Єдиний унікальний номер 205/1597/14-ц
справа № 2/205/3980/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року

м. Дніпропетровськ

Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді Шавули В.С.

при
секретарі Давиденко Я.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 21 лютого 2014 року звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором (а.с.2).

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 15 серпня 2006 року між
позивачем та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № DNH4KP23110145,
відповідно до умов якого відповідач
отримав кредитні кошти в сумі 2 862,90 грн.,
зі сплатою відсотків за користування у
розмірі 25,08% річних від суми залишку
заборгованості.

Судовим наказом виданим Ленінським
районним судом м. Дніпропетровська
05.05.2009 року за заявою ПАТ КБ
«ПриватБанк» про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 9 871,68
грн. за договором № DNH4KP23110145 від 15.08.2006
року було стягнуто вищевказану суму
боргу.

В порушення умов кредитного договору
позичальник несвоєчасно і не у повному
розмірі здійснював повернення сум
отриманого кредиту та своєчасної
сплати нарахованих за користування
кредитними коштами процентів у порядку
і на умовах встановлених кредитним
договором, у зв'язку із чим станом на 30
січня 2014 року має заборгованість в сумі
28 669,05 грн., з якої:

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 6 992,15 грн.;

- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 21 676,90 грн.;

Посилаючись на викладені обставини,
позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
№ DNH4KP23110145 від 15.08.2006 року у сумі 28 669,05
грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням суду від 08 травня 2014
року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено в повному
обсязі (а.с.66-68).

Не погодившись із заочним розглядом
справи відповідач 05.06.2014 року подав до
суду заяву про перегляд заочного
рішення (а.с.71-72).

Ухвалою суду від 29 липня 2014 року
скасовано заочне рішення суду від
08.05.2014 року та призначено справу до
розгляду в загальному порядку (а.с.77).

Представник позивача діючий за
довіреністю - Сеннов О.А., у судове
засідання не з'явився. Про день, час та
місце судового засідання повідомлявся
у встановленому законом порядку. До
суду надав письмову заяву, в якій
просив справу розглядати без своєї
присутності. Позовні вимоги підтримав
та просив їх задовольнити. Не
заперечував проти ухвалення заочного
рішення по справі (а.с.111).

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Про день, час та місце
судового засідання повідомлявся у
встановленому законом порядку. Про
причини своєї неявки не повідомив.
Письмових заяв про розгляд справи без
своєї присутності не надсилав.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених позовних ними вимог та
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Підставою звернення позивача до суду є
захист права сторони за майновим
правовідношенням, що виникло в силу
укладеного кредитного договору, на
вимогу дострокового повернення
грошових коштів у зв'язку із порушенням
його виконання.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і
банківську діяльність», банківський
кредит - будь-яке зобов'язання банку
надати певну суму грошей, будь-яка
гарантія, будь-яке зобов'язання
придбати право вимоги боргу, будь-яке
продовження строку погашення боргу,
яке надано в обмін на зобов'язання
боржника щодо повернення заборгованої
суми, а також на зобов'язання на сплату
процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

При цьому, якщо кожна із сторін у
зобов'язанні має одночасно і права, і
обов'язки, вона вважається боржником у
тому, що вона зобов'язана вчинити на
користь другої сторони, в одночасно
кредитором у тому, що вона має право
вимагати від неї.

Судом встановлено, що 15 серпня 2006 року
на підставі заяви позичальника №
DNH4KP23110145 між Закритим акціонерним
товариством комерційним банком
«ПриватБанк» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк») та
ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого банк
надав позичальнику строковий кредит в
сумі 2 862,90 грн. на споживчі цілі,
терміном користування до 15 серпня 2007
року включно, при умові сплати за
користування кредитом відсотків у
розмірі 25,08% річних в місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом в
обмін на зобов'язання позичальника по
поверненню кредиту, сплати процентів, в
обумовлених у заяві та умовах про
надання споживчого кредиту фізичним
особам строки, а також сплати комісії,
яка зазначена в умовах (а.с.6,7-10).

Згідно заяви та п. 2.2 умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), позичальник
доручає банку без додаткового
узгодження здійснювати списання те
перерахування кредитних коштів з
кредитного рахунку на користь ТСП та
банку на рахунки зазначені у заяві.

Банк свої зобов'язання за кредитним
договором виконав, про що свідчить акт
прийому-передачі товару № DNH4KP23110145 від
15.08.2006 року (а.с.46).

Судовим наказом виданим Ленінським
районним судом м. Дніпропетровська 05
травня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
№ DNH4KP23110145 від 15.08.2006 року в сумі 9 871,68
грн. та судові витрати по справі в сумі
49,36 грн. (а.с.4).

Позичальник - ОСОБА_1 в свою чергу
порушив умови укладеного договору, в
частині своєчасного погашення
платежів, передбачених умовами
кредитного договору, у зв'язку з чим,
станом на 30 січня 2014 року має
заборгованість у розмірі 28 669,05 грн., з
якої:

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 6 992,15 грн.;

- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 21 676,90 грн.
(а.с.5).

У відповідності до п. 5.1, 5.3 умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), при порушенні
позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених заявою та
п.п.3.2.2,3.2.3 Умов, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 грн. за кожний
день прострочки платежу. Сплата пені
здійснюється у гривні. При порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань
передбачених договором більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн.
+ 5% від суми заборгованості.

Згідно статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
застосовуються.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, аналізуючи в сукупності
наявні по справі докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача є
обґрунтованим, в повному обсязі
доведеними з його боку та підлягають
задоволенню, внаслідок чого слід
стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача
суму заборгованості за кредитним
договором в сумі 28 669,05 грн.

Крім того, згідно статті 88 ЦПК України,
оскільки позивачем при подачі позову
були сплачені судові витрати, і його
вимоги задоволені, з відповідача
належить стягнути на користь позивача
судові витрати у розмірі 286,69 грн.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст.526, 610, 611, 625, 1054 ЦК України,ст.2
Закону України «Про банки і банківську
діяльність», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 212,
213-215, 222 ЦПК України, суд, -

В И
Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
- задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН -
НОМЕР_1, громадянина України, уродженця
м. Зеленодольськ Апостолівського
району Дніпропетровської області,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № DNH4KP23110145 від
15.08.2006 року в сумі 28 669,05 грн. (двадцять
вісім тисяч шістсот шістдесят дев'ять
грн.. 05 коп.), з якої: заборгованість по
процентам за користування кредитом - 6
992,15 грн.; пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором - 21
676,90 грн.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН -
НОМЕР_1, громадянина України, уродженця
м. Зеленодольськ Апостолівського
району Дніпропетровської області,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» судові витрати у сумі 286,69
грн. (двісті вісімдесят шість грн. 69
коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу про
апеляційне оскарження не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В. С. Шавула