Провадження № 2/161/302/14
У Х В А Л А

31 січня 2014 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

при секретарі Ковальчук А.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача -- ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про призначення у справі судової генетичної експертизи, на вирішення якої поставити питання чи є відповідач ОСОБА_3 біологічним батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач клопотання підтримав.

Позивач та її представник не заперечували проти задоволення клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст.145 ЦПК України встановлено вичерпний перелік обовязкового призначення експертизи судом за клопотанням хоча б однієї із сторін, а саме -- якщо у справі необхідно встановити характер і ступінь ушкодження здоровя, психічний стан особи, вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

В інших випадках призначення експертизи є не обовязком, а правом суду.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» вказано судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли зясування певних обставин не потребує спеціальних знань.

Частиною 4 ст.223 ЦПК України установлено, що, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Проведення генетичної експертизи є доцільним у справах про оспорювання батьківства особою, яка записана батьком дитини, за позовом такої особи, що передбачено ст.136 СК України.

В даному випадку має місце спір про право дітей на утримання батьками.

Виходячи з суті спірних правовідносин та предмету позову, з врахуванням права сторін на звернення в подальшому з позовом в порядку ч. 4 ст.223 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність безумовних підстав для призначення експертизи.

Крім того, призначення експертизи зумовлює обовязкове зупинення провадження у справі, що призведе до порушення установленого ст.157 ЦПК України місячного строку розгляду справи про стягнення аліментів, а також до порушення інтересів дітей.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем існує взаємна згода на проведення такої експертизи, що не перешкоджає її проведенню в позасудовому порядку.

Керуючись ст.ст. 143, 145, 157, 209-210, 223 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника відповідача про призначення у справі судової генетичної експертизи-- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій