АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6832/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Спаї В. В. Доповідач - Красвітна
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

14 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.

Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу по апеляційній скарзі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська боргова
компанія" на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 лютого
2014 року по справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Українська боргова компанія" до ОСОБА_6
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом посилаючись на те,
що 07.02.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством «Дочірній Банк Сбербанку
Росії» і ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір №83#0. На
підставі п. 1.1 кредитного договору банк
надав відповідачці кредитні кошти у
сумі 10500,00 грн. на строк 36 місяців під 33%
річних. 30.08.2013 р. між ПАТ «Дочірній Банк
Сбербанку Росії» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «АНСУ»
був укладений договір факторингу
№30/08-13, згідно умов якого відбулося
відступлення права грошової вимоги за
кредитним договором №83#0 від
07.02.2012 року, що був укладений між ПАТ
«Дочірній Банк Сбербанку Росії» та
ОСОБА_6 30.08.2013 р. між ТОВ «АНСУ» та ТОВ
«Українська боргова компанія» було
укладено договір відступлення права
вимоги №3А, за яким ТОВ «Українська
боргова компанія» набула права
кредитора за вищевказаними договорами.
У зв»язку з викладеним, неналежним
виконанням відповідачкою умов
кредитного договору, позивач просив
суд стягнути на свою користь з
відповідачки заборгованість за
кредитним договором №83#0 від
07.02.2012 року, станом на 30.09.2013 року, в сумі
14060 грн. 66 коп., яка складається з
наступного: суми простроченої
заборгованості за основним боргом -
9954,99 коп., заборгованості за строковими
процентами - 209,88 грн., заборгованості по
простроченій заборгованості за
відсотками - 3895,79 грн.; також позивач
просив стягнути з відповідачки на свою
користь судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
19 лютого 2014 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ "Українська
боргова компанія" посилається на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про
час та місце слухання даної справи
апеляційним судом учасники процесу
повідомлені належним чином у
відповідності до вимог ст. 76 ЦПК
України. Зокрема, відповідачка ОСОБА_6,
яка в судове засідання не з»явилась,
про причини неявки суд не повідомила,
заяву про відкладення розгляду справи
не надала, - про слухання справи 14.10.2014
року повідомлена 18.09.2014 року, що
стверджується поштовим повідомленням
про вручення телеграми, яке долучено до
матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення районного суду скасувати та
ухвалити нове рішення, виходячи з
наступного.

Встановлено судом та стверджується
зібраними у справі доказами, що 07.02.2012 р.
між Публічним акціонерним товариством
«Дочірній Банк Сбербанку Росії» і гр.
ОСОБА_6 було укладено кредитний договір
№83#0.

На підставі п. 1.1 кредитного договору
банк надав відповідачці кредитні
кошти у сумі 10500,00 грн. на поточні
потреби, а відповідачка зобов»язалась
своєчасно та у повному обсязі
виплатити банку проценти за
користування кредитом, використати
його за цільовим призначенням,
виконати інші умови цього договору і
своєчасно повернути кредит банку через
36 місяців.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору
розмір процентів за користування
кредитом складає 33% річних; відповідно
до п. 2.2. кредитного договору належне
виконання позичальником зобов'язань за
цим договором забезпечується
неустойкою (штрафом, пенею), яка
передбачена цим договором, і всім
належним позичальнику майном,
майновими правами та грошовими
коштами, на які може бути звернено
стягнення у порядку, встановленому
законодавством України.

Згідно графіку погашення кредиту, який
є невід'ємною частиною вказаного вище
кредитного договору, дата останнього
платежу визначена за домовленістю
сторін - 06.02.2015 року (а.с. 14 - 15).

30.08.2013 р. між ПАТ «Дочірній Банк
Сбербанку Росії» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «АНСУ»
був укладений договір факторингу
№30/08-13, згідно умов якого відбулося
відступлення права грошової вимоги за
кредитним договором №83#0 від
07.02.2012 року, що був укладений між ПАТ
«Дочірній Банк Сбербанку Росії» та
ОСОБА_6

30.08.2013 р. між ТОВ «АНСУ» та ТОВ
«Українська боргова компанія» було
укладено договір відступлення права
вимоги №3А, за яким ТОВ «Українська
боргова компанія» набула права
кредитора за вищевказаними договорами.
Згідно даного договору відбулося
відступлення права грошової вимоги за
кредитним договором №83#0 від
07.02.2012 року, що був укладений між ПАТ
«Дочірній Банк СбербанкуРосії» та
ОСОБА_6

Згідно представленого позивачем
додатку до вищезазначеного договору,
позивачу передано право вимоги до
ОСОБА_6 на загальну суму боргу 14060 грн.
66 коп., до якої входить сума
простроченої заборгованості за
основним боргом 9954 грн. 99 коп., сума
строкової заборгованості за
відсотками 209 грн. 88 коп., сума
простроченої заборгованості за
відсотками 3895 грн. 79 коп. (а.с. 44).

05.09.2013 року на адресу
відповідачки були спрямовані три
листи:

- повідомлення ПАТ «Дочірній Банк
Сбербанку Росії» за вихідним №02109 про
зміну кредитора на ТОВ «АНСУ», із
зазначенням відповідних банківських
реквізитів для погашення боргу у
загальному розмірі 14060 грн. 66 коп.;

- повідомлення ТОВ «АНСУ» про зміну
кредитора на ТОВ «Українська боргова
компанія», із зазначенням відповідних
банківських реквізитів для погашення
боргу у загальному розмірі 14060 грн. 66
коп.;

- повідомлення ТОВ «Українська боргова
компанія» за вихідним №45 про погашення
боргу у загальному розмірі 14060 грн. 66
коп., із зазначенням відповідних
банківських реквізитів.

Вказані листи отримані відповідачкою
24.09.2013 року, що стверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення, копія
якого долучена до матеріалів справи.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог діючого
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов»язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов»язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором.

Статтею 1078 ЦК України визначено,
що предметом договору факторингу може
бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога). Майбутня
вимога вважається переданою фактору з
дня виникнення права вимоги до
боржника. Якщо передання права
грошової вимоги обумовлене певною
подією, воно вважається переданим з
моменту настання цієї події. У цих
випадках додаткове оформлення
відступлення права грошової вимоги не
вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт
відповідає перед фактором за дійсність
грошової вимоги, право якої
відступається, якщо інше не
встановлено договором факторингу.
Грошова вимога, право якої
відступається, є дійсною, якщо клієнт
має право відступити право грошової
вимоги і в момент відступлення цієї
вимоги йому не були відомі обставини,
внаслідок яких боржник має право не
виконувати вимогу. Клієнт не
відповідає за невиконання або
неналежне виконання боржником
грошової вимоги, право якої
відступається і яка пред'явлена до
виконання фактором, якщо інше не
встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою, зокрема,
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що
до нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Виходячи з викладеного, надавши
належної оцінки представленим у справі
доказам у їх сукупності, колегія дійшла
висновку, що місцевим судом у повному
обсязі не встановлені фактичні
обставини справи, що спричинило
винесення незаконного рішення, яке
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог у повному обсязі,
зважаючи на наступне.

Позивачем надано зазначені вище
докази, що відповідають вимогам ст.ст.
58, 59 ЦПК України, згідно яких ТОВ
«Українська боргова компанія» набула
право вимоги до відповідача за
кредитним договором №83#0 від
07.02.2012 року, що був укладений між ПАТ
«Дочірній Банк Сбербанку Росії» та
ОСОБА_6

Тому, враховуючи зміст позовних вимог,
з відповідачки на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість за
вказаним кредитним договором, станом
на 30.09.2013 року, в сумі 14060 грн. 66 коп. ,
яка складається із суми простроченої
заборгованості за основним боргом -
9954,99 коп., заборгованості за строковими
процентами - 209,88 грн., заборгованості по
простроченій заборгованості за
відсотками - 3895,79 грн.; розмір даної
заборгованості підтверджується
представленим позивачем розрахунком.
Крім того, з відповідачки на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір у сумі 229 грн. 40 коп.

Безпідставним є посилання місцевого
суду на невиконання ч. 2 ст. 516 ЦК
України, неповідомлення відповідачки
про заміну кредитора у зобов»язанні.
Дане твердження спростовується
представленими позивачем відповідними
листами ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку
Росії», ТОВ «АНСУ», ТОВ «Українська
боргова компанія» від 05.09.2013 року, які
були отримані відповідачкою 24.09.2013
року, що стверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, копія якого долучена до
матеріалів справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне
право оцінки доказів належить суду,
який має оцінювати докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку,
що оскаржуване рішення постановлено з
порушенням вимог матеріального та
процесуального закону, тому підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська боргова компанія" -
задовольнити .

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
19 лютого 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська боргова
компанія".

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська боргова
компанія" заборгованість за кредитним
договором №83#0 від 07.02.2012 року,
станом на 30.09.2013 року, в сумі 14060
(чотирнадцять тисяч шістдесят) грн. 66
коп., яка складається з наступного: суми
простроченої заборгованості за
основним боргом - 9954,99 коп.,
заборгованості за строковими
процентами - 209,88 грн., заборгованості по
простроченій заборгованості за
відсотками - 3895,79 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська боргова
компанія" судові витрати у розмірі 229
(двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Т.П.Красвітна

Судді
С.Ю.Михайловська

З.М.Пономарь