АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/156/13-ц 22-ц/774/1863/К/14
Справа № 215/1565/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1863/К/14
суддя Тарасенко О.В.
Категорія -27 ( ІІІ )
Суддя-доповідач - Турік
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Турік В.П.

суддів - Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.,

при секретарі - Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Тернівського районного суду м. Кривого
Рогу від 21 липня 2014 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" про захист прав
споживача та визнання правочинів
невиконаними та такими, що не створюють
жодних юридичних наслідків.

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_6,

представник позивача Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" - Касьянов Олександр
Миколайович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року позивач Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» (надалі - ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль») звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, посилаючись
на те, що відповідач належним чином не
виконує зобов'язання за генеральною
кредитною угодою від 24.04.2008 року, що
призвело до утворення заборгованості.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2
заборгованість станом на 12 березня 2013
року в розмірі 1 016 470,36 грн. та судові
витрати по справі.

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічною позовною заявою до
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист
прав споживача та визнання правочинів
невиконаними та такими, що не створюють
жодних юридичних наслідків,
посилаючись на те, що він не одержав від
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» всю суму
кредитних коштів за укладеними
кредитними правочинами та строк
користування кредитом визначено
меншим ніж було передбачено умовами
кредитних угод, що згідно ст. 1051 ЦК
України дає йому право оспорити
укладені правочини.

Просив суд: визнати права споживача
ОСОБА_2 порушеними ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» внаслідок невиконання останнім
умов Закону України «Про захист прав
споживачів», а також приписів,
передбачених «Правилами надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту», при укладенні та під
час дії Генеральної кредитної угоди №S
014/03-03/205 від 24.04.2008 року і кредитних
договорів № S 014/03-03/205/214 від 29.04.2008 року
та № S 014/03-03/205/299 від 23.06.2008 року, що
укладені ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з
ОСОБА_2 на виконання Генеральної
кредитної угоди; визнати Генеральну
кредитну угоду №S 014/03-03/205 від 24.04.2008
року і кредитні договори № S 014/03-03/205/214
від 29.04.2008 року та № S 014/03-03/205/299 від
23.06.2008 року внаслідок порушення ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» умов
Генеральної кредитної угоди та умов
кредитних договорів від 29.04.2008 року та
від 23.06.2008 року щодо зобов'язань
останнього по наданню ОСОБА_2
кредитних коштів у сумі 155 00,00 дол.США
та строк 180 місяців, невиконаними та
такими, що не створюють жодних
юридичних наслідків.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 21 липня 2014 року
позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість по кредитному договору
№S014/03-03/214 від 29.04.2008 року у розмірі 114
882,17 дол.США, у тому числі: кредит - 100 616,67
дол.США, заборгованість по процентам - 12
483,60 дол.США, пеня за порушення строків
сплати кредиту та процентів - 1 781,90
дол.США, що складає 918 253,18 грн.; по
кредитному договору №S014/03-03/299 від
23.06.2008 року у розмірі 12 287,9 дол.США, у
тому числі: кредит - 11 591,42 дол.США,
заборгованість по процентам - 616, 33
дол.США, пеня за порушення строків
сплати кредиту та процентів - 80, 15
дол.США, що складає 98 217, 18 грн., а разом 1
016 470,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в
розмірі 3 441,00 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист
прав споживача та визнання недійсними
договорів та кредитної угоди -
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та задоволення зустрічного
позову, посилаючись на те, що порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Судом порушено приписи ст. 11-1, ч. 4 ст. 122,
ст. 157 ЦПК України, а саме: попереднє
судове засідання проведено суддею
одноособово без повідомлення сторін та
з порушенням встановлених строків.

Суд не повідомляв належним чином
відповідача та його представника
ОСОБА_6 про час та місце розгляду справи
та провів судове засідання 21.07.2014 року
без їх участі, чим позбавив відповідача
ОСОБА_2 брати особисто участь у судових
засіданнях, надавати пояснення по
справі та користуватись правовою
допомогою представника ОСОБА_6, як
знаного фахівця у місті з банківської
справи.

Судом порушено приписи ч. 3 ст. 123 ЦПК
України та не винесено ухвалу про
об'єднання зустрічного позову в одне
провадження із первісним позовом.

Крім того, судом відмовлено у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
про захист прав споживача та визнання
недійсними договорів та кредитної
угоди без наведення обґрунтувань такої
відмови, та без врахування того, що
останнім такі позовні вимоги взагалі
не заявлялись, адже предметом його
позову є визнання правочинів
невиконаними та такими, що не створюють
жодних юридичних наслідків.

Також, суд не роз'яснив відповідачу
право закінчити судовий розгляд
укладенням мирової угоди чи іншим
прийнятним для сторін чином, виніс
невмотивовану ухвалу про відмову в
задоволенні заяви про відвід.

Суд не дослідив обставини, на які
ОСОБА_2 посилався у своєму зустрічному
позові, та не врахував, що ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» не виконано:
умови пунктів 1.2. та 1.3. Генеральної
кредитної угоди №S 014/03-03/205 від 24.04.2008
року та кредитних договорів № S
014/03-03/205/214 від 29.04.2008 року та № S
014/03-03/205/299 від 23.06.2008 року, укладених на
її виконання; порушено вимоги ст. ст. 525,
526 ЦК України, Закону України «Про
захист прав споживачів» та Правила
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту. Надані ж
банком копії меморіальних ордерів не
містять підпису ОСОБА_2 та не можуть
свідчити про отримання ним коштів.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивача ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» зазначає, що
оскаржуване судове рішення є законним
та обґрунтованим, в процесі розгляду
справи суд не порушив норм ні
матеріального, ні процесуального
права, а тому рішення суду слід
залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_6, які, кожен окремо,
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити,
представника позивача ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» - Касьянова О.М., який
заперечував проти доводів апеляційної
скарги та просив її відхилити,
залишивши рішення суду без змін, як
законне та обґрунтоване, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених позовних вимог,
доводів апеляційної скарги і письмових
заперечень на неї, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти)
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що
відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 24 квітня 2008 року
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке
вподальшому перейменоване на ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2
укладено генеральну кредитну угоду №S
014/03-03/205, за умовами якої ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» зобов'язалося
надати ОСОБА_2 кредитні кошти в порядку
і на умовах, визначених у кредитних
договорах, укладених в рамках цієї
угоди і які є невід'ємною її частиною,
за умови, що загальний розмір
позичкової заборгованості ОСОБА_2 за
наданими в рамках даної угоди
кредитами не повинен перевищувати
суми 155 000,00 доларів США (а.с. 6-8).

29 квітня 2008 року між ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль», яке вподальшому
перейменоване на ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір № S 014/03-03/214 на основі
Генеральної кредитної угоди №S 014/03-03/205
від 24 квітня 2008 року, за яким ОСОБА_2
було надано кредит у розмірі 140 000,00
доларів США з першим траншом у розмірі
90 000,00 доларів США на строк по 28 квітня
2018 року включно зі сплатою за
користування кредитом 14,5% річних та
разової комісії у розмірі 0,99% від
розміру кредиту (а.с. 9-17).

Додатковою угодою №014/03-03/214/1 від 09
лютого 2010 року внесено зміни до п. 2
частини №1 кредитного договору № S
014/03-03/214 від 29 квітня 2008 року на основі
Генеральної кредитної угоди №S 014/03-03/205
від 24 квітня 2008 року та погоджено, що
кредитні кошти у розмірі 140 000,00 доларів
США надаються позичальнику ОСОБА_2
двома траншами: 1-й транш у розмірі 90
000,00 доларів США, 2-й транш - 35 000,00 доларів
США. Крім того, сторони погодили
врегулювання заборгованості ОСОБА_2 за
договором, строк сплати якої настав та
останній взяв на себе зобов'язання
здійснювати погашення заборгованості
у складі щомісячних платежів
відповідно до Графіка погашення
кредиту та сплати процентів, що є
додатком №1 до Додаткової угоди (а.с.
18-22).

23 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль», яке вподальшому
перейменоване на ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір № S 014/03-03/299 на основі
Генеральної кредитної угоди №S 014/03-03/205
від 24 квітня 2008 року, за яким ОСОБА_2
було надано кредит у розмірі 15 000,00
доларів США з першим траншом у розмірі
15 000,00 доларів США на строк по 22 червня
2018 року включно зі сплатою за
користування кредитом 14,5% річних та
разової комісії у розмірі 0,99% від
розміру кредиту (а.с. 24-29).

Додатковою угодою №014/03-03/299/1 від 09
лютого 2010 року до кредитного договору
№ S 014/03-03/299 від 23 червня 2008 року на
основі Генеральної кредитної угоди №S
014/03-03/205 від 24 квітня 2008 року сторони
погодили врегулювання заборгованості
ОСОБА_2 за договором, строк сплати якої
настав та останній взяв на себе
зобов'язання здійснювати погашення
заборгованості у складі щомісячних
платежів відповідно до Графіка
погашення кредиту та сплати процентів,
що є додатком №1 до Додаткової угоди
(а.с. 30-32).

Відповідно до п. 10.2 Генеральної
кредитної угоди №S 014/03-03/205 від 24 квітня
2008 року при порушенні зобов'язання по
поверненню кредиту та погашенню
процентів за користування кредитними
коштами, позичальник сплачує позивачу
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла на час виникнення
заборгованості, за кожен день
прострочення.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за
Генеральною кредитною угодою та
кредитними договорами станом 12 березня
2013 року утворилася заборгованість по
кредитному договору №S014/03-03/214 від
29.04.2008 року у розмірі 114 882,17 дол.США, у
тому числі: кредит - 100 616,67 дол.США,
заборгованість по процентам - 12 483,60
дол.США, пеня за порушення строків
сплати кредиту та процентів - 1 781,90
дол.США, що складає 918 253,18 грн.; по
кредитному договору №S014/03-03/299 від
23.06.2008 року у розмірі 12 287,9 дол.США, у
тому числі: кредит - 11 591,42 дол.США,
заборгованість по процентам - 616, 33
дол.США, пеня за порушення строків
сплати кредиту та процентів - 80, 15
дол.США, що складає 98 217, 18 грн., а разом 1
016 470,36 грн.

Вимоги банку щодо стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитним договором та штрафних
санкцій не суперечать умовам договору,
які визначені сторонами і погоджені
ними.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач не виконував умови договору
в повному обсязі і суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
стягнення на користь позивача з
відповідача ОСОБА_2 суми
заборгованості по тілу кредиту,
відсотків за користування кредитом та
пені, розмір яких останнім не
спростовано.

Докази та обставини, на які посилається
відповідач в апеляційній скарзі були
предметом дослідження судом першої
інстанцій та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судами
були дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
зводяться до переоцінки доказів по
справі та незгоди з тією їх оцінкою, що
надав їм суд першої інстанції. Проте
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, переоцінка доказів
діючим законодавством не передбачена.
Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду в частині
задоволення позовних вимог ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості колегія
суддів не вбачає.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що підстави для
визнання недійсними договорів та
кредитної угоди відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на ї
підтвердження; 3) які правовідносин
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Так, як убачається з матеріалів справи,
предметом та підставою поданого ОСОБА_2
зустрічного позову є визнання
Генеральної кредитної угоди від 24.04.2008
року та укладених на її виконання
кредитних договорів невиконаними та
такими, що не створюють жодних
юридичних наслідків, з підстав
непередачі йому кредитних коштів, що є
їх предметом.

Відмовляючи в задоволенні цього
позову, суд першої інстанції, не
визначившись із характером
правовідносин сторін та не з'ясувавши
всіх обставин справи у порядку ст.ст.
212-214 ЦПК України, відмовив у
задоволенні вимог про визнання
правочинів недійсними, які ОСОБА_2 не
заявлялись, у зв'язку з чим колегія
суддів скасовує рішення суду в частині
відмови в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 на підставі п.п. 1ё, 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України та ухвалює нове
рішення по суті заявлених вимог.

Згідно ч.2 ст. 631 ЦК України договір
набуває чинності з моменту його
укладення.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

В частині 1 ст. 1054 ЦК України надане
визначення поняття кредитного
договору, з якого випливає, що
кредитним договором є договір позики,
предметом якого є виключно грошові
кошти.

Зі змісту ст. 1046, ч.2 ст. 1054 ЦК України
витікає, що кредитний договір є
укладеним з моменту передання грошей.

Умовами п. 1.7.1 Кредитного договору № S
014/03-03/214 від 29 квітня 2008 року на основі
Генеральної кредитної угоди №S 014/03-03/205
від 24 квітня 2008 року передбачено, що
банк надає позичальнику кредит шляхом
зарахування кредитних коштів на
поточний рахунок позичальника у банку.
При цьому, у пункті 2 цього Договору
сторони погодили поточний рахунок
ОСОБА_2, який є рахунок № НОМЕР_1 (а.с.
9-15).

Аналогічне положення закріплено у
пункті 1.7.1. Кредитного договору № S
014/03-03/299 від 23 червня 2008 року на основі
Генеральної кредитної угоди №S 014/03-03/205
від 24 квітня 2008 року (а.с. 24- 27).

Таким чином, належним виконання
кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
взятих на себе зобов'язань за
кредитними договорами № S 014/03-03/214 від 29
квітня 2008 року та № S 014/03-03/299 від 23
червня 2008 року, укладених на основі
Генеральної кредитної угоди №S 014/03-03/205
від 24 квітня 2008 року, є перерахування
кредитних коштів на поточний рахунок №
НОМЕР_1.

Відповідно даних виписки з поточного
рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1
за період з 29.04.2008 року по 25.06.2008 року, з
якої вбачається, що на поточний рахунок
ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти
в загальній сумі 140 000,00 дол. США, а саме:
30.04.2008 року - 90 000,00 дол.США, 24.06.2008 року - 35
000,00 дол.США, 24.06.2008 року - 15 000, 00 дол.США
(а.с. 148).

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» у повному
обсязі виконано зобов'язання за
Генеральною кредитною угодою №S
014/03-03/205 від 24 квітня 2008 року, за якою
останній взяв на себе зобов'язання
надати кредитні кошти в порядку і на
умовах, визначених у кредитних
договорах, укладених в рамках цієї
угоди і які є невід'ємною її частиною,
за умови, що загальний розмір
позичкової заборгованості ОСОБА_2 за
наданими в рамках даної угоди
кредитами не повинен перевищувати
суми 155 000,00 доларів США, а згідно
укладених Кредитних договорів № S
014/03-03/214 від 29 квітня 2008 року та № S
014/03-03/299 від 23 червня 2008 року сторони
погодили між собою розмір траншів, який
становить: 90 000,00 дол.США, 35 000, 00 дол.США
та 15 000, 00 дол.США., які й було
перераховано на поточний рахунок
позичальника.

Доводи ОСОБА_2 щодо ненадання банком
оригіналів меморіальних ордерів про
отримання ним кредитних коштів
колегією суддів відхиляються, оскільки
умовами договору не було передбачено
видачі готівкових коштів, а факт
здійснення перерахування
безготівкових коштів на поточний
рахунок позичальника підтверджено
матеріалами справи.

Заперечуючи проти наданих ПАТ «
Райффайзен Банк Аваль» доказів, ОСОБА_2
стверджує про те, що не отримував у
повному обсязі обумовленої кредитними
договорами суми, однак жодним належним
та допустимим доказом своїх слів не
підтверджує, а згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК
України доказування не може
ґрунтуватись на припущенням.

