Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1228/14-ц

30 вересня 2014 року
м. Надвірна

Надвірнянський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді: Мужика
І.І.

секретаря:
Кушнірчук М.Д.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Надвірна
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ спільного майна подружжя,-

Встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до
ОСОБА_4 про поділ спільного майна
подружжя.

В судовому засіданні представник
позивача по справі ОСОБА_3 - ОСОБА_1
позов підтримала, уточнивши при цьому
позовні вимоги, який просить
задоволити.

Представник відповідача по справі
ОСОБА_4 - ОСОБА_2 позов визнала частково
і при цьому просить суд врахувати, що у
її довірительки на утриманні
знаходиться двоє дітей.

Суд, вислухавши пояснення сторін по
справі,дослідивши докази, представлені
сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК
України і які сторони вважають
достатніми для обґрунтування і
заперечення своїх позовних вимог та
з'ясувавши фактичні обставини справи,
прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 в
уточненому вигляді підлягає до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
кожна із сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню всіх обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін на інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 СК України
майно набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ст.69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

У відповідності до ст.70 ч.1 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони по справі з 13.11.2001 року
перебували у шлюбі, який 05.12.2013 року
розірвано в судовому порядку(ас.9-10).

Дане рішення сторонами по справі не
оскаржувалося в апеляційному порядку
та вступило в законну силу.

Від шлюбу в сторін по справі народилося
двоє неповнолітніх дітей: донька
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з
відповідачкою по справі та перебувають
на її утриманні(ас.11-12).

Як встановлено в судовому засіданні, що
позивач по справі сплачує в користь
відповідачки по справі аліменти в
розмірі 1/3 частини зі всіх видів
заробітку щомісячно до досягнення
дітьми повноліття (ас.9-10).

Заборгованість по аліментах відсутня.

Даний факт ствердили сторони по справі.

В період перебування в шлюбі, а зокрема
28.04.2007 року сторони по справі за спільні
кошти на підставі договору-купівлі від
28.04.2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Надвірнянського районного
округу ОСОБА_6 придбали нерухоме майно
-трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 54.9 кв.м., житловою
площею 40.3 кв.м і яка складається із
трьох житлових кімнат, кухні ,
вбиральні, ванної кімнати та коридору
(ас.8).

При цьому право власності на дану
квартиру в цілому зареєстровано за
ОСОБА_3(ас.5-7).

Даний факт не оспорюється сторонами по
справі.

На переконання суду, оскільки сторони
по справі домовленості щодо порядку
поділу квартири не досягли, а тому за
ними слід визнати кожному окремо право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1 загальною площею 54.9 кв.м та на
ідеальну частку у розмірі 50/100 часток
без реального поділу майна, що
відповідатиме вимогам ст. 70 СК України.

А тому, суд, оцінюючи в сукупності
здобуті докази по справі прийшов до
висновку про задовлення позову.

На підставі ст. ст. 60,62, 63, 71 СК України,
керуючись ст.ст.88,213-215,218 ЦПК України,
суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_3 -задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 263 грн.60 коп. судового
збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 10
днів з дня його проголошення через
Надвірнянський районний суд.

Суддя
Мужик І.І.

Рішення виготовлено в повному обсязі
03.10. 2014 року.