Справа № 215/6225/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року Тернівський районний
суд м.Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді
- Камбул М.А.

за участю секретаря
- Янішевської М.М.

представника позивача
- ОСОБА_1

представників відповідача ПАТ
«ПІВНГЗК» - Юфєрєвої О.М.

ТОВ «Шляхпостач КР»
- Рудницького О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №3 цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Північний гірничозбагачувальний
комбінат», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шляхпостач КР» про
стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

21.10.2014 р. ОСОБА_4 звернувсь до суду з
позовом про відшкодування моральної
шкоди до ПАТ „ПІВНГЗК» /далі ПАТ/, до
ТОВ «Шляхпостач КР» / далі ТОВ/, згідно
якого просить стягнути відповідно до
ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.237-1 КЗпП
України з ПІВНГЗК - 71 938 грн. моральної
шкоди, з ТОВ - 10 657 грн. моральної шкоди, у
зв'язку з отриманим професійним
захворюванням на виробництві, стійкою
втратою професійної працездатності.

В обгрунтування вказує, що з 20.07.1982 р. по
30.09.2009 р. він працював машиністом крану
в кар'єрі та на відвалах у Ганівському
кар'єрі ПАТ. 30.09.2009р. його було
звільнено у зв'язку з переводом на ТОВ.

З 01.10.2009р. по 09.07.2014р. він працював
машиністом крану в кар'єрі та на
відвалах на дільниці № 1 пересувних
залізничних колій Ганівського кар'єру
залізничного цеху по обслуговуванню
об'єктів «ПІВНГЗК» ТОВ «Шляхпостач КР».

Тривалий стаж роботи в умовах впливу
шкідливих факторів внаслідок
недосконалості робочого місця призвів
до стійкої втрати його професійної
працездатності та професійного
захворювання.

Згідно акту від 16.05.2014 р. йому
встановлено наступні захворювання:
хронічне обструктивне захворювання
легень першої ст., (пиловий бронхіт
першої ст., емфізема легень першої ст.),
ЛН першого-другого ступеня. Вібраційна
хвороба першого-другого ст.. від дії
загальних вібрацій,
церебрально-периферичний
ангіодистонічний синдром, синдром
полірадикулонейропатії L5, S1, C6, C7
переважно права , з нейродистрофією у
вигляді дв. Плечолопаткового пері
артрозу (ПФ першого ст..), остеоартрозу
ліктьових та колінних суглобів (ПФ
першого т.) Т75.2 супутній- відсутній.

Висновком МСЕК від 08.07.2014 р. йому
первинно визначена стійка втрата
професійної працездатності у розмірі
всього 35 % , з них: 10%-ХОЗЛ, 25% вібр.хв.

Згідно п.17 акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 16.05.2014 р. причиною професійного
захворювання стало перевищення
гранично - допустимого рівня
небезпечних та шкідливих факторів
виробничого середовища та трудового
процесу.

Виходячи з характеру захворювання, він
відчуває постійний біль та обмеження
рухів в плечових та ліктьових
суглобах, не має можливості вести
активне життя, виконувати побутові
справи по дому, відчуває загальну
слабість, швидку втому, йому важко
нахилятися, повертатися, довго
рухатися, оскільки виникає задишка та
кашель, що порушує його нормальні
життєві зв'язки, просить стягнути з ПАТ
- 71 938 грн. моральної шкоди, з ТОВ - 10 657
грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явився, про місце, день та час
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Представник позивача - ОСОБА_1 в
судовому засіданні підтвердив
обставини викладені у позові, на
задоволенні позову наполягає.

Представник ПАТ за довіреністю Юфєрєва
О.М. в судовому засіданні проти позову
заперечує, вказує, що позивач при
прийнятті на роботу був ознайомлений
зі шкідливими умовами праці, за що
отримував надбавки та користувався
пільгами. ПАТ повідомляло державні
органи про наявність шкідливих умов
праці, але підприємству було надано
дозвіл на проведення робіт, тому норми
Закону ПАТ не порушувало. Крім того,
позивачем не надано доказів завдання
моральних страждань. Розмір моральної
шкоди розраховано на підставі не
діючих законодавчих норм, тому просить
відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Представник відповідача ТОВ
«Шляхпостач КР» - Рудницький О.С. надав
письмові заперечення, які в судовому
засіданні підтримав, вказує, що позивач
був забезпечений усіма необхідними
засобами особистого захисту, при
прийнятті на роботу, був ознайомлений
із шкідливими умовами праці, на що
погодився добровільно. Крім того,
розмір моральної шкоди не
обґрунтований, розрахований на нормах
не діючого законодавства, позивачем не
зазначено в чому саме полягає моральна
шкода, тому просить відмовити в
задоволенні позову.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 20.07.1982 р. по
30.09.2009 р. позивач працював машиністом
крану в кар'єрі та на відвалах у
Ганівському кар'єрі ПАТ, 30.09.2009р. його
було звільнено у зв'язку з переводом на
ТОВ, з 01.10.2009р. по 09.07.2014р. позивач
працював машиністом крану в кар'єрі та
на відвалах на дільниці № 1 пересувних
залізничних колій Ганівського кар'єру
залізничного цеху по обслуговуванню
об'єктів «ПІВНГЗК» ТОВ «Шляхпостач КР»
, а.с.4-12.

Згідно акту розслідування хронічного
професійного захворювання від 16.05.2014р.,
а.с.17-18, позивачу ОСОБА_4 16.05.2014 р.
встановлені хронічні професійні
захворювання: хронічне обструктивне
захворювання легень першої ст.,
(пиловий бронхіт першої ст., емфізема
легень першої ст.), ЛН першого-другого
ступеня. Вібраційна хвороба
першого-другого ст.. від дії загальних
вібрацій, церебрально-периферичний
ангіодистонічний синдром, синдром
полірадикулонейропатії L5, S1, C6, C7
переважно права , з нейродистрофією у
вигляді дв. Плечолопаткового пері
артрозу (ПФ першого ст..), остеоартрозу
ліктьових та колінних суглобів (ПФ
першого т.) Т75.2 супутній- відсутній.

Позивачу вперше встановлена стійка
втрата професійної працездатності в
розмірі всього 35 %, з них 10 %-ХОЗЛ., 25
%-вібр.хв., згідно висновку МСЕК від
08.07.2014 р., а.с.19.

З 01.04.2001 року набрав чинності
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».
Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було
передбачено обов'язок Фонду по
відшкодуванню моральної шкоди,
заподіяної умовами виробництва,
професійним захворюванням
застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет
України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась
дія на 2006 -2007 р.р. абзацу 4 статті 1,
підпункту «є» ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч.3 ст. 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», в частині
відшкодування моральної шкоди
застрахованим та членам їх сімей.

Крім того, Законом від 28.12.2007 року № 107 з
п.3 Прикінцевих положень вказаного
Закону виключені слова, які свідчили
про відшкодування за умов, зазначених у
цьому пункті, моральної шкоди
потерпілим на виробництві і крім того з
01.01.2008 р. припинено відшкодування
моральної шкоди Фондом, незалежно від
часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9
пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про
страхові виплати) зазначив, що
положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3
п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.02.2007 року №717,
скасовано право застрахованих
громадян, що потерпіли на виробництві
від нещасного випадку або професійного
захворювання, на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Фонду, яке
вони мали відповідно до приписів
первинної редакції вказаного Закону.
Проте Конституційний Суд України
вважає,що саме право цих громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки ст.1167 Цивільного
кодексу України та ст.237-1 КЗпП України
їм надано право відшкодовувати
моральну шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу.

Встановлений законодавством розподіл
обов'язків щодо відшкодування
моральної шкоди потерпілим на
виробництві не суперечить вимогам ст.22
Конституції України. З огляду на
викладене, Конституційний Суд України
не вбачає підстав для визнання не
конституційними положень п.1, абзацу 3
п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що при вирішенні спору по
відшкодуванню моральної шкоди,
завданої позивачу ОСОБА_4 внаслідок
отриманого ним професійного
захворювання та втрати у зв'язку із цим
професійної працездатності, слід
застосовувати норми трудового
законодавства України, які регулюють
спірні правовідносини.

Так, згідно ст.153 КЗпП України
передбачено, що на всіх підприємствах
створюються безпечні і нешкідливі
умови праці, забезпечення яких
покладається на власника або
уповноважений ним орган. Умови праці,
безпека технологічних процесів, стан
засобів захисту, санітарно побутові
умови повинні відповідати вимогам
нормативних актів про охорону праці, на
власника покладається обов'язок
впровадження сучасних засобів безпеки,
що запобігають виникненню професійних
захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України -
власником проводиться відшкодування
моральної шкоди працівнику в разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Позивачу ОСОБА_4, як вказувалося раніше
згідно акту розслідування хронічного
професійного захворювання від 16.05.2014р.,
а.с.17-18, встановлено хронічні
професійні захворювання: хронічне
обструктивне захворювання легень
першої ст., (пиловий бронхіт першої ст.,
емфізема легень першої ст.), ЛН
першого-другого ступеня. Вібраційна
хвороба першого-другого ст.. від дії
загальних вібрацій,
церебрально-периферичний
ангіодистонічний синдром, синдром
полірадикулонейропатії L5, S1, C6, C7
переважно права , з нейродистрофією у
вигляді дв. Плечолопаткового пері
артрозу (ПФ першого ст..), остеоартрозу
ліктьових та колінних суглобів (ПФ
першого т.) Т75.2 супутній- відсутній.

