марки «ТОYОТА PRADO»,
державний номер НОМЕР_1, скасувати,
справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного
суду Одеської області від 15 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О.
Остапчук