Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року Справа №607/20472/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

-головуючого судді Дзюбича В.Л.

-з участю секретаря судового засідання
Гіндзелевич О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Грабовецької сільської
ради Тернопільського району
Тернопільської області про визнання
права власності на спадкове майно та на
частину будинку ,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Грабовецької сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області про визнання права власності
на спадкове майно: після смерті батька
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 р., а
саме на 3/12 частин житлового будинку
АДРЕСА_1; після смерті матері ОСОБА_5, а
саме на 1/12 частку житлового будинку
АДРЕСА_1, а також про визнання права
власності на 1/6 частину вказаного
житлового будинку з надвірними
побудовами та спорудами належну їй як
члену колгоспного двору.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що після смерті її матері ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року
відкрилася спадщина на спадкове майно
за законом, а саме на 1/6 частину
житлового будинку АДРЕСА_1, яку
прийняли чоловік покійної - ОСОБА_4 (1/12
частина будинковолодіння) та вона як
дочка покійної - ОСОБА_1 (1/12 частина
будинковолодіння). ІНФОРМАЦІЯ_9 р. помер
батько позивача - ОСОБА_4, після смерті
якого відкрилася спадщина на спадкове
майно за законом, а саме на 3/12 частин
житлового будинку АДРЕСА_1, з яких 1/6 (2/12)
частка даного будинковолодіння
належала йому як члену колгоспного
двору, а 1/12 частина успадкована ним
після смерті його дружини ОСОБА_5. Через
відсутність правовстановлюючого
документа на зазначений житловий
будинок позивач не може оформити
спадщину після смерті батьків у
встановленому законом порядку через
нотаріальну контору, а також належну їй
як члену колгоспного двору 1/6 частину
зазначеного будинковолодіння.

У судове засідання позивач не
з»явилася, проте подала заяву про
підтримання позовних вимог з
клопотанням про розгляд справи у її
відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
представник Грабовецької сільської
ради Тернопільського району
Тернопільської області у судове
засідання 03.04.2014 р. не з»явилися, проте
подали заяви про визнання позову з
клопотанням про розгляд справи у їх
відсутності.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб
20.07.1952 р. , що стверджується свідоцтво
про одруження серії НОМЕР_1 виданим
21.05.1956 р. Великоборківським рай.бюро
ЗАГСу Тернопільської області.

Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 народилася
дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 виданим 29.01.1962
р. Баворівською сільською радою В.-
Борківського району Тернопільської
області, актовий запис №2.

ОСОБА_1 зареєструвавши 12.06.1982 р. шлюб із
ОСОБА_8 змінила прізвище з «ОСОБА_1» на
«ОСОБА_1».

Судом встановлено, що від шлюбу ОСОБА_4
та ОСОБА_6 народилося крім ОСОБА_1 ще
двоє дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до довідки Грабовецької
сільської ради Тернопільського району
Тернопільської області №356 від 04.07.2013
р., в колгоспному дворі АДРЕСА_1 членами
двору були: голова двору - ОСОБА_4, 1928
р.н., дружина - ОСОБА_5,1927 р.н., дочка -
ОСОБА_1, 1961 р.н., зять - ОСОБА_8, 1959 р.н.,
онуки - ОСОБА_9, 1984 р.н. та ОСОБА_10, 1983 р.н.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.6 Постанови «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що
виникли до прийняття 15 квітня 1991 року
Закону України «Про власність»
застосовується чинне на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, що
регулюють власність цього двору, а
саме: право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, які до
15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції,
що діяла до 16.12.1993 р.) майно колгоспного
двору належить його членам на праві
сумісної власності. Колгоспний двір
може мати у власності підсобне
господарство на присадибній ділянці
землі, що знаходиться в його
користуванні, жилий будинок,
продуктивну худобу, птицю та дрібний
сільськогосподарський реманент
відповідно до статуту колгоспу. Крім
того, колгоспному дворові належать
передані в його власність членами
двору їх трудові доходи від участі в
громадському господарстві колгоспу
або інше передане ними у власність
двору майно, а також предмети
домашнього вжитку і особистого
користування, придбані на спільні
кошти.

Достовірними доказами встановлено, що
після 15 квітня 1991 року, із вступом в
силу Закону України «Про власність»
майно вказаного колгоспного двору не
змінилося.

Доказів того, що спірний житловий
будинок станом на 15 квітня 1991 року було
переведено до іншої суспільної групи,
матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно
збудованим майном суд не вбачає.

Отже, кожен із зареєстрованих осіб до
15.04.1991 р. у житловому будинку АДРЕСА_1
має право на частку у зазначеному
житловому будинку, а саме господар
будинку - ОСОБА_4 на 1/6 частину будинку,
його дружина - ОСОБА_5 на 1/6 частину
будинку, дочка - ОСОБА_1 на 1/6 частину
будинку, зять - ОСОБА_8 на 1/6 частину
будинку, онуки - ОСОБА_9 на 1/6 частину
будинку, та ОСОБА_10 на 1/6 частину
будинку.

Із технічного паспорта виданого 02.08.2013
р. Тернопільським районним
госпрозрахунковим бюро технічної
інвентаризації та Інформаційної
довідки Тернопільського районного
госпрозрахункового бюро технічної
інвентаризації №232 від 06.08.2013 р.
вбачається, що житловий будинок
АДРЕСА_1 має загальну площу - 94.3 кв.м,
житлову площу - 67.8 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_10 року померла ОСОБА_5, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_3 виданим 11.02.1997 р.
Грабовецькою сільською радою
Тернопільського району Тернопільської
області, актовий запис №2.

02.02.2000 р. Тернопільською районною
державною нотаріальною конторою
видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, яке складається
із права на земельну частку (пай),
підтверджене сертифікатом, у землі, яка
перебуває у колективній власності
колгоспу «Грабовецький» село грабів ці
Тернопільського району тернопільської
області розміром 2.49 в умовно
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки в натурі (на
місцевості), яке належало померлій
ОСОБА_5.

Із довідки Грабовецької сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області №577 від 15.10.2013 р. вбачається, що
до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_10 р. ОСОБА_5
постійно перебувала на реєстраційному
обліку за адресою: АДРЕСА_1, де разом із
нею за даною адресою проживали та були
зареєстровані: чоловік - ОСОБА_4, 1928 р.н.,
дочка - ОСОБА_1, 1961 р.н., зять - ОСОБА_8, 1959
р.н., онуки - ОСОБА_9, 1984 р.н. та ОСОБА_10, 1983
р.н.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української
РСР, який діяв на час відкриття
спадщини ОСОБА_5, при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого. До числа
спадкоємців першої черги належить
також дитина померлого, яка народилася
після його смерті.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР,
який діяв на час відкриття спадщини
ОСОБА_5 визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: 1) якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

З огляду на те, що чоловік покійної
ОСОБА_5 - ОСОБА_4 та дочка покійної
ОСОБА_5 - ОСОБА_1 на момент її смерті
проживали та були зареєстровані разом
із нею за адресою: АДРЕСА_1 та фактично
вступили в управління належною
покійній ОСОБА_5 1/6 частиною житлового
будинку в АДРЕСА_1, тому саме вони
являються спадкоємцями першої черги за
законом після смерті - ОСОБА_5 яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року і враховуючи
вимоги ст.549 Цивільного кодексу, який
діяв на час відкриття спадщини,
вважаються такими, що прийняли
спадщину після смерті ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_9 р. помер ОСОБА_4, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_4 виданим 12.04.2013 р.
Грабовецкою сільською радою
Тернопільського району Тернопільської
області, актовий запис №05.

Із довідки Грабовецької сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області №578 від 15.10.2013 р. вбачається, що
до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_9 р. ОСОБА_4
постійно перебував на реєстраційному
обліку за адресою: АДРЕСА_1, де разом із
ним за даною адресою проживали та були
зареєстровані : дочка - ОСОБА_1, 1961 р.н.,
зять - ОСОБА_8, 1959 р.н., онуки - ОСОБА_9, 1984
р.н. та ОСОБА_10, 1983 р.н., правнучка -
ОСОБА_11, 2008 р.н.

У першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народженні після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.(
ч.1 ст.1261 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Із повідомлення Тернопільської
районної державної нотаріальної
контори №899/01-16 від 21.03.2014 р. вбачається,
що дані про спадкову справу після
смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 р.
та про заповіт у спадковому реєстрі
відсутні.

Отже, з огляду на те, що позивач на
момент смерті батька ОСОБА_4 померлого
ІНФОРМАЦІЯ_9 р. проживала та була
зареєстрована разом із останнім,
зважаючи на те, що вона із заявою про
відмову від належної їй частини
спадщини після смерті батька не
зверталася, а також враховуючи теё що
відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є
дітьми покійного ОСОБА_4 померлого
ІНФОРМАЦІЯ_9 р., із заявою до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини не зверталися, тому,
враховуючи вимоги ч.1 ст.1261 ЦК України,
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті ОСОБА_4 померлого
ІНФОРМАЦІЯ_9 р. є його дочка ОСОБА_1.

До складу спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
(ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, які визначені
у заповіті.

Відповідно до вимог ст.1273 Цивільного
кодексу України спадкоємець за
заповітом чи за законом може
відмовитись від прийняття спадщини.
Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. (ст.1268 ЦК України).

Згідно ст.392 ЦК України власник може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Аналізуючи вище наведені обставини,
беручи до уваги той факт, що позивач
являється спадкоємцем за законом після
смерті батьків: ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_10 року та ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_9 р., зважаючи на те, що
останні за життя не встигли одержати на
своє ім'я свідоцтв про право власності
на належні їм частини будинковолодіння
АДРЕСА_1 (на 1/6 частину належну особисто
ОСОБА_5, з якої 1/12 частина успадкована
її чоловіком ОСОБА_4 та на 1/6 частину
належну особисто останньому), проте
фактично зазначені частини житлового
будинку їм належали і вони мали право
на одержання правовстановлюючого
документа на них, враховуючи той факт,
що позивач своєчасно прийняла спадщину
після смерті батьків, а також зважаючи
на те, що 1/6 частина зазначеного
будинковолодіння належить позивачу як
члену колгоспного двору, суд вважає, що
позов слід задовольнити, визнати за
позивачем право власності на 1/12
частину житлового будинку АДРЕСА_1 за
законом після смерті матері ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_10 р., на 3/12 частин
зазначеного будинковолодіння після
смерті батька ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_9 р., а також на 1/6 частину
зазначеного будинковолодіння належну
позивачу як члену колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 215, 223
Цивільного процесуального кодексу;
ст.120, ст.392, ч.1 ст.529, ст.549 ЦК Української
РСР; ст.1218, ст.1223, ст.1268, ст.1270, ст.1273 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» від 22 грудня 1995
року N20, суд ,-

Вирішив :

Позов задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_1
загальною площею - 94.3 кв.м, житловою
площею - 67.8 кв.м., в порядку спадкування
за законом після смерті матері ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
3/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1
загальною площею - 94.3 кв.м, житловою
площею - 67.8 кв.м., в порядку спадкування
за законом після смерті батька ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 р.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6
частину житлового будинку АДРЕСА_1,
загальною площею - 94.3 кв.м, житловою
площею - 67.8 кв.м., яка належить останній
як члену колгоспного двору.

Копію рішення надіслати особам, які
брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий - суддя
Дзюбич
В.Л.