АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6704/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Курочкіна О. М. Доповідач -
Демченко Е.Л.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Городничої В.С., Куценко
Т.Р.

при секретарі - Денисенко А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 16 квітня
2013 року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
мотивуючи тим, що 28 вересня 2006 року між
акціонерним поштово-пенсійним банком
«Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен банк Аваль», та ОСОБА_4
укладено кредитний договір
№014/113498/3193/74, за умовами якого останній
було надано кредит в розмірі 16.000 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 19% річних на суму
залишку заборгованості, з кінцевим
терміном повернення 28 вересня 2016 року.

Зазначав, що у забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
№014/113498/3193/74 між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_2 05 жовтня 2006 року
укладено договір поруки №014/113498/3193/74.

Посилаючись на те, що позичальник
належно не виконує своїх зобов'язань за
кредитним договором, просить стягнути
з відповідачів солідарно суму
заборгованості за кредитним договором
станом на 17 грудня 2012 року в розмірі
17.791 грн.54 коп., з яких 8.133 грн.53 коп.
заборгованість за кредитом; 2 431 грн.96
коп. заборгованість по відсоткам за
користування кредитом; 7.226 грн.05 коп.
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором.

Рішенням Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 16
квітня 2013 року позов ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» задоволено. Вирішено
питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 16 квітня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким зменшити
розмір стягнутої неустойки та
відмовити в задоволенні позовних вимог
в частині стягнення з нього суми
заборгованості.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
находить, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.625 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти)
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст.6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
28 вересня 2006 року між банком та ОСОБА_4
укладено споживчий кредит у вигляді
невідновлюваної кредитної лінії
№014/113498/3193/74 з лімітом 16.000 грн. строком
до 28 вересня 2016 року зі сплатою 19%
річних за користування кредитними
коштами (а.с.5-6).

ОСОБА_4 була ознайомлена та згодна з
Умовами надання споживчого кредиту,
про що свідчить власноручний підпис у
договорі №014/113498/3193/74 від 28 вересня 2006
року.

Позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином,
видавши кредитні кошти у розмірі 16.000
грн.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором від 28 вересня 2006
року за №014/113498/3193/74 між ПАТ
„Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 05
жовтня 2006 року укладено договір поруки
№014/113498/3193/74 (а.с.9-10).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 належним
чином не виконує умови договору, станом
на 17 грудня 2012 року допустила
заборгованість перед банком за
кредитним договором №014/113498/3193/74 в
розмірі 17.791 грн.54 коп., з яких 8.133 грн.53
коп. заборгованість за кредитом; 2 431
грн. 96 коп. заборгованість по
відсоткам за користування кредитом; 5.794
грн.07 коп. пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язання за договором, що
підтверджується розрахунком
заборгованості.

03 грудня 2012 року було здійснено останню
проплату за кредитом у розмірі 133 грн.33
коп. (а.с.15-19)

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно до ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Згідно із ч.1 ст.546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Пунктом 24 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішення
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №5
визначено, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК
України порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосування права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам ст.252 ЦК України,
згідно з якою строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

Договором поруки №014/113498/3193/74
встановлено строк її припинення - після
закінчення забезпеченого ним
зобов'язання, тобто повного погашення
заборгованості боржника по кредитному
договору.

З огляду на викладене, дія поруки
припиняється 28 вересня 2016 року.

Банком на адресу відповідачів були
направлені вимоги про дострокове
виконання грошових зобов'язань 04
жовтня 2012 року за вихідними №883,884, які
були залишені відповідачами без
задоволення.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд повинен був постановити заочне
рішення по справі, колегія суддів
вважає хибним, оскільки ст.224 ЦПК
України передбачає право суду на
ухвалення заочного рішення, а не його
обов'язок. Крім того, в матеріалах
справи міститься заява ОСОБА_4 щодо
розгляду справи за її відсутністю
(а.с.46).

Вимоги апелянта щодо припинення
договору поруки, то вони є
необґрунтованими, оскільки з наданого
розрахунку заборгованості (а.с.15-19)
вбачається, що останній платіж за
кредитним договором №014/113498/3193/74 від 28
вересня 2006 року було здійснено 03 грудня
2012 року, а з позовом ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» звернулося до суду 20
березня 2013 року (а.с.34).

Що ж стосується рішення суду в частині
задоволення вимог ПАТ «Райффайзен банк
Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення
пені за порушення умов кредитного
договору, то в цій частині рішення суду
підлягає зміні з наступних підстав.

Згідно п.9.1 договору №014/113498/3193/74 від 28
вересня 2006 року позичальник у випадку
несвоєчасного погашення
заборгованості за кредитним договором
сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми
простроченого платежу.

Відповідно до ст.253 ЦПК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов`язано його
початок.

Згідно ст.549 ЦПК України неустойкою є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов`язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Таким чином стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
загального строку позовною давності за
основною вимогою.

Отже, виходячи з вищенаведеного,
колегія суддів вважає, що пеню слід
обчислювати з 17 січня 2012 року по 17
січня 2013 року. Так, згідно довідки -
розрахунку по пені за кредитним
договором №014/113498/3193/74 від 28 вересня 2006
року пеня за несвоєчасне погашення
кредиту в межах строку позовної
давності становить 5.794 грн.07 коп.

Оскільки судом першої інстанції не
вірно було застосовано норми
матеріального права, що призвело до
помилкового стягнення з відповідачів
пені за кредитним договором за весь час
виникнення заборгованості за
кредитними договором та без врахування
строку позовної давності, а тому
рішення суду в частині стягнення пені
підлягає зміні на підставі ст.309 ЦПК
України і сума пені, що підлягає
стягненню з відповідачів на користь
банку підлягає зменшенню з 7.226 грн.05
коп. до 5.794 грн.07 коп., а апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню.

Крім того, цивільно-процесуальним
законодавством України не
передбачається солідарне стягнення
судових витрат, а тому резолютивна
частина рішення суду в цій частині
підлягає викладенню в іншій редакції.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 16
квітня 2013 року в частині стягнення
нарахованої пені за несвоєчасне
погашення кредиту та відсотків
змінити, зменшивши стягнуту суму пені з
7.226 грн.05 коп. до 5.794 грн.07 коп. та
вважати, що всього сума заборгованості
за кредитним договором №014/113498/3193/74
від 28 вересня 2006 року складає 16.359 грн.56
коп.

Абзац третій резолютивної частини
рішення Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 16
квітня 2013 року викласти в наступній
редакції: «Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2
на користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
судові витрати в розмірі по 114 грн. 70
коп. з кожного».

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Демченко Е.Л.

Судді:
Городнича В.С.

Куценко Т.Р.