Справа № 192/1116/14
Провадження № 2/192/374/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у
складі:

головуючої - судді Омелюх В.М.,

при
секретарі - Короті Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт.Солоне
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_1, третя
особа Солонянська державна
нотаріальна контора Дніпропетровської
області про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним
договором.

На обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що 09 листопада 2007
року між АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК»
(правонаступником якого є АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК») та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №2329/507С
про надання останньому кредиту в сумі 6
650 гривень строком на 36 місяців зі
сплатою за користування кредитом
відсотків у розмірі 33% річних та зі
строком повернення кредиту до 08
листопада 2010 року, відповідно до умов
якого позивач виконав зобов'язання за
договором та видав позичальникові
зазначений кредит.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що банк
дізнався 16 травня 2013 року та у зв'язку з
чим звернувся до державної
нотаріальної контори Солонянського
району з претензією до спадкоємців
позичальника про погашення
заборгованості за кредитним договором,
з відповіді на яку стало відомо, що
спадкова справа не відкривалася та
інформація про спадкоємців і спадкове
майно відсутнє.

З матеріалів кредитної справи
вбачається, що ОСОБА_2 перебував з
ОСОБА_1 у шлюбі, який зареєстровано
відділом ЗАГСУ Солонянського району
Дніпропетровської області 28 серпня 1993
року.

Оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.1268
ЦК України спадкоємець, який постійно
проживав зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст.1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї, тому відповідачу ОСОБА_1 26
листопада 2013 року банком було
направлено письмову вимогу про
погашення заборгованості померлого
ОСОБА_2 за кредитним договором №2329/508С
від 09 листопада 2007 року, розмір якої
станом на день його смерті становив 4516
гривень 66 копійок, яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі 4 484
гривні 31 копійка та заборгованості по
відсоткам в сумі 32 гривні 35 копійок,
проте вказана претензія була залишена
без задоволення, у зв'язку з чим позивач
просить стягнути вказану
заборгованість з відповідача ОСОБА_1 в
примусовому порядку як зі спадкоємця
майна померлого позичальника, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, в зв'язку з чим вважається
таким, що прийняв спадщину.

Крім цього, оскільки банк пропустив
визначений ч.3 ст.1281 ЦК України строк
для пред'явлення вимог до спадкоємців
померлого спадкодавця, згідно
письмового клопотання прохали визнати
пропуск зазначеного строку з поважних
причин та поновити його (а.с.21-22)..

Представник позивача, який про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином (а.с.64) в судове
засідання не з'явився, згідно поданого
клопотання просив судове засідання,
призначене на 13 жовтня 2014 року провести
без участі представника банку, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив їх задовольнити, не заперечував
в разі неявки відповідача проти
ухвалення заочного рішення у справі
(а.с.67).

Відповідач ОСОБА_1, яка про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином (а.с.65), в судове засідання
повторно не з'явилася, про причини
неявки суд не повідомила, заперечень
проти позову та доказів, які їх
обґрунтовують не надала, в зв'язку з чим
її неявка визнається судом без
поважних причин.

Представник Солонянської державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області, який про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином (а.с.58), в
судове засідання не з'явився, згідно
заяви просив розглядати справу без
участі державного нотаріуса (а.с.63).

В зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК
України ухвалив здійснювати розгляд
справи у відсутність сторін, які
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, та без
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу по наявним у справі
доказах.

Суд, дослідивши надані письмові докази,
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, при
цьому доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях, а кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
чи заперечень, крім випадків
встановлених цим законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а відповідно до
ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, в тому числі припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору, а також сплата
неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання, яка обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання і
право на яку згідно ст.550 ЦК України
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення зміну, або припинення
цивільних прав та обов'язків. Зміст
договору відповідно до ст.628 ЦК
України становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства, а однією із
різновидностей зобов'язання є
кредитний договір, який відповідно до
ст. 629 ЦК України є обов'язковим до
виконання сторонами.

Судом встановлено, що 09 листопада 2007
року між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК»,
правонаступником якого є ПАТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №2329/507С
про надання кредиту на споживчі цілі в
сумі 6650 гривень строком на 36 місяців зі
сплатою за користування кредитом
відсотків у розмірі 33% річних та
строком повернення кредиту до 08
листопада 2010 року (а.с.6), відповідно до
умов якого позичальник зобов'язався у
строки, передбачені договором,
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування ним.

Позивач (банк) виконав зобов'язання за
договором та видав позичальникові
зазначений кредит, про що свідчать
заяви на видачу готівки № та
№ від 09 листопада 2007 року (а.с.7).

