Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області

в складі: головуючої судді
Косигіної Л.М.

суддів: Талько
О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі
Кучерявому О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі матеріали
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до
Державної виконавчої служби Луцького
районного управління юстиції про
визнання права власності на
автомобіль, виключення його з акту
опису та арешту майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Богунського районного
суду м. Житомира від 18 серпня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом, в якому просив
визнати за ним право власності на
автомобіль RENAULT MASTER, 2003 року випуску,
р.н. НОМЕР_1, та виключити вказаний
автомобіль з акту опису і арешту майна,
який накладений ДВС Луцького районного
управління юстиції. Зазначив, що на
підставі довіреності від 28.03.2013 року,
виданої ОСОБА_2, він (позивач) наділений
правом представляти інтереси ОСОБА_3 з
приводу продажу вищевказаного
автомобіля, в тому числі має право
керувати, зняти з обліку, поставити на
облік тощо. Дана угода укладена тому, що
у нього не було всієї суми кошів на
придбання машини. Пізніше він дізнався,
що автомобіль знаходиться під арештом
у зв'язку із наявністю у ОСОБА_3 боргів.
До даного часу він користується
машиною, але не може перереєструвати
на своє ім'я.

Ухвалою судді Богунського районного
суду м. Житомира від 18 серпня 2014 року
позовну заяву повернуто ОСОБА_1 для
подання до належного суду, відповідно
до ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить ухвалу
скасувати, а матеріали справи
повернути до Богунського районного
суду для її розгляду. Зокрема, апелянт
посилається на те, що судом
безпідставно не застосовано до даних
правовідносин положення ч. 2 ст. 114 ЦПК
України щодо виключної підсудності
даної категорії справ, оскільки спір
заявлено про виключення автомобіля з
акту опису і арешту майна, який
знаходиться у м. Житомирі.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву суд першої
інстанції виходив з того, що спір
підсудний Луцькому міськрайонному
суду Волинської області (ст. 109 ЦПК
України).

Проте, погодитися з таким висновком не
можна, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦК України
позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Частиною 2 ст. 114 ЦК України передбачено,
що позови про зняття арешту з майна
пред'являються за місцезнаходженням
цього майна або основної його частини.

З роз'яснень, викладених у п. 41
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01.03.2013 року "Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ" вбачається, що у разі
конкуренції правил підсудності мають
застосовуватися правила виключної
підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати за ним право
власності на автомобіль RENAULT MASTER, 2003
року випуску, р.н. НОМЕР_1, та виключити
вказаний автомобіль з акту опису і
арешту майна, який складено ДВС
Луцького районного управління юстиції.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2,
вищевказаний автомобіль належить на
праві власності ОСОБА_3, перебуває на
обліку в Луцькому ВРЕР УДАІ УМВС
України у Волинській області.

28.03.2013 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1
представляти інтереси ОСОБА_3 з приводу
продажу автомобіля RENAULT MASTER, 2003 року
випуску, р.н. НОМЕР_1 та вчинення
будь-яких інших дій, в тому числі з
правом керування, зняття та постановки
на облік тощо.

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у м.
Житомирі.

Під час апеляційного розгляду позивач
пояснив, що він мав намір придбати
вищевказаний автомобіль, однак у
зв'язку з відсутністю всієї суми коштів
тимчасово оформили доручення. Через
деякий час дізнався, що автомобіль
знаходиться під арештом. Проте, весь
цей час він користується машиною, має
на руках оригінал довіреності та
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про непідсудність даної
справи Богунському районному суду м.
Житомира з підстав передбачених ст. 109
ЦПК України, а відтак ухвала підлягає
скасуванню, а матеріали справи
поверненню до того ж суду для вирішення
питання про відкриття провадження. При
цьому, суду слід звернути увагу на те,
що у позові відсутнє посилання на дату
акту опису та арешту майна, та до участі
у справі не залучено власника
автомобіля.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 311, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Богунського районного
суду м. Житомира від 18 серпня 2014 року
скасувати, а матеріали справи
повернути до того ж суду для вирішення
питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча Судді