АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1876/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 29 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Гончар Н. І. УХВАЛА
16 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоГончар Н. І.суддівВишні Н. В.
, Пономаренка В. В. при
секретаріАнкундінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про
стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року ОСОБА_8 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що 04 лютого 2010 року між сторонами
був укладений договір позики.
Відповідно до якого ОСОБА_8 позичив
ОСОБА_6 57 500 грн., а ОСОБА_6 зобов'язався
повернути вказану суму до 01 січня 2011
року. Позивач посилаючись на те що
ОСОБА_6 у встановлений строк грошові
кошти йому не повернув, а в подальшому
ухиляється від виконання своїх
зобов'язань, просив стягнути борг з
відповідача в сумі 57 500 грн. та судові
витрати.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 травня 2014 року
позов задоволено. Ухвалено стягнути з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8
заборгованість за договором позики в
сумі 57 500 грн., судовий збір в сумі 575
грн., а всього 58 075 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати і
ухвалити по справі нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає із наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції
рішення відповідає зазначеним вище
вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що
04.02.2010 року згідно розписки ОСОБА_6 взяв
у борг в ОСОБА_8 57 500 грн. і зобов'язався
їх повернути до 01.01.2011 року. Повернення
гарантував рухомим та нерухомим
майном.

Однак в зазначений термін ОСОБА_6
грошей не повернув, що спонукало ОСОБА_8
звернутись за захистом свого
порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками. Частина 2 ст. 1047 ЦК
України допускає пред'явлення на
підтвердження укладення договору
позики та його умов розписки
позичальника або іншого документа,
який посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної суми грошей
або кількості речей.

Даючи оцінку наданим позивачем на
підтвердження укладення договору
позики письмового доказу (розписки),
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що цей доказ не спростований
та є підтвердженням факту укладення
сторонами 04 лютого 2010 року договору
позики, а саме того, що між ними виникли
правовідносини з підстав, передбачених
ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Отже, між сторонами було досягнуто
згоди стосовно всіх істотних умов
договорів позики й розписка свідчить
про їх укладення відповідно до вимог
ст. 1046 ЦК України.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Так як відповідач не виконав умови
договору позики, то суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про стягнення на користь
позивача позики в сумі 57 500 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справ, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості; кожна сторона
зобов"язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може грунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що відповідачем не було
надано належних та допустимих доказів,
які б свідчили про погашення
заборгованості чи спростовували б
доводи позивача.

Колегія суддів не може прийняти до
уваги твердження апелянта про те, що
оскільки в розписці відсутні повне
ім»я та по-батькові учасників договору
позики та їх паспортних даних, що
свідчить про неможливість
інедтифікації осіб, така розписка не
може бути доказом укладення між
сторонами договору позики, оскільки в
ході дачі пояснень підтвердив, що
розписка написана особисто
відповідачем на ім.»я позивача.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Виходячи із викладеного, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються, були
предметом розгляду суду першої
інстанції і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, судова колегія судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про
стягнення боргу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :