Справа № 559/2426/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року Дубенський
міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді
Ходак С.К.,

при секретарі
Прокорчук В.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

за участю представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дубно цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
віці 76 років померла рідна сестра -
ОСОБА_5, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть. Заповіту ОСОБА_5
не складала. Єдиним спадкоємцем першої
черги за законом після смерті ОСОБА_5 є
її внучка - ОСОБА_4. Син ОСОБА_5 - ОСОБА_6
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому на підставі ч.
1 ст. 1266 ЦК України за правом
представлення його частку спадкує
дочка (внучка померлої).

Останні десять років перед смертю
ОСОБА_5 перебувала у безпорадному
стані, а тому потребувала стороннього
догляду та допомоги. Після народження
сина у 1960 році в неї з'явилися психічні
відхилення. Офіційного діагнозу
лікарями не встановлювалося, оскільки
ні сама ОСОБА_5, ні її рідні не хотіли
звертатися за медичною допомогою,
надавати розголосу вказаним
обставинам, соромилися громадського
осуду і сподівалися, що все минеться.
Однак, з часом ситуація лише
погіршилася. Питання про визнання її
недієздатною теж не піднімалося.

Після смерті чоловіка ОСОБА_5 - ОСОБА_7, у
1991 році її син ОСОБА_8 почав зловживати
алкоголем. Це ще більше позначилося на
стані її здоров'я. Її син часто випивав
і не працював, а вона довгий період часу
не отримувала пенсію. Тому, позивач,
разом із дружиною та сином допомогли
ОСОБА_5 виробити пенсію, щоб у них в
сім'ї з'явилося хоча б якесь джерело
доходу. Змушений був не лише фізично,
але й матеріально їй допомагати.

Йому на праві власності належить
будинок АДРЕСА_1. ОСОБА_5 є власником
сусіднього будинку АДРЕСА_2. З 2004 року і
до своєї смерті ОСОБА_5 проживала у їх
будинку. Вони з дружиною постійно
піклувалися про ОСОБА_5 і допомагали їй
по господарству: часто надавали кошти,
за рахунок яких вони із сином і
виживали; після сметрі племінника самі
стали купувати продукти харчування для
ОСОБА_5, адже за межі двору вона ніколи
не виходила; здійснювали оплату
комунальних послуг за обидва будинки
(той, що їй належав, і той, де вона
проживала), що підтверджується
наявними оригіналами квитанцій;
займалися польовими роботами,
вирощували огородину, доглядали за її
худобою, чистили сарай, купували корми,
доглядали її будинок. ОСОБА_5 фактично
перебувала на їх постійному утриманні.
Змушені були постійно піклуватися про
неї, оскільки через стан свого здоров'я
вона не могла самостійно забезпечити
умови свого життя. Таким чином, всіма
життєвими та господарськими питаннями
ОСОБА_5 змушені були займатися виключно
він та його сім'я (дружина, син,
невістка).

Той факт, що ОСОБА_5 проживала у його
будинку і він здійснював її утримання
та доглядав за нею, підтверджується
довідкою КП ЖЕК № 3 від 18.07.2014 № 855.
Похованням сина ОСОБА_5, а згодом - і
самої ОСОБА_5 займався його син - ОСОБА_9,
що підтверджується відповідною
довідкою та листом Дубенської міської
ради від 17.06.2011. Відповідачка цими
проблемами не переймалася.

Безпорадний стан ОСОБА_5 був
спричинений не лише її хворобою, але й
також являвся наслідком її похилого
віку. В неї все частіше підвищувався
тиск, з'являлися головні болі.

