РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

25 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді
Подзігун Г.В.

при секретарі
Ксенжик К.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

представника третьої особи-
ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє від свого
іменті та від імені неповнолітнього
ОСОБА_5, про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК
України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 разом з
неповнолітнім ОСОБА_5 такими, що
втратила право користування жилим
приміщенням жилого будинку по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене через
суд першої інстанції до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів.

Суддя
Подзігун Г.В.

Справа №1423/2236/2011

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді
Подзігун Г.В.

при секретарі
Ксенжик К.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

представника третьої особи-
ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє від свого
іменті та від імені неповнолітнього
ОСОБА_5, про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду
із позовом до ОСОБА_4, яка діє від свого
імені та від імені неповнолітнього
ОСОБА_5, про визнання їх такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням жилого будинку АДРЕСА_1.

Представник позивача у судовому
засіданні вимоги позову підтримав та
просив про їх задоволення.

Відповідачка у судове засідання
не з'явилася, причини своєї неявки суду
не повідомила, надала нотаріально
посвідчену заяву про визнання позову.

Представник третьої особи ОСОБА_6
в судовому засіданні вимоги позову
підтримала та просила про їх
задоволення.

Ухвалою суду справу розглянуто за
відсутності відповідача, оскільки у
справі достатньо даних про права та
взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову,
дослідивши письмові докази, судом
встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів
справи ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками
жилого будинку АДРЕСА_1 та
зареєстровані в ньому. Крім позивачів
в даному будинку зареєстровані
племіниця ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та її
неповнолітній син ОСОБА_5

Як зазначають у позовній заяві
позивачі, відповідачка та її
неповнолітній син ОСОБА_5 не проживють
за вказаною адресою з момента
реєстрації, 04.06.2014 року виїхали на
постійне місце проживання до
Російської Федерації в
Нижньогородську область, Дивеївський
район, сел.Коврез, де були офіційно
зареєстровані по АДРЕСА_2.

При цьому у зв'язку з поспішним
виїздом до Російської Федерації ОСОБА_4
відповідачка з реєстрації не знялась.

На данний час ОСОБА_4 разом із
своїм неповнолітнім сином ОСОБА_5
повертатися в Україну намірів не мають
та не заперечують проти визнання їх,
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням житлового будинку,
що підтверджується нотаріально
посвідченою заявою серії 52 АА 1967841
зареєстрованої в реєстрі за №2П-715.

Факт непроживання відповідачки
та її неповнолітнього сина ОСОБА_5
підтверджуються показами свідків
ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Згідно ст.150 ЖК України громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Згідно 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно ч.1 ст. 383 власник житлового
будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку, що вимоги позову
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Тому слід визнати ОСОБА_4 разом з
неповнолітнім ОСОБА_5 такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням жилого будинку по АДРЕСА_1.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК
України судові витрати сплачені при
подачі позову.

Керуючись ст. ст. 8,10,30,212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 разом з
неповнолітнім ОСОБА_5 такими, що
втратила право користування жилим
приміщенням житлового будинку по
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене через
суд першої інстанції до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів.

Суддя
Подзігун Г.В.