Відповідно до частини першої статті 15
Закону України «Про захист прав
споживачів» споживач має право на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що забезпечує
можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Положення статті 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» містять
процедуру укладення кредитного
договору, яка включає питання щодо
надання інформації кредитодавцеві та
споживачеві один про одного та щодо
умов кредитування: мету, для якої
споживчий кредит може бути витрачений,
форми його забезпечення, тип
відсоткової ставки, сукупну вартість
кредиту та вартість послуги з
оформлення договору про надання
кредиту, строк, на який кредит може бути
одержаний, та варіанти його повернення.

Така процедура міститься також в
пункті 3.2. Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затверджених постановою
Правління Національного банку України
від 10 травня 2007 року № 168 і роз'ясненнях,
які надані банкам в листі
Національного банку України від 16
червня 2007 року № 40-117/2093-6134 «Про окремі
питання практичного застосування
Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту» та передбачають, що кредитний
договір має містити графік платежів
(згідно зі строковістю, зазначеною у
договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у
розрізі сум погашення основного боргу,
сплати процентів за користування
кредитом, вартості всіх супутніх
послуг, а також інших фінансових
зобов'язань споживача за кожним
платіжним періодом. У графіку платежів
має бути докладно розписана сукупна
вартість кредиту за кожним платіжним
періодом; норми щодо захисту прав
споживачів при отриманні споживчого
кредиту містяться не тільки у статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», частиною п'ятою якої,
зокрема, визначено, що до договорів зі
споживачами про надання споживчого
кредиту застосовуються положення
цього Закону про несправедливі умови
договору, перелік яких не є вичерпним.

З тексту Генеральної кредитної угоди
№S 014/03-03/205 від 24 квітня 2008 року та
укладених на її виконання Кредитних
договорів № S 014/03-03/214 від 29 квітня 2008
року та № S 014/03-03/299 від 23 червня 2008 року
вбачається, що сторони повністю
погодили всі істотні умови договорів,
до кожного із яких додано Графіки
платежів, які містять докладно
розписану сукупна вартість кредиту за
кожним платіжним періодом, та
погоджені і підписані позичальником
ОСОБА_2 (а.с. 16-17, 18-19, 22-23,28-29, 31-32), що
повністю спростовує доводи зустрічної
позовної заяви щодо порушення ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» прав
позичальника ОСОБА_2, як споживача.

Крім того, згідно ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому ЦПК України, звернутися
за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Зі змісту ст.ст. 11, 15 ЦПК України ЦК
України вбачається, що цивільні права і
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Кожна особа має право на
цивільний захист.

Захист же цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів наведено в ст. 16 ЦК
України.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не будь-яким, а
цілком конкретним способом захисту
свого права. Частіше за все спосіб
захисту порушеного права прямо
визначається спеціальним законом, який
регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Вимога про визнання договору
невиконаним, з якою звернувся ОСОБА_2,
не відповідає можливим способам
захисту цивільних прав та інтересів,
передбачених законом. Діючим
законодавством в якості способу
захисту порушеного права передбачено
визнання правочину недійсним. Однак,
такої вимоги позивач не заявляв,
позовні вимоги під час розгляду справи
не змінював й наполягає на задоволенні
його вимоги про визнання договору
невиконаним, про що зазначає також й в
апеляційної скарзі.

Оскільки відсутні підстави для
визнання оспорюваних договорів
невиконаними, то колегія суддів
ухвалює рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про захист
прав споживача та визнання правочинів
невиконаними та такими, що не створюють
жодних юридичних наслідків.

Рішення суду в частині задоволенні
позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості відповідає нормам
матеріального та процесуального права
та зміні чи скасуванню не підлягає.

Порушення судом норм процесуального
права на які посилається відповідач
ОСОБА_2 (проведення попереднього
судового засідання одноособово без
повідомлення сторін з порушенням
встановлених строків, не повідомлення
відповідача та його представника про
час та місце розгляду справи та інше) не
можуть бути підставою для скасування
рішення районного суду згідно ч.3 ст. 309
ЦПК України, оскільки таке порушення не
призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 21 липня 2014 року в
частині відмови в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" про захист прав споживача
та визнання правочинів невиконаними
та такими, що не створюють жодних
юридичних наслідків - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: