Справа № 712/2396/14ц
Провадження № 2/712/1082/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року Соснівський районний
суду м. Черкаси в складі:

головуючого судді -
ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі -
ТКАЧ А.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Черкаської міської ради, ОСОБА_3 про
визнання недійсним рішення Черкаської
міської ради, скасування державного
акту та договору дарування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до
відповідачів про визнання недійсним
рішення Черкаської міської ради,
скасування державного акту та договору
дарування, посилаючись на те, ОСОБА_1 на
підставі Свідоцтва про право власності
від 11 січня 1977 року № 10 належить 11/20
житлового будинку по АДРЕСА_1. 25 травня
2009 року Соснівським районним судом м.
Черкаси винесено рішення за позовом
ОСОБА_4 про визнання права на
приватизацію земельної ділянки за
відсутності підписів про погодження
меж земельної ділянки збоку суміжних
користувачів, яким у задоволенні
позову відмовлено. 13 серпня 2009 року
Апеляційний суд Черкаської області
скасовує рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 25 травня
2009 року і приймає нове про задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 Пунктом 1.10
рішення Черкаської міської ради № 5-268
від 10 грудня 2009 року передано земельну
ділянку за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_4.
Вказане рішення грунтувалося на
рішенні Апеляційного суду Черкаської
області від 13 серпня 2009 року. 18 січня 2010
року зареєстровано державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку на підставі зазначеного
рішення Черкаської міської ради.
ОСОБА_4 04 лютого 2010 року дарує спірну
земельну ділянку ОСОБА_3. 10 лютого 2010
року Верховний суд України рішення
Апеляційного суду Черкаської області
від 13 серпня 2009 року скасував та
залишив в силі рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 25 травня
2009 року. У вказаній Ухвалі Верховний
Суд України зазначив, що площі
земельних ділянок позивача та
відповідачів не відповідають
правоустановчим документам, а проїзд
до будинковолодіння по АДРЕСА_3,
АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 увійшов до ділянки, що
підлягала приватизації. Вважає, що за
таких обставин п. 1.10 рішення Черкаської
міської ради № 5-268 від 10 грудня 2009 року
є незаконним та підлягає скасуванню.
Державний акт виданий на виконання
такого рішення є незаконним та
підлягає скасуванню. Договір дарування
укладений на підставі незаконних
рішення до Державного акту підлягає
визнанню недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю та просив суд визнати
недійсним та скасувати п. 1.10 рішення
Черкаської міської ради №5-268 від 10
грудня 2009 року в частині передачі
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2
ОСОБА_4; визнати недійсним та скасувати
Державний акт Серія ЯИ № 282517
зареєстрований за номером 19;
визнати недійсним договір дарування
від 04 лютого 2010 року укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений
приватним нотаріусом Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про що зроблено запис № 352.

Представник відповідача Черкаської
міської ради в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та просив в
задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, скерувала до суду заяву в
якій просила справу розглядати в її
відсутність та надала свої письмові
заперечення в яких вказувала, що ОСОБА_1
у позові взагалі не вказує які його
права на землю порушені та яким чином
відбулось порушення. ОСОБА_4 виконала
всі вимоги чинного законодавства та у
встановленому законом порядку набула
право власності на земельну ділянку
площею 1000 кв.м., отримала державний акт
на землю та уклала із своєю донькою -
ОСОБА_3, договір дарування. Просила в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини, які
регулюються нормами цивільного
законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач ОСОБА_1 є власником 1120 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1. Іншим
співвласником вказаного будинку є
відповідач ОСОБА_3

Рішенням Черкаської міської ради
від 10.12.2009 року земельну ділянку
площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_2 передано
безоплатно у власність ОСОБА_4 та
площею 243 кв.м. в оренду с троком на 5
років з подальшим викупом для
будівництва і обслуговування жилого
буднику, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка. )

04.02.2010 року ОСОБА_4 подарувала земельну
ділянку площею 0,1000 га ОСОБА_3, про що
свідчить договір купівлі-продажу,
який міститься в матеріалах справи.

Згідно ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 статті 155 ЗК України, у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Частиною 1 ст. 118 ЗК України (в редакції
статті станом на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст. 118 ЗК України,
рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Частини 8-10 ст. 118 ЗК України
передбачають, що проект відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян організаціями,
які мають відповідні дозволи (ліцензії)
на виконання цих видів робіт, у строки,
що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Відповідно до Наказу Держкомзему від
04.05.1999 № 43 межі земельних ділянок, що
передаються або надаються у власність
чи у користування, відновлюються або
переносяться в натуру (на місцевість)
за наявними планово - картографічними
матеріалами.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_4 виконала всі вимоги чинного
законодавства та у встановленому
законом порядку набула право власності
на земельну ділянку площею 1000 кв.м.,
отримала державний акт на землю та
уклала із ОСОБА_3, договір дарування..

Черкаська міська рада, в свою чергу, за
наявності всіх передбачених чинним
законодавством документів, необхідних
для вирішення питання про передачу
земельної ділянки у власність, в межах
передбачених Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
Земельним кодексом України
компетенції, прийняла рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Що стосується посилання ОСОБА_1 на
постанову Верховного Суду України від
10.02.2010, якою було скасовано рішення
апеляційного суду Черкаської області
13.08.2009 про визнання за ОСОБА_4 права на
приватизацію земельної ділянки за
відсутності підписів суміжних
землекористувачів про погодження меж
земельної ділянки, то зазначена
постанова не являлась підставою для
прийняття Черкаською міською радою
оскаржуваного позивачем рішення від 10
грудня 2009 року № 5-268.

Вищевказаним рішенням апеляційного
суду Черкаської області 13.08.2009 лише
надано ОСОБА_4 право розпочати
приватизацію земельної ділянки та не
звільняло від обов'язку виконання
передбачених чинним законодавством
вимог щодо збору повного обсягу
документів, необхідних для вирішення
питання щодо приватизації земельної
ділянки (в тому числі документації, яка
свідчить про площу та межі земельної
ділянки).

Із змісту преамбули рішення Черкаської
міської ради від 10.12.2009 № 5-268
вбачається, що воно приймалось на
підставі технічної документації із
землеустрою, висновків землевпорядної
експертизи, а також згідно із статтями
Земельного кодексу України, Закону
України «Про оренду землі» та Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Таким чином, суд вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 30, 203, 225 ЦК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції протягом 10 днів.
Особи, які брали участь у розгляді
справи, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення мають право
оскаржити його в той же строк з дня
отримання копії судового рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: