АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач: Корчевний Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф., Оніщука М.І.,

при секретарі Меєчко Д.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства «Індустріальне» Солом'янської районної державної в місті Києві адміністрації на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2014 року у справі за заявою Комунального підприємства «Індустріальне» Солом'янської районної державної в місті Києві адміністрації до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення боргу по оплаті за житлово - комунальні послуги, -

УСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року Комунальне підприємство «Індустріальне» Солом'янської районної державної в місті Києві адміністрації звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення боргу по оплаті за житлово - комунальні послуги.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2014 року заяву Комунального підприємства «Індустріальне» Солом'янської районної державної в місті Києві адміністрації до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення боргу по оплаті за житлово - комунальні послуги - повернуто заявнику для подання до належного суду.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство«Індустріальне» Солом'янської районної державної в місті Києві адміністрації, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати питання на новий розгляд до районного суду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали керувався виключно нормами ст. 114 ЦПК України, відповідно до якої позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини.

Вказує, що предметом позову є стягнення заборгованості по оплаті за житлово - комунальні послуги, що не підпадає під вимоги цієї статті.

Зазначає, що суд мав керуватися нормами ч. 1 ст. 109 ЦПК України, відповідно до якої позови до фізичної особи подаються в суд за зареєстрованим у встановленому законом місці її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Оскільки боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: 04211, АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Оболонського району м. Києва, апелянт вважає висновки районного суду незаконними.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,Комунальне підприємство «Індустріальне» Солом'янської районної державної в місті Києві адміністрації звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення боргу по оплаті за житлово - комунальні послуги.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник просить стягнути з боржника борг по сплаті за житлово - комунальні послуги в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2.

Також судом першої інстанції встановлено, що зазначена адреса територіально не відноситься до Оболонського району м. Києва.

Згідно ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

Розглядаючи матеріали позовної заяви, суд першої інстанції передчасно керувався нормами ст. 114 ЦПК України, відповідно до якої позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини.

Колегія суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та зазначає, що постановляючи ухвалу про відкриття провадження, суд першої інстанції не отримав інформацію з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в місті Києві, тобто не перевірив, де зареєстрований відповідач, та до якого району м. Києва відноситься вказана адреса.

Згідно ч. 3 ст. 122 ЦПК України якщо за результатом отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі п.4 ч. 3 ст. 121 цього Кодексу.

Пункт 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачає, що питання про підсудність справ визначається ЦПК, зокрема: розділом II - щодо справ наказного провадження; главою 1 розділу III - щодо справ позовного провадження; розділом IV - щодо справ окремого провадження; розділами VI, VII - щодо заяв (скарг) стягувача, боржника, інших учасників виконавчого провадження, заяв (подання) державного виконавця з питань, пов'язаних з виконанням судових рішень; главами 1 і 2 розділу VII-1 - щодо заяв про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів; главами 1 і 2 розділу VIII - щодо клопотань про визнання, звернення до виконання рішень іноземних судів; статтею 404 - щодо заяв про відновлення втраченого судового провадження; статтею 414 - щодо справ за участю іноземних осіб.

Якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає передчасними й необґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для повернення заяви про видачу судового наказу про стягнення боргу по оплаті за житлово - комунальні послуги заявнику для подання до належного суду.

Відповідно до ч.2 ст. 307 ЦПК України Апеляційний суд за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Індустріальне» Солом'янської районної державної в місті Києві адміністрації - задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2014 року- скасувати.

Справу направити до Оболонського районного суду м. Києва для вирішення питання про прийняття.

Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: