Справа № 2-677/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10.10.2014 року. Автозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області
у складі:

Головуючої судді - Кривич Ж.О.,

при секретарі - Власовій М.М.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
стягнення грошових коштів, набутих без
достатньої правової підстави,-

В С Т А Н О В
И В :

У листопаді 2011 року ОСОБА_1
звернувся в суд із зазначеним позовом
до ОСОБА_4 та, посилаючись на статтю 1212
ЦК України, просив стягнути з
відповідача на його користь 40 000
доларів США.

ОСОБА_1 суду пояснив, що 21 серпня 2008 року
він, діючи в інтересах матері своєї
дружини ОСОБА_5, уклав усний договір з
ОСОБА_4 на будівництво житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1. В якості
передоплати він передав відповідачу 40
000 доларів США, а той прийняв на себе
зобов'язання виконати роботи та
оформити угоду купівлі-продажу будинку
до 30 листопада 2008 року, про що видав
розписку. Своїх зобов'язань ОСОБА_4 не
виконав, грошових коштів не повернув, і
тому, на думку позивача та його
представника, 40 000 доларів США
відповідач отримав без достатньої
правової підстави.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_3 позов
не визнав та пояснив, що між сторонами
був укладений у письмовій формі
договір будівельного підряду. Отримані
ОСОБА_4 в якості авансу на закупівлю
матеріалів та оплату праці
будівельників 40 000 доларів США не можна
вважати такими, що отримані
безпідставно. Оскільки правочин, що був
укладений між сторонами, невизнаний
судом недійсним, у задоволенні позову
просив відмовити (письмові
заперечення, а.с. 14-15, 188-189).

Допитані в судовому засіданні
свідки з боку відповідача ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 пояснили суду, що на замовлення
ОСОБА_4 будували житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1 та отримували від
ОСОБА_4 кошти на придбання будівельних
матеріалів і платню за виконані роботи.

Суд, вислухавши пояснення сторін
та дослідивши надані ними докази,
встановив такі фактичні обставини
справи:

21 серпня 2008 року ОСОБА_4 отримав від
ОСОБА_1 в якості передоплати за будинок
по АДРЕСА_1 40 000 доларів США. Сторони
домовились про остаточну вартість
будинку у 150 000 доларів США та строк
належного оформлення угоди його
купівлі-продажу - до 30 листопада 2008
року.

Вчасно будівництво не було
завершено, із-за чого між сторонами
виникли суперечки, які неодноразово
ставали предметом судового розгляду.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного:

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює
випадки набуття майна або його
збереження без достатніх правових
підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна і які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного
набуття, збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок іншої особи, в)
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочину або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення
зобов'язань із набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виступають: 1) набуття або збереження
майна однією особою (набувачем) за
рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у
вигляді зменшення або незбільшення
майна у іншої особи (потерпілого);
3)обумовленість збільшення або
збереження майна на стороні набувача
шляхом зменшення або відсутності
збільшення на стороні потерпілого; 4)
відсутність правової підстави для
вказаної зміни майнового стану цих
осіб.

За змістом частини першої статті
1212 ЦК України безпідставно набутим
майном є майно, набуте особою або
збережене нею за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави.

Відповідно до частини першої,
пункту 1 частини другої статті 11,
частини першої та другої статті 509 ЦК
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
До підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, належать
договори та інші правочини.
Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із частиною першою статті
177 ЦК України об'єктами цивільного
права є, зокрема, речі, у тому числі
гроші.

Під відсутністю правової
підстави розуміється такий перехід
майна від однієї особи до іншої, який
або не грунтується на прямій вказівці
закону, або суперечить меті
правовідношення і його юридичному
змісту. Тобто відсутність правової
підстави означає, що набувач
збагатився за рахунок потерпілого поза
підставою, передбаченою законом,
іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК
України встановлено, що правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою
статті 205 ЦК України правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їх волю до
настання відповідних правових
наслідків.

Приписами частини першої статті
207 ЦК України передбачено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялись сторони.

Системний аналіз положень
частини першої, пункту 1 частини другої
статті 11, частини першої статті 177,
частини першої статті 202, частини
першої та другої статті 205, частини
першої статті 207 частини першої статті
1212 ЦК України дає можливість дійти
висновку про те, що чинний договір чи
інший правочин є достатньою та
належною правовою підставою набуття
майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим
чи збереженим без достатніх правових
підстав, якщо це відбулося в не
заборонений цивільним законодавством
спосіб з метою забезпечення породження
учасниками відповідних правовідносин
у майбутньому певних цивільних прав та
обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи
інших юридичних фактів, правомірних
дій, які прямо передбачені частиною
другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої
статті 1212 ЦК України звужує
застосування інституту безпідставного
збагачення у загальних (договірних)
відносинах, або отримане однієї зі
сторін у зобов'язанні підлягає
поверненню іншій стороні на підставі
статті 1212 ЦК України тільки за
наявності ознаки безпідставності
такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не
припиняється з підстав, передбачених
статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до
моменту його виконання, таке виконання
має правові підстави (підстави, за яких
виникло це зобов'язання). Набуття
однією зі сторін зобов'язання майна за
рахунок іншої сторони в порядку
виконання договірного зобов'язання не
є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка
набувача, потерпілого, інших осіб або
подія утворюють правову підставу для
набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК
України може бути застосована тільки
після того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, замінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Як свідчить аналіз матеріалів
справи, відповідач набув майно за
існування достатніх правових підстав,
у спосіб, що не суперечить цивільному
законодавству

За таких обставин, ураховуючи, що
доказів визнання укладеного правочину
недійсним або його розірвання не
надано, суд приходить до висновку про
безпідставність посилань позивача на
те, що оспорювана сума вважається
отриманою відповідачем безпідставно в
розумінні статті 1212 ЦК України.

Отже, правовідносини сторін
регулюються нормами зобов'язального
права, які застосовуються до окремих
видів угод, а не статтею 1212 ЦК України,
на яку посилався позивач як на підставу
позовних вимог. Таким чином, у разі
виникнення спору стосовно набуття
майна або його збереження без
достатніх правових підстав договірний
характер правовідносин виключає
можливість застосування до них судом
положень частини першої статті 1212 ЦК
України, у тому числі й щодо
зобов'язання повернути майно
потерпілому. Така правова позиція
сформульована Верховним Судом України
у Постанові від 24 вересня 2014 року (
справа №6-122 цс14). Відповідно до статті
360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

На підставі викладеного, відповідно до
статей 215-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И
В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
стягнення грошових коштів в сумі 40 000
доларів США, набутих без достатньої
правової підстави, - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги або розгляду справи
Апеляційним судом, якщо рішення не
скасовано.

Суддя