Виробничими факторами, що спричинили
захворювання є перевищення гранично
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу. Умови
праці машиніста крана за концентрацією
аерозолю переважно фіброгенної дії у
повітрі робочої зони та за рівнем
загальної транспортної вібрації
відносяться до 3 класу 1 ступеню
шкідливості.

Аерозоль переважно фібро генної дії у
повітрі робочої зони, концентрація,
мг/м3 , з вмістом кристалічного кремнію
діоксину у пилу від 10 % до 70 % -2,8 при
гранично допустимій до 2,0.

Вібрація загальна транспортна, рівень
дБ: 67 при гранично допустимому до 65.

Позивач безперервно працював у
вказаних умовах протягом 31 рік 7
місяців, з них 27 років на ПАТ, 4 роки 8
місяців на ТОВ.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
вважає, що слід врахувати роз'яснення
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р., з подальшими
змінами, " Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", відповідно до
якого, розмір відшкодування моральної
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров"я
потерпілого, тяжкість отриманого
захворювання, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі, характер моральних страждань і
наслідків, що наступили.

Таким чином суд враховує, що при
первинному огляді 08.07.2014 р. позивачу
встановлено всього 35 % втрати
професійної працездатності, коли
відповідальність за заподіяну
моральну шкоду на Фонд вже не
поширювалася, тому відповідальність
повинен нести роботодавець.

При встановленні розміру моральної
шкоди суд враховує характер
захворювання, пов'язаного з обмеженням
в пересуванні та фізичних
навантаженнях, постійних болях у
плечових та ліктьових суглобах,
фізичних і моральних страждань
позивача в зв'язку з цим, їх тривалість
і тяжкість, істотність вимушених змін у
його життєвих стосунках.

Відповідно до наслідків що наступили,
які підтверджуються медичними
документами а.с.13-19, 22-27, з урахуванням
тривалості роботи позивача на кожному
із підприємств, позов ОСОБА_4 слід
задовольнити частково та стягнути з
ПАТ на користь позивача 17 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди,
вважаючи суму, що вимагає позивач, в 71 938
грн. завищеною, з ТОВ на користь
позивача 5000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, вважаючи суму, що
вимагає позивач, в 10 657 грн. завищеною.

У відповідності зі ст.79, 88 ЦПК
України при частковому задоволенні
позову, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, слід
стягнути з ПАТ та ТОВ на користь
держави судові витрати в сумі по 121,80
грн. з кожного відповідача.

Відповідно до положень ст.1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 % встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні».

Таким чином, з урахуванням розміру
мінімальної заробітної плати на час
розгляду справи - 1218 грн., а також з
урахуванням того, що не надано
розрахунку стосовно часу та вартості
послуг адвоката за складання позовної
заяви та за годину участі в процесі,
представник позивача був присутній у 2
судових засіданнях в проміжок часу з
09.39год. до 10.05год., з 10.53год. до 11.10год.,
суд вважає, що оплата послуг адвоката
ОСОБА_1, який надавав правову допомогу
позивачу, має складати 600 грн., яку слід
стягнути з відповідачів в солідарному
порядку, відповідно до вимог ст. 84,88 ЦПК
України.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,
керуючись ст.ст.10,27,31,60, 79,84,88, 209 ч.3, 212-215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково, стягнути
з Публічного акціонерного товариства
«Північний гірничозбагачувальний
комбінат» на користь ОСОБА_4 - 17 000
/сімнадцять тисяч/ грн. моральної
шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шляхпостач КР» на
користь ОСОБА_4 - 5 000 /п'ять тисяч/ грн.
моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Північний
гірничозбагачувальний комбінат» та з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шляхпостач КР»
судовий збір в сумі по 121,80 грн. на
користь держави, з кожного.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Північний
гірничозбагачувальний комбінат» та з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шляхпостач КР»
витрати на правову допомогу в сумі 600
грн. в солідарному порядку.

В іншій частині позову-відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення
подавши на протязі 10 днів з дня
проголошення рішення апеляційну
скаргу в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Тернівський районний суд м.Кривого
Рогу.

СУДДЯ: