У х в а л а

22 вересня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24
березня 2014 року у справі за позовом
прокурора Личаківського району
м. Львова в інтересах ОСОБА_3 до
Львівської міської ради, садівничого
товариства «Вишенька», ОСОБА_4 про
визнання рішення загальних зборів
незаконним, визнання рішення міської
ради частково недійсним, визнання
державного акту на право приватної
власності на землю недійсним,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року прокурор звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що в процесі перевірки діяльності
СТ «Вишенька» було виявлено факт
порушення законних інтересів ОСОБА_3,
зокрема, перевіркою встановлено, що
ОСОБА_3 був членом садово-городнього
товариства «Вишенька» та користувався
земельною ділянкою НОМЕР_1 у цьому
товаристві. Під час перереєстрації
товариства ОСОБА_3 не було включено у
члени товариства, його земельну
ділянку рішенням неправомочних зборів
від 4 січня 2006 року передано у
користування іншому учаснику
товариства, ОСОБА_4, що потягло за собою
подальшу незаконну приватизацію
спірної ділянки.

Ураховуючи наведене, прокурор просив
визнати неправомочними загальні збори
СТ «Вишенька», які проведені 4 січня 2006
року, визнати рішення Львівської
міської ради від 16 березня 2006 року № 3516
«Про передачу членам садівничого
товариства «Вишенька» земельної
ділянки в районі АДРЕСА_1» в частині
включення ОСОБА_5 в список членів СТ
«Вишенька», яким передаються у
приватну власність земельні ділянки у
районі вул. Бігової для ведення
садівництва, про передачу ділянки
НОМЕР_1 , ОСОБА_5 земельної ділянки
недійсним, визнати державний акт на
право приватної власності на землю від
30 січня 2009 року недійсним та
повернути земельну ділянку НОМЕР_1 у
користування ОСОБА_3

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 7 червня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 17 лютого 2014
року, у задоволенні позову прокурора
Личаківського району м. Львова
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 березня 2014
року у відкритті касаційного
провадження у даній справі відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 березня 2014 року
з підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
п. 2 ст. 11, ст. 14 Закону
СРСР «Про кооперацію в СРСР», ст. ст. 37, 39
ЦК УРСР, що потягло, на думку заявника,
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, з
клопотанням про поновлення
процесуального строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд
поновлює строк, встановлений законом,
за клопотанням сторони або іншої особи
у разі його пропущення з поважних
причин.

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення
строку на звернення із заявою про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 березня 2014 року підлягає
задоволенню, оскільки наведені ним
доводи свідчать про поважність причин
пропуску такого строку.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
постанову Верховного Суду України від
26 серпня 2008 року та ухвалу Верховного
Суду України від 14 січня 2009 року.

Колегія суддів вважає, що підстав для
задоволення заяви ОСОБА_3
немає.

Із доданих до заяви судових рішень
Верховного Суду України випливає різне
визначення предмета регулювання
правових норм, різні підстави та зміст
позовних вимог й різні фактичні
обставини у порівнянні з судовим
рішенням, яке оскаржується.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду судових рішень, то у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення
строку на подання заяви про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 березня 2014
року задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на подання заяви
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 березня 2014 року.

У допуску справи за позовом прокурора
Личаківського району м. Львова в
інтересах ОСОБА_3 до Львівської міської
ради, садівничого товариства
«Вишенька», ОСОБА_4 про визнання
рішення загальних зборів незаконним,
визнання рішення міської ради частково
недійсним, визнання державного акту на
право приватної власності на землю
недійсним за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 березня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С. Ф. Хопта

М.Є. Червинська