Внучка померлої ОСОБА_4 дуже рідко
з'являлася у ОСОБА_5 Ніколи там довго не
затримувалася, відвідувала її лише для
того, щоб забрати частину пенсії і
постійно тиснула на ОСОБА_5, щоб та
переписала свій будинок на неї.
Відповідачка відмовлялася доглядати
свою бабусю ОСОБА_5, хоча він не раз її
про це просив. Той факт, що ОСОБА_4 не
підтримувала родинних стосунків із
ОСОБА_5 відображений у підписаних
ОСОБА_5 власноручно письмових
запереченнях в судовій справі №
1705/281/2012 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
з підстав викладених у позовній заяві,
дали аналогічні пояснення.

Відповідачка та її представник позовні
вимоги в судовому засіданні не визнали
та пояснили, що позовні вимоги є
надуманими, відповідачка постійно
відвідувала ОСОБА_5, лише з 2013 року, за
рік до смерті ОСОБА_5, стала рідше
відвідувати померлу, оскільки виник
конфлікт з сім»єю позивача, які після
кожного її приїзду влаштовували
сварку. Вона неодноразово пропонувала
ОСОБА_5 переїхати до неї проживати в
с.Мирогоща, Дубенського району,
Рівненської області, проте остання
відмовлялась. В будинку, якому
проживала ОСОБА_5, завжди було прибрано,
вона самостійно займалась прибиранням
будинку, частково виконувала роботу по
господарству, на пропозицію допомогти
їй відмовлялась, пояснюючи тим, що ще
може впоратись сама.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та
ОСОБА_15 пояснили, що догляд за ОСОБА_5
здійснював ОСОБА_3, допомагав по
господарству, забезпечував її усім
необхідним, ОСОБА_4 навідувалась до
ОСОБА_5 рідко. ОСОБА_5 потребувала
допомоги, внаслідок психічних вад.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в судовому
засіданні пояснили, що відповідачка
постійно відвідувала ОСОБА_5, за рік до
смерті ОСОБА_5, стала рідше відвідувати
померлу, оскільки виник конфлікт з
сім»єю ОСОБА_3, які після кожного її
приїзду влаштовували сварку. ОСОБА_4
пропонувала ОСОБА_5 переїхати
проживати до неї, проте ОСОБА_5
відмовлялась. ОСОБА_5 завжди була рада
приїзду ОСОБА_4, від будь-якої допомоги
відмовлялась та пояснювала, що може ще
доглядати сама за собою.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років померла -
ОСОБА_5, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть (а.с.8). Єдиним
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті ОСОБА_5 є її внучка - ОСОБА_4
(а.с.61,63, 64). ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с.9). ОСОБА_5 є власником
будинку АДРЕСА_2. На підставі ст. 1262 ЦК
України, як рідний брат спадкодавця,
ОСОБА_3 належить до другої черги
спадкоємців за законом (а.с. 7). Згідно
довідки, ОСОБА_5 перебувала на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Дубенському районі та отримувала
пенсію по втраті годувальника по 31.01.2014
року в розмірі 1049 (одна тисяча сорок
дев'ять) гривень (а.с.31).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані. Вимога про
усунення від права на спадкування за
законом особи може бути пред'явлена
лише після смерті спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
суд при вирішенні такої справи згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК України повинен
встановити, як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.
Відповідно до п. 6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», факт
ухилення особи від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця
встановлюється судом за заявою
заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.
Таким чином, для задоволення позовних
вимог у справах про усунення від права
на спадкування, відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК
України має значення сукупність
обставин: ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання, перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунутий від
спадкування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
по справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. При цьому доказування
жодним чином не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини
справи які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть бути
підтверджені іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не можуть бути задоволені, лише
на підставі показів свідків, окрім
того, суд враховує суперечливість
показів свідків заявлених стороною
позивача та відповідача, позивачем по
справі не надано суду інших
документально підтверджених доказів,
які б свідчили про те, що ОСОБА_5
потребувала допомоги відповідачки,
остання мала можливість її надати,
проте ухились від обов'язку щодо її
надання.

Керуючись ст.10, 11, 59, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК
України, ст. 1224 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення
від права на спадкування - відмовити.

Суддя: