Провадження № 2/635/103/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2014 року Харківський районний
суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Березовської І.В.

за участю секретаря судового засідання
- Залевського О.Г.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в сел.
Покотилівка Харківського району
Харківської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Будянської
селищної ради Харківського району
Харківської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
про встановлення факту прийняття
спадщини, визнання права власності в
порядку спадкування за законом,
зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Будянської селищної ради Харківського
району Харківської області, ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про встановлення факту
батьківства, визнання права власності
в порядку спадкування за законом,
усунення від права на спадкування,
зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Будянської селищної ради Харківського
району Харківської області, ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Будянської селищної ради Харківського
району Харківської області, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, в якій в остаточних вимогах
просила встановити факт, що вона
прийняла спадщину після смерті батька
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, та баби
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, визнати
за нею право власності на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4,
та після смерті баби ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що в 1963 році в період шлюбу
її бабою ОСОБА_6 та дідом ОСОБА_7
побудовано житловий будинок АДРЕСА_1,
який був зареєстрований в цілому на
праві власності за її дідом ОСОБА_7 В 1986
році баба та дід переїхали проживати до
своєї доньки ОСОБА_3 в будинок АДРЕСА_2.
ІНФОРМАЦІЯ_6 її дід ОСОБА_7 помер. Після
його смерті відкрилася спадщина на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1.
Право на спадкування після ОСОБА_7
отримали його дружина ОСОБА_6, дитина
ОСОБА_3 та її батько ОСОБА_5, які
вступили в управління та володіння
спадковим майном. Так, її батько ОСОБА_5
був зареєстрований та проживав у
спадковому будинку, а ОСОБА_3 постійно
мешкала зі спадкодавцем та прийняла
належні йому речі. Таким чином, дружина
та діти ОСОБА_7 успадкували по 1/6
частині спірного будинку кожний.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її батько ОСОБА_5
Після його смерті відкрилася спадщина
на 1/6 частини будинку АДРЕСА_1. Спадщину
після батька вона прийняла, оскільки на
час відкриття спадщини була
зареєстрована та постійно проживала у
спірному будинку. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла
її баба ОСОБА_6 Після її смерті
відкрилася спадщина на 2/3 частини
будинку АДРЕСА_1. Право на спадкування
після її смерті отримали донька ОСОБА_3
та вона за правом представлення,
оскільки її батько ОСОБА_5 помер раніше
своєї матері ОСОБА_6 Таким чином, вона
та ОСОБА_3 загалом успадкували по 1/2
частини спірного будинку, а саме:
ОСОБА_3 - 1/6 частину будинку після смерті
батька ОСОБА_7 та 1/3 частину будинку
після смерті матері ОСОБА_6, а вона 1/6
частину будинку після смерті батька
ОСОБА_5 та 1/3 частину будинку за правом
представлення після смерті баби
ОСОБА_6

Не погоджуючись з зазначеним позовом
ОСОБА_4 пред'явив до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
Будянської селищної ради Харківського
району Харківської області зустрічний
позов, в якому в остаточних вимогах
просив встановити факт, що він є сином
ОСОБА_5 та онуком ОСОБА_7, встановити
факт, що він та його батько ОСОБА_5
прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, усунути від
права на спадкування ОСОБА_1 та ОСОБА_3
після смерті ОСОБА_7, визнати за ним
права власності у порядку спадкування
на житловий будинок АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначив, що в
будинку АДРЕСА_1 проживали його дід
ОСОБА_7, баба ОСОБА_6 та батько ОСОБА_5, а
також він, з моменту народження та по
теперішній час. ІНФОРМАЦІЯ_6 помер його
дід ОСОБА_7 Після його смерті
відкрилася спадщина на будинок
АДРЕСА_1. Його син ОСОБА_5 прийняв
спадщину шляхом фактичного вступу в
управління та володіння спадковим
майном. ІНФОРМАЦІЯ_4 його батько ОСОБА_5
помер. Після смерті батька відкрилася
спадщина на вказаний спірний будинок.
До нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини він не звертався,
так як вважав, що прийняв спадщину,
оскільки на момент смерті діда та
батька проживав разом з ними. Оформити
право на спадщину не має можливості,
через те, що в свідоцтві про його
народження його батьком зазначений
ОСОБА_5, замість ОСОБА_5. Це сталося
через те, що його батьки не реєстрували
шлюб, а тому прізвище його батька у
свідоцтві про народження зазначено як
ОСОБА_5.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4
також зазначає, що його дід та батько
перед смертю потребували допомоги,
проте ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ніякої допомоги
їм не надавали і не пропонували такої, а
всі турботи за дідом та батьком припали
на нього, а тому є підстави для усунення
їх від права на спадкування після
смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_5

ОСОБА_3 також пред'явила зустрічний
позов до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Будянської
селищної ради Харківського району
Харківської області, в якому просила
встановити факт, що вона прийняла
спадщину після смерті батька ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_6, та матері
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, визнати
за нею право власності на 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6,
та після смерті матері ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5.

В обґрунтування позову зазначила, що в
1963 році в період шлюбу її батьками
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 побудовано житловий
будинок АДРЕСА_1, який був
зареєстрований в цілому на праві
власності за її батьком ОСОБА_7 В 1986
році батьки переїхали проживати до неї
в будинок АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_6 її
батько ОСОБА_7 помер. Після його смерті
відкрилася спадщина на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1. Право на
спадкування після смерті ОСОБА_7
отримали його дружина ОСОБА_6 та діти:
вона та її брат ОСОБА_5, які вступили в
управління та володіння спадковим
майном. Так, її брат ОСОБА_5 був
зареєстрований та проживав у
спадковому будинку, а вона постійно
мешкала з батьком та прийняла у
спадщину після його смерті належні
йому речі. Таким чином, вона, її мати та
брат успадкували по 1/6 частині спірного
будинку. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її мати
ОСОБА_6 Після її смерті відкрилася
спадщина на 2/3 частин будинку АДРЕСА_1.
Право на спадкування після його смерті
отримали вона та за правом
представлення ОСОБА_1 - донька її брата
ОСОБА_5, який помер раніше їх матері
ОСОБА_6 Таким чином, вона та ОСОБА_1
загалом успадкували по 1/2 частини
спірного будинку, а саме: вона - 1/6
частини після смерті батька та 1/3
частини будинку після смерті матері, а
ОСОБА_1 - 1/6 частини будинку після
смерті батька та 1/3 частину будинку за
правом представлення після смерті
баби.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
свої позовні вимоги підтримала,
зустрічний позов ОСОБА_3 визнала, проти
зустрічного позову ОСОБА_4
заперечувала. При цьому пояснила, що її
батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_9, які
проживали без реєстрації шлюбу з 1977
року по 1995 рік. Вона народилася в 1976
році. В цей час батько відбував
покарання у місцях позбавлення волі,
проте він її визнав, дав своє прізвище.
В 1979 році народився ОСОБА_4 Проте батько
не вважав його своїм сином, так як
сумнівався у його походженні від нього.
Таким чином, ОСОБА_4 є її неповнорідним
братом, оскільки вони мають тільки
спільну матір ОСОБА_9 Що стосується
спірного будинку АДРЕСА_1, то ОСОБА_1
зазначила, що він був побудований її
дідом та бабою у період їх шлюбу. В 1986
році її дід та баба переїхали проживати
до своєї доньки ОСОБА_3 в будинок
АДРЕСА_2. Після переїзду вони були
зареєстровані за вказаною адресою.
ОСОБА_3 стала доглядала своїх батьків. В
цей же час вона разом з батьками та
ОСОБА_4 переїхала у будинок АДРЕСА_1, де
вони і стали проживати. В 1989 році помер
її дід, а в 1995 році померла мати ОСОБА_9
Після смерті матері її батько віддав
ОСОБА_4 на виховання до своєї сестри
ОСОБА_3, а вона залишилася проживати з
батьком у спірному будинку. Після
реєстрації шлюбу вона виїхала з
будинку, проте сімейне життя у неї не
склалося і в 2002 році вона повернулася
проживати у спірний будинок та
зареєструвалася в ньому. В 2007 році
ОСОБА_4 також повернувся проживати у
спірний будинок. У нього з батьком
почалися конфлікти і ОСОБА_4 вигнав
батька з будинку. Батько став проживати
на водоймищі. В 2008 році батько помер.
Після смерті батька вона прийняла
спадщину, оскільки проживала у
спадковому будинку. В 2010 році померла
баба. Після смерті баби вона до
нотаріальної контори не зверталася,
оскільки не мала коштів.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4
та його представник ОСОБА_10 позовні
вимоги щодо встановлення факту
батьківства, визнання права власності
в порядку спадкування за законом,
усунення від права на спадкування
підтримали, проти задоволення позовів
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заперечували. При
цьому ОСОБА_4 пояснив, що в будинку
АДРЕСА_1 проживав з батьками ОСОБА_5 та
ОСОБА_9, а також сестрою ОСОБА_1 з 1987
року. В 1995 році померла його мати. Після
смерті матері, через те, що батько
зловживав спиртними напоям, він
переїхав проживати до тітки ОСОБА_3, де
і проживав до 2002 року. Після він
переїхав проживати до своєї
співмешканки ОСОБА_11 В 2004 році його
баба ОСОБА_12 дозволила йому проживати у
спірному будинку, де він і проживає з
вказаного часу по теперішній час.
Батько з цього часу проживав то у
будинку, то на водоймищі. В 2008 року
батько помер. Спадщину після смерті
батька він прийняв, оскільки проживав
разом з ним. В 2010 році померла його баба.
ОСОБА_1 до спірного будинку переїхала
тільки в 2010 році, а тому спадщину після
смерті батька не прийняла.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3
та її представник ОСОБА_13 в судовому
засіданні позовні вимоги про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності в порядку
спадкування за законом підтримали,
позов ОСОБА_1 визнали, проти
задоволення зустрічного позову ОСОБА_4
заперечували. При цьому, ОСОБА_3
пояснила, що житловий будинок АДРЕСА_1
побудовано її батьками ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 в період їх шлюбу в 1963 році. В
будинку проживали батьки, вона та її
брат ОСОБА_5 В 1979 році вона
зареєструвала шлюб з ОСОБА_14, а в 1986
році вона з чоловіком та батьками
переїхали проживати в АДРЕСА_2, де вони
і були всі зареєстровані. Її брат до 1986
року проживав АДРЕСА_3, а в 1986 році
разом з співмешканкою ОСОБА_9, ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 переїхали проживати в АДРЕСА_1.
Брат з ОСОБА_9 жили погано, вони то
сходилися, то розлучалися. Брат не
визнавав ОСОБА_4 своїм сином, оскільки
перед народженням останнього він
проживав спільно з ОСОБА_9 тільки сім
місяців. ОСОБА_4, зі слів його матері та
за підрахунками брата, народився
семимісячним. Разом з тим, при
народженні вага ОСОБА_4 становила 4 кг.
Брат вважав, що недоношена дитина не
може важити 4 кг, а тому за життя
зазначав, що ОСОБА_4 не його син. В 1989
році помер її батько ОСОБА_7 Спадщину
після його смерті прийняла вона та її
мати, оскільки вони проживали всі
разом, та всі речі батька залишились у
них. В 1995 році померла ОСОБА_9 Після її
смерті брат віддав ОСОБА_4 їй на
виховання, а донька ОСОБА_1 залишилась
проживати разом з ним. Вона забрала
ОСОБА_4 до себе, оскільки йому на той час
виповнилось тільки 16 років, він був ще
дитиною, а брат не бажав, щоб ОСОБА_4
проживав разом з ним. В 2008 році брат
помер, а в 2010 році померла її мати.
Спадщину після смерті матері вона
прийняла, оскільки на момент відкриття
спадщини проживала разом з нею. Крім
того, ОСОБА_3 зазначила, що доводи
ОСОБА_4 про те, що вона ухилялася від
надання допомоги батькові та брату, а
всі турботи за ними припали на ОСОБА_4, є
безпідставними, оскільки на момент
смерті ОСОБА_7 відповідачу виповнилось
тільки 9 років, а тому він не міг
турбуватися про ОСОБА_7 Після
повернення в 2007 році ОСОБА_4 до спірного
будинку, брат пішов з нього, оскільки в
них склалися неприязні стосунки,
ОСОБА_4 навіть побив брата. Брат помер
на водоймищі, похованням брата
займалася тільки вона.

