КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/847/14-ц
Провадження №2/319/268/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року
смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Мальованого В.О.,

при секретарі Синяковій
О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Куйбишеве цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Ланцівської сільської ради
Куйбишевського району Запорізької
області ( далі- Ланцівська сільська
рада), третя особа реєстраційна служба
Куйбишевського районного управління
юстиції Запорізької області ( далі- РС
Куйбишевського РУЮ) про визнання права
власності на будинок в порядку
спадкування , -

В С Т А Н О
В И В :

12 вересня 2014 року до Куйбишевської
районного суду Запорізької області
надійшла зазначена позовна заява .

В позовній заяві позивач просить суд
визнати за ним, як за спадкоємцем за
заповітом, після ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, який
складається з : А- житлового будинку,
площею 58,5кв.м., а - прибудови, площею 19,9
кв.м., Б - літньої кухні, площею 36,1 кв.м., В
- сараю, площею 9,0 кв.м., Г -сараю, площею
11,9кв.м., Д -сараю, площею 5,9 кв.м., Е -сараю,
площею 3,4 кв.м., Ж - гаражу, площею 11,2
кв.м., З -сараю, площею 4,8 кв.м., И -погрібу,
площею 7,5 кв.м., К -вбиральні 1шт., Л
-колодязю, п/м, №1 -огорожа, площею
17,8кв.м., №2 - ганок, площею 1,5 кв.м., №3 -
козирок, площею 1кв.м.,№ 4- вимощення,
площею 14,2кв.м.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року
померла його мати ОСОБА_3. Після її
смерті відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1. Він , ОСОБА_1
є єдиним спадкоємцем після смерті
матері і прийняв спадщину, оскільки на
момент смерті проживав разом з ОСОБА_3.

На сьогоднішній день позивач вирішив
документально оформити спадщину, однак
в нотаріальній конторі йому було
відмовлено, оскільки відсутні
правовстановлюючі документи на
будинок. Тому він змушений звернутися
до суду з даним позовом за захистом
свого права.

В судове засідання позивач ОСОБА_1
надав письмову заяву, в якій повідомив,
що підтримує позовні вимоги в повному
обсязі по тих підставах, що викладені в
позовній заяві . Прохав розглянути
справу без його участі, позов
задовольнити.

Представник відповідача Ланцівської
сільської ради в судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлений належним чином,
надав писмову заяву, в якій повідомив
про визнання позову, прохав розглянути
справу без його участі .

Представник третьої особи РС
Куйбишевського РУЮ в судове засідання
не з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлений належним чином,
надав заяву, в якій прохав розглянути
справу без його участі.

Виходячи з наведеного, а також положень
ч.2 ст.158 Цивільного процесуального
кодексу України (далі -ЦПК України), суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні судового
засідання за відсутності позивача,
представника відповідача - Ланцівської
сільської ради та представника
третьої особи - РС Куйбишевського РУЮ .

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України встановлено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини
у справі та відповідні їм
правовідносини.

За життя ОСОБА_4 ( батько позивача) на
законних підставах збудував житловий
будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданого
виконкомом Ланцівської сільської ради
16 травня 2007 року.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось
спадкове майно у вигляді спірного
житлового будинку та господарських
споруд.

Підстави набуття права власності на
житловий будинок, споруди та
належність цього майна особі
визначаються законодавством, чинним на
час набуття права власності.
Законодавством, яке діє на час
відкриття спадщини, врегульовано
питання спадкування цього майна, а не
його належність спадкодавцю.

Отже, при вирішенні спору про визнання
права власності на спадкове майно суд
керується законодавством, яке
регулювало виникнення права власності
на момент закінчення будівництва
будинку.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди на час
закінчення будівництва спірного
житлового будинку (1959 рік) регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР (далі - Інструкція),
затвердженою Міністерством
комунального господарства УРСР від 31
січня 1966 року за погодженням з
Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966
року, яка втратила чинність на підставі
наказу Держжитлокомунгоспу від 13
грудня 1995 року №56.

Згідно з п.6 Інструкції не підлягають
реєстрації будинки і домоволодіння, що
розташовані в сільських населених
пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

Відповідно до п.62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР №45/5
від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР №1/5
від 19 січня 1976 року, підтвердженням
належності будинку може служити
відповідна довідка виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, в якій, крім підтвердження
належності жилого будинку (частини
будинку) відчужувачу на підставі
запису в погосподарській книзі,
повинно бути також зазначено: дані про
склад будинку; розмір загальної жилої
площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням
належності жилого будинку (його
частини) певній особі є запис в
погосподарських книгах, ведення яких
на той час передбачалось наказами
Центрального статистичного управління
СРСР і було обов'язковим. Виникнення
права власності на жилі будинки,
споруди не залежало від державної
реєстрації цього права чи від
прийняття його до експлуатації.

Згідно довідки Ланцівської сільської
ради Куйбишевського району
Запорізької області № 230 від 02 вересня
2014 року, за відомостями
погосподарської кникги № 3 за 1967-1969
роки, особистий рахунок НОМЕР_2, головою
домогосподарства зазначено ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. До списку членів сім"ї
входили: дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, син - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4. Рік забудови житлового
будинку 1959, сім"я ОСОБА_4 проживала в
будинку з дня забудови.

З аналізу положень Конституції
України та Цивільного кодексу
України вбачається, що не потребує
введення в експлуатацію приватних
житлових будинків, збудованих до 5
серпня 1992 року, при набутті права
власності на такі об'єкти.

Інспекція ДАБК у своєму листі від 01.09.2011
р. N 40-12-2409 вважає, що для реєстрації
права власності на побудовані до 05
серпня 1992 року об'єкти досить
технічного паспорта з датою будівлі, а
документи, що підтверджують введення в
експлуатацію, не потрібні.

Згідно технічного паспорту на житловий
будинок, розташований за адресою
АДРЕСА_1, об'єкти були побудовані до 1992
року.

Як зазначалось вище, ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

За правилами ст.ст.1216-1218 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3 фактично
прийняла спадщину у вигляді житлового
будинку та господарських споруд по
АДРЕСА_1, яка залишилась після смерті її
чоловіка ОСОБА_4, однак свідоцтва про
право на спадщину за законом не
отримала і відповідно право власності
в органах реєстрації речових прав не
зареєструвала.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_3, виданого
виконкомом Ланцівської сільської ради
ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт,
посвідчений виконавчим комітетом
Ланцівської сільської ради 12 червня 2008
року, яким все належне їй майно, в тому
числі земельну ділянку, передану для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 7,3497 га, та житловий будинок,
заповідала сину ОСОБА_1

На підставі заповіту, 07 серпня 2014 року
ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, яка складається
з земельної ділянки, переданої для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 7,3497 га, кадастровий номер
:02:001:0062, розташованої на території
Ланцівської сільської ради, що
належала померлій на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІ-ЗП №027180,
виданого Ланцівської сільської радою 12
липня 2001 року та зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за №116.

У видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на спірний
житловий будинок приватним нотаріусом
Куйбишевського районного
нотаріального округу Запорізької
області було відмовлено позивачу у
зв'язку із відсутністю у спадкоємця
правовстановлюючих документів на
майно, що підтверджується копією
постанови № 153/02-31 від 07 серпня 2014 року
про відмову у вчиненні нотаріальних
дій.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, а
відповідно спадкоємцем першої черги за
законом після смерті матері, та у
встановленому законом порядку
звернувся до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини. Інших спадкоємців,
які б мали право на прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_3 за законом або за
заповітом немає .

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Згідно довідки Ланцівської сільської
ради Куйбишевського району
Запорізької області № 226 від 20 серпня
2014 року, позивач ОСОБА_1 проживав та вів
спільне господарство з матір"ю ОСОБА_3
по день її смерті , ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Спірний будинок збудований в 1959 році і
відповідно до технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок від 17 грудня 2013 року
складається з: А- житлового
будинку, площею 58,5кв.м., а - прибудови,
площею 19,9 кв.м., Б - літньої кухні, площею
36,1 кв.м., В - сараю, площею 9,0 кв.м., Г
-сараю, площею 11,9кв.м., Д -сараю, площею 5,9
кв.м., Е -сараю, площею 3,4 кв.м., Ж - гаражу,
площею 11,2 кв.м., З -сараю, площею 4,8 кв.м.,
И -погрібу, площею 7,5 кв.м., К -вбиральні
1шт., Л -колодязю, п/м, №1 -огорожа, площею
17,8кв.м., №2 - ганок, площею 1,5 кв.м., №3 -
козирок, площею 1кв.м.,№ 4- вимощення,
площею 14,2кв.м.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про те, що спірний будинок
належав спадкодавцю ОСОБА_3 на
законних підставах.

Однак, оформити право власності в
позасудовому порядку позивач не має
можливості, оскільки право власності
на житловий будинок не зареєстровано. З
цих підстав позивачу було відмовлено в
видачі свідоцтва про право на спадщину,
так як відсутня первинна державна
реєстрація права власності на нерухоме
майно за ОСОБА_3

Як зазначалося вище ОСОБА_1 постійно, в
тому числі і на момент відкриття
спадщини, проживав разом з померлою
ОСОБА_3

Вказані обставини у справі сторони
визнали, їх не оспорювали, а тому згідно
з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не
підлягають доказуванню.

Родинні відносини між померлою ОСОБА_3
та позивачем ОСОБА_1 підтверджується
копією свідоцтва про народження
ОСОБА_1, згідно якого батьками
останнього є ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 із заявою
про відмову від спадщини у
встановлений строк не звертався. Він
вступив в управління спадковим майном
і подав до нотаріальної контори заяву
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за заповітом.

Згідно з п.п. 4.14, 4.15 глави 10 розділу ІІ
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі -
Порядок), при видачі свідоцтва про
право на спадщину нотаріус обов'язково
перевіряє: факт смерті спадкодавця, час
і місце відкриття спадщини, наявність
підстав для закликання до
спадкоємства, якщо має місце
спадкування за законом, прийняття
спадкоємцем спадщини у встановлений
законом спосіб, склад спадкового майна,
на яке видається свідоцтво про право на
спадщину. На підтвердження цих
обставин від спадкоємців
витребовуються документи, які
підтверджують вказані факти. Видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

ОСОБА_1 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після померлої ОСОБА_3 у
зв'язку з тим, що спадкодавець за життя
не вчинив дій щодо державної
реєстрації речових прав на спірне
нерухоме майно .

Зволікання з виконанням зобов'язання,
передбаченого ч.1 ст.182 ЦК України, щодо
державної реєстрації права власності
на нерухому річ, або його невиконання
не позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

У цивільному законодавстві не
міститься прямої заборони щодо
визнання судом права власності за
спадкоємцем на нерухоме майно в разі,
коли спадкодавець на законних
підставах володів та користувався цим
майном, але в силу певних причин не
встиг за життя здійснити реєстрацію
нерухомого майна в бюро технічної
інвентаризації.

Відповідно до ст..ст.2, 9 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004
року, державна реєстрація речових прав
на нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Державна
реєстрація прав проводиться на
підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Відповідно п. 26,27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
року, для проведення державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені Порядком.
Документом, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, є рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, суд вважає, що зібрані по
справі докази та встановлені фактичні
обставини справи дозволяють
задовольнити позов ОСОБА_1 в повному
обсязі.

Таким чином, визнання права власності
на нерухоме майно у порядку
спадкування за законом не може
вплинути на права та інтереси інших
осіб.

Керуючись пунктом 6 Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженої Міністерством
комунального господарства УРСР від 31
січня 1966 року за погодженням з
Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966
року, стст.15,16,177,181,182,392,1216-1218,1297 ЦК
України, гл.10 розділу ІІ «Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року №296/5,
стст.10,11,60,88,174,209,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити
.

Визнати за ОСОБА_1, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_4 року право власності на
житловий будинок та господарські
споруди, розташовані по АДРЕСА_1,
позначені літерами: А- житловий
будинок, площею 58,5кв.м., а - прибудова,
площею 19,9 кв.м., Б - літня кухня, площею
36,1 кв.м., В - сарай, площею 9,0 кв.м., Г
-сарай, площею 11,9кв.м., Д -сарай, площею 5,9
кв.м., Е -сарай, площею 3,4 кв.м., Ж - гараж,
площею 11,2 кв.м., З -сарай, площею 4,8 кв.м.,
И -погріб, площею 7,5 кв.м., К -вбиральня
1шт., Л -колодязь, п/м, №1 -огорожа, площею
17,8кв.м., №2 - ганок, площею 1,5 кв.м., №3 -
козирок, площею 1кв.м.,№ 4- вимощення,
площею 14,2кв.м., в порядку спадкування за
законом на майно ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Куйбишевський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.О. Мальований