Судом встановлено, що позичальник
ОСОБА_2, який був боржником за
кредитним договором №2329/507С від 09
листопада 2007 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в
смт.Солоне Солонянського району
Дніпропетровської області, про що
вчинено актовий запис №177 від 16
грудня 2008 року відділом реєстрації
актів цивільного стану Солонянського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області та що
підтверджується виданим цим же органом
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1
(а.с.10), тобто позичальник помер до
закінчення дії укладеного кредитного
договору, в зв'язку з чим не виконав
взяті на себе грошові зобов'язання та
не виплатив в повному обсязі та у
встановлені кредитним договором
строки суму кредиту та відсотки,
внаслідок чого станом на день його
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість за
спірним договором за розрахунками
позивача (а.с.8) становила 4 516 гривень 66
копійок, з яких 4 484 гривні 31 копійка -
заборгованість за кредитом, 32 гривні 35
копійок - заборгованість по відсотках.

Відповідно до положень ст.1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги,
а кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині. Вимоги
кредитора спадкоємці зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено, а у разі відмови від
одноразового платежу суд за позовом
кредитора накладає стягнення на майно,
яке було передане спадкоємцям у натурі.

Оскільки боржник ОСОБА_2 помер, то
відкрилась спадщина на належне
спадкодавцеві на момент смерті майно, в
зв'язку з чим в силу ст.1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані були повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги,
та задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину, що свідчить про
те, що спадкоємці за умови прийняття
спадщини є боржниками перед кредитором
в межах вартості майна, одержаного у
спадщину.

Судом встановлено, що листом від 27
травня 2013 року позивач як кредитор
звернувся до державної нотаріальної
контори Солонянського району з
претензією до спадкоємців
позичальника про погашення
заборгованості за кредитним договором,
з відповіді на яку їм стало відомо, що
спадкова справа не відкривалася та
інформація про спадкоємців і спадкове
майно відсутнє (а.с.17,16), в той же час
позивачем не надано суду жодних
доказів того, що саме 16 травня 2013 року,
як зазначено в позовній заяві та
клопотанні про поновлення,
встановленого ч.3 ст.1281 ЦК України,
строку для пред'явлення вимог
кредитора до спадкоємців померлого
спадкодавця (а.с.1-3,21-22) банку стало
відомо про смерть позичальника, а
додана до позовної заяви копія
свідоцтва про смерть ОСОБА_2 не містить
будь-яких відміток (відомостей) про
дату надходження до банку, як і
відомостей про те, від кого вона
отримана кредитором.

До позовної заяви позивачем також
додано копію листа банку від 26
листопада 2013 року на ім'я ОСОБА_1 щодо
повернення кредиту спадкодавця ОСОБА_2
(а.с.17), але будь-яких доказів отримання
цього листа адресатом до позову не
додано.

У судовому засіданні встановлено, що
після смерті боржника ОСОБА_2
Солонянською державною нотаріальною
конторою Дніпропетровської області
спадкова справа не відкривалася (а.с.49),
а майно, яке належить спадкодавцю та за
рахунок якого можливо задовольнити
вимога кредитора - відсутнє, що
підтверджується наданими на запит суду
за письмовим клопотання позивача
інформацією з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 26 серпня 2014 року,
листа відділу Держземагенства у
Солонянському районі
Дніпропетровської області
повідомленням ГУ МВС України у
Дніпропетровській області.

Таким чином, в матеріалах справи
відсутні докази як про те, що
відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем за
законом чи за заповітом майна
померлого позичальника ОСОБА_2 (крім
штампу в паспорті позичальника про
укладення шлюбу - а.с.9), прийняття саме
нею, а не іншими спадкоємцями, в тому
числі за заповітом, спадщини
відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України,
так і про склад спадщини, її вартості, а
також про частку кожного зі
спадкоємців, в межах якої у них виникає
обов'язок задовольнити вимоги
кредитора, що є підставою для відмови в
задоволенні позову, оскільки суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, при цьому
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, а кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
чи заперечень, крім випадків
встановлених цим законом.

Що стосується строків пред'явлення
кредитором спадкодавця вимог до
спадкоємців та клопотання позивача з
посиланням на ст.27 ЦПК та ч.2, ч.3 ст.1281 ЦК
України про поновлення строку,
встановленого ч.3 ст.1281 ЦК України, для
пред'явлення вимог кредитора до
спадкоємців, які прийняли спадщину, як
пропущеного з поважних причин, то судом
встановлено, що до спірних
правовідносин підлягає застосуванню ч.
3 ст. 1281 ЦК України згідно якої, якщо
кредитор спадкодавця не знав і не міг
знати про відкриття спадщини, він має
право пред'явити свої вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину,
протягом одного року від настання
строку вимоги, а в разі не пред'явлення
вимог в такий строк, кредитор
позбавляється права вимоги.

Оскільки за кредитним договором
№2329/507С від 09 листопада 2007 року строк
вимоги настав 08 листопада 2010 року, а
позичальник помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто
до закінчення строку дії договору, то
позивач мав право звернутися з вимогою
до спадкоємців позичальника про
задоволення його вимог за договором
протягом одного року з моменту
настання строку вимоги, тобто в строк
до 08 листопада 2011 року, проте такий
строк був пропущений позивачем, що ним
не заперечується та про що ними
зазначено в клопотанні про поновлення
цього строку (а.с.21-22).

Встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України
річний строк, на протязі якого кредитор
може пред'явити вимоги до спадкоємців
боржника не є строком позовної
давності у розумінні глави 19 ЦК
України, а тому цей строк не
переривається, не поновлюється і до
нього не застосовуються положення ст.
ст. 261-263 ЦК України і він підлягає
застосуванню незалежно від наявності
заяви сторони у справі, на підставі
чого клопотання позивача про
поновлення пропущеного річного строку
задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, зважаючи на
положення частин 3 і 4 ст. 1281 ЦК України
та приймаючи до уваги, що встановлений
законом річний строк є обмежувальним
(присічним, преклюзивним), а його
пропуск припиняє відповідні права
кредитора, суд дійшов висновку про те,
що позивач після закінчення цього
строку незалежно від причин його
пропуску позбавлений права вимоги до
відповідача, тому у задоволенні
клопотання позивача про поновлення
пропущеного строку необхідно
відмовити.

На підставі наведеного, суд не приймає
і доводи позивача щодо необхідності
застосування до спірних правовідносин
положень ч. 2 ст. 1281 ЦК України, оскільки
зазначена норма матеріального права
надає право кредитору спадкодавця на
пред'явлення вимоги до його
спадкоємців протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини лише
в тому випадку, якщо строк пред'явлення
вимоги ще не настав. Оскільки позивач
зазначає, що йому стало відомо про
смерть позичальника вже після настання
строку вимоги за кредитним договором,
тобто після 08 листопада 2011 року, а саме -
16 травня 2013 року, то до спірних
правовідносин мають застосовуватися
положення ч. 3 ст.1281 ЦК України, при
цьому суд також враховує, що навіть у
випадку застосування строків,
передбачених ч.2 ст.1281 ЦК України,
позивачем пропущено зазначений строк,
оскільки з позовом до суду він
звернувся лише 21 травня 2014 року (а.с.1).

З урахуванням зазначеного та
відповідно до вимог ст.ст.1281, 1282 ЦК
України судом при розгляді справи
встановлені обставини, які свідчить
про те, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача ОСОБА_1 як
спадкоємця позичальника ОСОБА_2
заборгованості за укладеним померлим
спадкодавцем кредитним договором
№2329/507С від 09 листопада 2007 року, станом
на день його смерті в загальній сумі 4 516
гривень 66 копійок, не підлягають
задоволенню з підстав як пропущення
позивачем строку пред'явлення вимог до
спадкоємців боржника, встановленого ч.2
та 3 ст. 1281 ЦК України, так і з підстав
відсутності майна спадкодавця в межах
вартості якого спадкоємець
зобов'язаний задовольнити вимоги
кредитора.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
суд вважає необхідним віднести витрати
по оплаті судового збору за рахунок
держави, оскільки позивач при
зверненні з даним позовом до суду
відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України
«Про судовий збір» звільнений від
сплати зазначених витрат, а в
задоволенні позову відмовлено.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 258,259, 267, 523,526-530, 536,
543, 549-551, 553-559, 572-593, 598, 607-608, 610-615,
624,625, 638-654,1046-1056-1, 1281, 1282 ЦК
України; ст.ст. 10, 11, 57, 60, п.6 ч.3 ст.79,
88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні клопотання публічного
акціонерного товариства
«БРОКБІЗНЕСБАНК» про поновлення
строку на пред'явлення вимог до
спадкоємця боржника відмовити.

Відмовити в задоволенні позову
публічного акціонерного товариства
«БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_1, третя
особа - Солонянська державна
нотаріальна контора Дніпропетровської
області про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Солонянський районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча: суддя