Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О.,
Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» до ОСОБА_4, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансові
перспективи» про стягнення
заборгованості та звернення стягнення
на предмет застави, за касаційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» на
рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 05 грудня 2013 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 03 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс»
звернулося до суду з зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 07 липня
2006 року між Акціонерним комерційним
банком «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ
«ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та
відповідачем ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір, згідно з умовами
якого банк надав, а ОСОБА_4 отримав
кредит в розмірі 36 000 грн зі сплатою 21 %
річних за весь строк фактичного
користування кредитом з кінцевим
терміном повернення до 06 липня 2009 року.
В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань, між АКБ «ТАС-Комерцбанк»
та ОСОБА_4 07 липня 2006 року був укладений
договір застави, відповідно до якого
відповідач ОСОБА_4 передав у заставу
належний йому на праві власності
автомобіль марки SKODA Осtаvіа 1,6і, 2002 року
випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_1, тип -
легковий комбі-В, сірого кольору,
державний номерний знак НОМЕР_2. 02
лютого 2012 року ПАТ «Сведбанк» уклало з
ТОВ «Вердикт Фінанс» договори
факторингу та відступлення прав за
договором застави, згідно з якими ПАТ
«Сведбанк» відступив ТОВ «Вердикт
Фінанс» свої права вимоги по кредитним
договорам від боржників та за
договорами застави рухомого майна. 30
квітня 2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс»
уклав з ТОВ «Фінансові перспективи»
договір поруки. Згідно з вказаним
договором обсяг відповідальності
поручителя перед кредитором за
невиконання ОСОБА_4 кредитного
договору від 07 липня 2006 року, становить
2000 грн. Посилаючись на те, що у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачами
своїх зобов'язань за кредитним
договором станом на 22 серпня 2013 року
утворилася заборгованість в розмірі 63
899 грн 49 коп, позивач просив суд
стягнути з відповідачів
заборгованість за кредитними
зобов'язаннями та в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
звернути стягнення на предмет застави
шляхом продажу заставленого
автомобіля з укладенням договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з наданням ТОВ
«Вердикт Фінанс» всіх необхідних
повноважень для здійснення продажу
предмета застави.
Рішенням Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 05 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ТОВ
«Вердикт Фінанс» відмовлено у зв'язку і
з спливом строку позовної давності.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровського області від 03
жовтня 2014 року рішення суду першої
інстанції змінено в частині
обґрунтування відмови у задоволенні
позову. В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Вердикт
Фінанс» просить скасувати рішення
судів першої та апеляційної інстанції,
ухвалити у справі нове рішення, яким
позов задовольнити, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні позову, дійшов
обґрунтованого висновку про
безпідставність заявлених позовних
вимог, оскільки позивач ТОВ «Вердикт
Фінанс» звернулося до суду з позовом
поза межами прав та обов'язків, які йому
були передані за договором факторингу,
укладеного з ПАТ «Сведбанк».

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а рішення
апеляційного суду у справі - залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська А.О. Леванчук М.А.
Макарчук