Представник відповідача Будянської
селищної ради Харківського району
Харківської області, належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився.
Селищний голова Біліченко В.В. надав до
суду заяву, в якій просив розглядати
справу за відсутності представника
селищної ради.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, показання
свідків, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази в їх
сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6
перебували у зареєстрованому шлюбі з 03
січня 1945 року.

В період шлюбу в 1962 році ними було
побудовано житловий будинок АДРЕСА_1,
який в цілому було зареєстровано на
ім'я ОСОБА_7, що підтверджується
свідоцтвом про право власності,
виданого виконавчим комітетом
Будянської селищної ради Харківського
району Харківської області 19 вересня
1963 року.

За положеннями ст.ст. 22,28 КпШС України,
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю,
розмір часток кожного із подружжя у
спільному майні є рівними.

Таким чином, вказаний будинок є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_7.

В 1986 році ОСОБА_7 та ОСОБА_6 переїхали на
постійне місце проживання до доньки
ОСОБА_3 в будинок АДРЕСА_2, що не
заперечуються сторонами та
підтверджується даними будинкової
книги прописки громадян за вказаною
адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 помер (свідоцтво
про смерть серії НОМЕР_1, видане 15
травня 1989 року Будянською селищною
радою Харківського району Харківської
області).

Після його смерті відкрилася спадщина
на 1/2 частину житлового будинку
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР право на
спадкування після смерті ОСОБА_7 в
рівних частках отримали його дружина
ОСОБА_6 та діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Згідно з положеннями ст. ст. 548, 549, 554 ЦК
УРСР для придбання спадщини необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв. Для
прийняття спадщини необхідне
волевиявлення спадкоємця і здійснення
ним певних дій. Спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зокрема, згідно з п.124 чинної на той час
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
PCP, затвердженої наказом Міністра
юстиції Української PCP від 11 жовтня 1975
№45/5 (далі Інструкція), доказом вступу в
управління чи володіння спадковим
майном серед іншого можуть бути
довідка управління будинками,
виконавчого комітету місцевої Ради
депутатів трудящих про те, що
спадкоємець, безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним, або про те, що спадкоємцем було
взяте майно спадкодавця, або запис у
паспорті спадкоємця або в будинковій
книзі, який свідчить проте, що
спадкоємець був постійно прописаний у
спадковому будинку в період 6 місяців
після дня смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР
прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

В ст. 553 ЦК УРСР зазначено, що
спадкоємець за законом або за
заповітом має право відмовитися від
спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Вважається, що відмовився від спадщини
той спадкоємець, який не вчинив жодної
з дій, що свідчить про прийняття
спадщини.

Отже, прийняття спадщини є правом
спадкоємця й залежить виключно від
його власного волевиявлення. Для
прийняття спадщини необхідне
волевиявлення спадкоємця і здійснення
ним певних дій.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_7 із
заявою про прийняття спадщини у
передбачений ст. 549 ЦК УРСР строк його
діти ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до нотаріальної
контор не зверталися.

Разом з тим, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 фактично
вступили в управління та володіння
спадковим будинком, оскільки ОСОБА_5, з
1979 року по день смерті був
зареєстрований у спадковому будинку,
що підтверджується будинковою книгою
для прописки громадян у будинку
АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 проживала спільно з
спадкодавцем з 1986 року, що також не
заперечується сторонами та
підтверджується будинковою книгою
прописки громадян в будинку АДРЕСА_2,
та прийняла речі домашнього вжитку та
обстановки після його смерті.

Відповідно до п. 122 Інструкції,
спадкоємець, який прийняв частину
спадщину, вважається таким, що прийняв
усю спадщину.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вчинили
дії, що свідчили про прийняття ними
спадщини - вищевказаного жилого
будинку.

Судом також встановлено, що після
смерті ОСОБА_7 30 жовтня 1989 року з заявою
про прийняття спадщини на протязі
шестимісячного строку з дня смерті
спадкодавця звернулася дружина
померлого ОСОБА_6, свідоцтво про право
на спадщину їй не видавалось, спадкова
справа № 1021/1989 року вважається
відкритою, що підтверджується
повідомленнями Першої державної
нотаріальної контори Харківського
району Харківської області № 1220/02.14 від
10 липня 2014 року та Харківського
обласного державного нотаріального
архіву № 1749/01-21 від 12 червня 2014 року.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 належала
1/2 частина спірного будинку, як
набутого за час шлюбу, то після
прийняття нею спадщини ОСОБА_7 у
вигляді 1/6 частин вказаного нерухомого
майна, ОСОБА_6 набула право власності на
2/3 частини жилого будинку, а ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 по 1/6 частини будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданого 18 червня 2008 року
Будянською селищною радою
Харківського району Харківської
області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними (ч. 1
ст. 1267 ЦК).

Таким чином, право на спадкування після
смерті ОСОБА_5 отримали його донька
ОСОБА_1 та мати ОСОБА_6

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив
про відмову від неї.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_5
спадщину прийняла його донька ОСОБА_1,
яка постійно проживала разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, що підтверджується
будинковою книгою прописки громадян в
будинку АДРЕСА_1, з якої вбачається, що
остання в спірному будинку
зареєстрована з 23 березня 2001 року, а
також показаннями свідків
ОСОБА_16,ОСОБА_17, ОСОБА_18, які
підтвердили факт проживання ОСОБА_1
разом з спадкодавцем.

За ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно зі спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається
до нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини.

Мати померлого ОСОБА_6 спадщину після
смерті сина не прийняла, оскільки на
час відкриття спадщини із спадкодавцем
не проживала, заяву про прийняття
спадщини нотаріусу не подавала.

Таким чином, ОСОБА_1 прийняла спадщину
після смерті батька у вигляді 1/6
частини спірного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_3, виданого 02 серпня 2010 року
Будянською селищною радою
Харківського району Харківської
області.

Право на спадкування після смерті
ОСОБА_6 отримали донька ОСОБА_3 та онука
ОСОБА_1 за правом представлення в
порядку ч. 1ст.1266 ЦК України.

ОСОБА_1 спадщину після смерті баби не
прийняла, оскільки у встановлені
законом строки не звернулася до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини.

Спадщину у вигляді 2/3 частин спірного
будинку після смерті ОСОБА_6 прийняла
її донька ОСОБА_3, яка постійно
проживала разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, що підтверджується
будинковою книгою прописки громадян в
будинку АДРЕСА_2.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 прийняла
спадщину у виді 1/6 частини спірного
будинку після смерті батька ОСОБА_7, то
після прийняття нею спадщини ОСОБА_6 у
виді 2/3 частин вказаного нерухомого
майна, ОСОБА_3 має набути право
власності на 5/6 частин жилого будинку.

Разом з тим, відповідно до ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає справи цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних та юридичних осіб, поданих
відповідно до ЦПК України, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, а тому позовні вимоги ОСОБА_3
підлягають задоволенню в частині
визнання за нею права власності на 1/6
частину спадкового майна в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_7 та на 1/3 частину будинку в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_6, а спадщина на 1/3
частину вказаного будинку після смерті
ОСОБА_6, яку прийняла ОСОБА_3, проте щодо
якої позовні вимоги не заявила, -
підлягає залишенню відкритою.

Також підлягають задоволенню позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права
власності на 1/6 частину спірного
будинку в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_5 В
частині визнання за ОСОБА_1 права
власності на 1/3 частину спірного
будинку після смерті баби суд вважає за
необхідне відмовити.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про
встановлення факту прийняття спадщини
після смерті батька ОСОБА_5 та баби
ОСОБА_6, та вимог ОСОБА_3 щодо
встановлення факту прийняття спадщини
після смерті матері ОСОБА_6, то,
враховуючи положення ст.ст. 1268, 1269 ЦК,
мова може йти лише про встановлення
факту постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, якщо спадкові правовідносини
виникли після набрання чинності ЦК
України, і лише у разі відсутності
документів, що підтверджують постійне
проживання особи зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини. Матеріали
справи містять документи, що
підтверджують постійне проживання на
час відкриття спадщини ОСОБА_1 із
батьком, та ОСОБА_3 з матір'ю.

Разом з тим, якщо спадщина відкрилась
до набрання чинності ЦК, то слід
виходити із положень ст. 549 ЦК УРСР,
якою визначено перелік дій, які
свідчать про прийняття спадщини -
фактичний вступ у володіння та
управління спадковим майном. ОСОБА_3
безпосередньо перед смертю батька
проживала разом з ним, тобто прийняла
спадщину, що підтверджується
будинковою книгою, а тому окремого
застереження це не потребує.

З огляду на наведене, позовні вимоги
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в цій частині
задоволенню не підлягають.

Щодо вимог ОСОБА_4 про встановлення
факту батьківства, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, усунення від права на
спадкування, то вони задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

За положеннями ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Суд не бере до уваги
докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 з 02
березня 1973 року по день смерті
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_19, що підтверджується Витягом з
державного реєстру актів цивільного
стану громадян про державну реєстрацію
шлюбу із зазначенням відомостей про
другого з подружжя № 0 від 12
серпня 2014 року.

Таким чином, ОСОБА_5 в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_9 ніколи не перебував.

ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_5 та ОСОБА_9
народилася донька ОСОБА_1, яку ОСОБА_5
визнав та дав їй своє прізвище.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_8, його
батьками зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_5
Відомості про батька зазначені згідно
заяви матері від 20 жовтня 1980 року на
підставі ст. 55 КпШС України, що
підтверджується довідкою ВРАЦС
Харківського району Харківської
області б/н, а також Витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про державну реєстрацію
народження відповідно до статей 126, 133,135
Сімейного Кодексу України № 6 від
26 вересня 2014 року.

ОСОБА_4 ОСОБА_5 за життя своїм сином не
визнав, не дивлячись на те, що тривалий
час проживав з ним, піклувався про
нього і мав таку можливість.

Після смерті ОСОБА_9 ОСОБА_5 віддав
ОСОБА_4 на виховання сестрі, а донька
залишилась проживати разом з ним, що не
заперечується сторонами.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_21 зазначала, що ОСОБА_4 ніколи не
називав ОСОБА_5 батьком, а тільки
ОСОБА_5, ОСОБА_5 в свою чергу не називав
ОСОБА_4 сином. Коли ОСОБА_5 перебував у
стані алкогольного сп'яніння він
зазначав, що ОСОБА_4 не його син, а коли
був тверезий - це питання ним не
підіймалося.

Свідок ОСОБА_14 зазначив, що після
смерті ОСОБА_9 ОСОБА_5 віддав ОСОБА_4 на
виховання ОСОБА_3, та відмовлявся його
забирати. Донька ОСОБА_1 залишилась
проживати з батьком.

Свідки ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24
зазначили, що ОСОБА_4 ніколи не називав
ОСОБА_5 батьком, а тільки ОСОБА_5, ОСОБА_5
в свою чергу не називав ОСОБА_4 сином.
ОСОБА_1 ОСОБА_5 називав донькою.

З огляду на наведене, суд доходить
висновку, що позивачем не надано
жодного належного та допустимого
доказу на підтвердження того, що ОСОБА_5
є його батьком.

Сама по собі спільна фотографія ОСОБА_5,
ОСОБА_9 та ОСОБА_4, не свідчить про
наявність родинного зв'язку між ОСОБА_5
та ОСОБА_4

Показання свідка ОСОБА_11, про те, що у
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були доброзичливі
стосунки, вони допомагали один одному,
ОСОБА_5 за життя визнавав ОСОБА_4 сином,
висновків суду не спростовують,
оскільки ОСОБА_11 є співмешканкою
ОСОБА_4, а тому є особою
заінтересованою.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не доведено,
що ОСОБА_5 є його батьком, а ОСОБА_7
відповідно дідом, підстав для
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання за ним права власності на
жилий будинок у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_5 немає.

Крім того, за ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Безпорадний стан слід розуміти як
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво, фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим, ця
особа потребує стороннього догляду.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в її умисних діях чи
бездіяльності, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій.

Таким чином, виходячи зі змісту ч.5 ст.
1224 ЦК України для усунення від права на
спадкування має значення сукупність
обставин: ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання, перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

Вказані обставини ОСОБА_4 не доведені, а
тому підстав для усунення від права на
спадкування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 немає.

Питання про розподіл судових витрат
між сторонами, суд вирішує відповідно
до положень ст. 88 ЦПК України, а саме:
присуджує з ОСОБА_4 документально
підтверджені судові витрати
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Крім того, відповідно до ч.3 ст.6 ЗУ «Про
судовий збір», за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру. Оскільки,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено в
задоволенні позову в частині
встановлення факту прийняття спадщини,
з останніх в дохід держави підлягає
стягненню судовий збір в розмірі 243 грн.
60 коп. з кожної.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст.10,11,60,88, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Будянської селищної
ради Харківського району Харківської
області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6
частину житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Будянської
селищної ради Харківського району
Харківської області, ОСОБА_1, ОСОБА_4
про встановлення факту прийняття
спадщини, визнання права власності в
порядку спадкування за законом -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6
частину житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_9, та на 1/3 частину вказаного
житлового будинку з відповідною
частиною надвірних будівель в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, а загалом
на 1/2 частину житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Спадщину в виді 1/3 частини житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, - залишити
відкритою.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовити.

ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного
позову до Будянської селищної ради
Харківського району Харківської
області, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
встановлення факту батьківства,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, усунення від
права на спадкування - відмовити.

Судові витрати ОСОБА_4 віднести за його
рахунок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
понесені нею судові витрати зі сплати
судового збору в розмірі 399 (триста
дев'яносто дев'ять) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
понесені нею судові витрати зі сплати
судового збору в розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 41 копійка.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави
судовий збір в розмірі 14 (чотирнадцять)
гривень 19 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через
Харківський районний суд Харківської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня його проголошення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя -
І.В.
Березовська