АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 28 серпня 2014
року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа - публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»
про поділ майна подружжя та стягнення
грошових коштів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 р. ОСОБА_4 звернулася у суд з
позовом до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя та стягнення грошових коштів.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 01
травня 1999 р. перебувала у шлюбі з
ОСОБА_2, з початку 2008 р. сторони фактично
припинили шлюбні стосунки та рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 06 грудня 2012 р. шлюб розірвано.

Зазначала, що 21 червня 2004 р. між
відповідачем та банком було укладено
кредитний договір про надання коштів
для придбання квартири АДРЕСА_1. На
виконання умов кредитного договору та
з метою повного погашення
заборгованості нею, в період з січня 2008
р. по квітень 2009 р., було сплачено 135 954
грн. 48 коп.

Вказувала, що рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 04
червня 2013 р. за нею та відповідачем в
рівних частках визнано право власності
на зазначену квартиру, однак оплату за
житлово-комунальні послуги вона
здійснює одноособово, а відповідачем
така сплата не проводиться.

Посилаючись на викладені обставини,
просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою
користь виплачену заборгованість за
кредитним договором, в сумі 67 977 грн. 24
коп., 9 187 грн. 14 коп. - витрат по оплаті
житлово-комунальних послуг та понесені
судові витрати.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 28 серпня 2014 р. позов
задоволено. Постановлено стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором,
в сумі 67 977 грн. 24 коп., 9 187 грн. 14 коп. -
витрат по оплаті житлово-комунальних
послуг та судовий збір, в сумі 771
грн. 63 коп.

В апеляційній скарзі, представник
відповідача, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
зокрема на незастосування судом до
вимог про стягнення заборгованості за
кредитним договором строку позовної
давності та неврахуванням тієї
обставини, що відповідач не проживає у
спільній квартирі, а отже й не
користується житлово-комунальними
послугами, просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши
представника відповідача, який
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити, представника
позивача, який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
представника третьої особи, вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню
частково, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи,
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 01 травня 1999 р. по 06 грудня 2012 р.
/а.с.4-9/.

За період шлюбу, 21 червня 2004 р., ОСОБА_2
було укладено з ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» кредитний договір про надання
кредитних коштів, в сумі 21 500 дол. США
/а.с.5-7/

В подальшому, того ж дня, відповідачем
укладено з ОСОБА_5 - договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
/а.с.5-7, 8/.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 06 грудня 2012 р. в справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу встановлено, що з
початку 2008 р. сторони спільного
господарства не ведуть, шлюбні
стосунки не підтримують, мають окремий
бюджет та сім'я фактично розпалася
/а.с.9/.

Рішенням того ж суду від 04 червня 2013 р.
за результатами вирішення заявленого
між сторонами спору про поділ
спільного сумісного майна подружжя,
визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
власності по Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1 /а.с.19-20/.

Встановлено та не спростовується
відповідачем, що оплату за
житлово-комунальні послуги за період з
01 травня 2008 р. по 07 квітня 2014 р.
здійснювала позивачка /а.с.21-39, 208-212/.

З метою погашення кредитної
заборгованості, ОСОБА_3, за період з
01 січня 2008 р. по 07 квітня 2009 р.,
сплачено заборгованість, в сумі 135 954
грн. 48 коп. /а.с.10-18, 60-167/.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 в
частині стягнення з ОСОБА_2 Ѕ частини
сплачених нею з метою погашення
кредитної заборгованості грошових
коштів, у сумі 67 977 грн. 24 коп., районний
суд обґрунтовано визнав доведеним
право позивачки на зворотню вимогу
(регрес) до відповідача.

Матеріали справи свідчать, що саме
ОСОБА_3, за власні кошти, в період
встановлених рішенням суду про
розірвання шлюбу обставин про фактично
не існування сім'ї сторін з початку
2008р., з січня 2008р. по квітень 2009р. у
повному обсязі сплатила кредитну
заборгованість, що становить загальну
суму 135 954 грн. 48коп. /а.с.10-18, 60-167/.

Відповідно до рішення суду від 04 червня
2013р. при вирішенні спору про поділ
майна подружжя, за кожним із сторін
визнано право власності на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1 та на придбання якої,
як свідчать матеріали справи,
залучалися кредитні кошти й залишок
заборгованості по якій повністю
сплачено ОСОБА_3

За таких обставин, районним судом
правомірно стягнуто з відповідача на
користь ОСОБА_3 Ѕ частину від
сплачених останньою грошових коштів.

Твердження апеляційної скарги про
необхідність застосування до
зазначеного позову стоку позовної
давності не заслуговують на увагу,
остільки право вимоги про стягнення
сплаченої частки за кредитними
зобов'язаннями, в порядку ст.544 ЦК
України, з'явилося у позивачки після
ухвалення 04 червня 2013р. рішення суду
про поділ майна подружжя.

Постановляючи оскаржуване рішення в
частині стягнення понесених
позивачкою витрат на оплату
житлово-комунальних послуг, районний
суд обґрунтовано виходив з того, що
відповідач, як власник Ѕ частини
квартири, зобов'язаний нести витрати на
її утримання.

Такі висновки суду першої інстанції
ґрунтуються на положеннях ст.322 ЦК
України.

Разом з тим, визначаючи суму витрат за
оплату житлово-комунальних послуг, які
підлягають відшкодуванню
відповідачем, районний суд помилково
прийшов до висновку про необхідність
такого стягнення з урахуванням
вартості спожитої у помешканні гарячої
та холодної води.

Матеріалами справи свідчать, що
ОСОБА_2 у належній йому на праві
спільної часткової власності квартирі
не проживав, що позбавляло його
можливості споживання у ній води, а
тому й компенсувати понесенні
позивачкою витрати за використану в
помешканні гарячу та холодну воду
нести не повинен.

Вимоги про стягнення вартості спожитої
електричної енергії заявлено не було
/а.с.21-39/.

З огляду на викладене, рішення суду
першої інстанції підлягає зміні шляхом
зменшення суми, яка підлягає стягненню
на користь позивачки в рахунок
відшкодування витрат за оплату
житлово-комунальних послуг з 9 187 грн. 14
коп. до 8 689 грн. 57 коп., виключивши із
зазначеної суми понесені нею витрати
по оплаті спожитої гарячої та холодної
води.

Доводи апеляційної скарги в іншій
частині викладених у рішенні висновків
не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2014 року змінити
шляхом зменшення суми коштів, що
підлягають стягненню з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 з 77 936 грн. 01 коп. до 77 433
грн. 51 коп. та яка складається з
заборгованості по кредитному
договору, в сумі 67 977 грн. 24 коп., витрат
за житлово-комунальні послуги, в сумі 8
689 грн. 57 коп. та 771 грн. 63 коп. судового
збору.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/6528/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/12214/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
ПетренкоН.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.