Ухвала

іменем україни

27 серпня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної
О.О.,

суддів: Касьяна О.П.,
Мартинюка В.І.,

Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської
області, відділу Державного земельного
агентства в Ріпкинському районі
Чернігівської області про визнання
протиправною відмови від підписання
акту визначення та погодження меж
земельної ділянки та акту
прийому-передачі межових знаків,
зобов'язання здійснити державну
реєстрацію земельної ділянки без
визначення та погодження меж та без
підписання акту прийому-передачі
межових знаків, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 15 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 24 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, Неданчицької
сільської ради Ріпкинського району
Чернігівської області, відділу
Державного земельного агентства в
Ріпкинському районі Чернігівської
області, мотивуючи вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5,
після смерті якого вона успадкувала
житловий будинок з господарськими
спорудами, розташований по АДРЕСА_1 та
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом від 05 листопада 2012
року. Рішенням Неданчицької сільської
ради Ріпкинського району
Чернігівської області від 27 грудня 2012
року їй надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документації, що
посвідчує право власності на земельну
ділянку за зазначеною вище адресою,
орієнтовною площею 0,25 га. Суміжний
землекористувач ОСОБА_4 відмовилась
від підписання акта визначення та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі та акта
прийому-передачі межових знаків на
зберігання. Також відмовилася
підписувати вказані акти й Неданчицька
сільська рада Ріпкинського району
Чернігівської області, з посиланням на
те, що підпише їх після того, як їх
підпише ОСОБА_4 Рішенням державного
кадастрового реєстратора відділу
Держземагенства в Ріпкинському районі
Чернігівської області від 12 грудня 2013
року № РВ-013 їй відмовлено у
внесенні відомостей до Державного
земельного кадастру через відсутність
в актах визначення та погодження
зовнішніх меж земельної ділянки в
натурі та прийому-передачі межових
знаків на зберігання підписів
Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської
області та ОСОБА_4 Посилаючись на те, що
безпідставна відмова ОСОБА_4 та
Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської
області від підписання зазначених вище
актів порушує її право на приватизацію
земельної ділянки, просила визнати
відмови Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської
області та ОСОБА_4 протиправними;
зобов'язати відділ Державного
земельного агентства в Ріпкинському
районі Чернігівської області
здійснити державну реєстрацію
земельної ділянки площею 0,25 га, що
розташована по АДРЕСА_1, у Державному
земельному кадастрі без визначення та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі та без підписання акта
прийому-передачі межових знаків на
зберігання із суміжними
землекористувачами; зобов'язати відділ
Державного земельного агентства в
Ріпкинському районі Чернігівської
області видати витяг про державну
реєстрацію спірної земельної ділянки.

Рішенням Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 15
січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою Чернігівської області від
24 лютого 2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, і ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого 05 листопада 2012 року державним
нотаріусом Першої Чернігівської
державної нотаріальної контори, ОСОБА_6
є власником житлового будинку з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Рішенням Неданчицької сільської ради
Ріпкинського району від 27
грудня 2012 року ОСОБА_6 надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку для
обслуговування зазначеного житлового
будинку з господарськими спорудами.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Молодіжна
інвестиційна компанія» виготовлено
ОСОБА_6 технічну документацію із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) для
обслуговування житлового будинку з
господарськими спорудами площею 0,25 га
по АДРЕСА_1.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 згідно
державного акта від 15 березня
2000 року серії IIIЧН № 030918 належить на
праві приватної власності ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, дійшов
висновку про те, що реєстрацією
земельної ділянки ОСОБА_3 у Державному
земельному кадастрі без погодження меж
земельної ділянки із суміжним
землекористувачем буде порушено
встановлений порядок виготовлення і
видачі державного акта на право
власності на земельну ділянку. Крім
того, зазначив, що між сторонами існує
спір щодо дійсних меж земельних
ділянок.

Погодитися із такими висновками судів
не можна з наступних підстав.

За положеннями ч. 1 ст. 81 ЗК України
громадяни України набувають право
власності на земельні ділянки на
підставі приватизації земельних
ділянок, що були раніше надані їм у
користування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 118 цього
Кодексу громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

Пунктом 1.16 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державного
комітету по земельних ресурсах від
04 травня 1999 року № 43 (далі -
Інструкція) (чинної на момент
виникнення спірних правовідносин),
встановлено, що технічна документація
зі складання державного акта на право
власності на земельну ділянку або на
право постійного користування
земельною ділянкою включає, зокрема,
кадастровий план земельної ділянки,
складений за результатами зйомки та
збірний кадастровий план суміжних
землевласників і землекористувачів.

Згідно із п. 2.3 Інструкції межі
земельних ділянок, що передаються або
надаються у власність чи у
користування, відновлюються або
переносяться в натуру (на місцевість)
за наявними планово-картографічними
матеріалами.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції
перенесення в натуру (на місцевість)
або відновлення всіх поворотних точок
меж земельної ділянки здійснюється
геодезичними методами з прив'язкою не
менше двох характерних закріплених
поворотних точок до пунктів державної
геодезичної мережі та до твердих точок
на місцевості. Здійснюється кадастрова
зйомка земельної ділянки з наступним
вирахуванням координат поворотних
точок меж (у державній або умовній
системі координат) і площі земельної
ділянки. За результатами виконаних
робіт складається кадастровий план
земельної ділянки.

Тобто вбачається, що погодження меж є
виключно допоміжною стадією у
процедурі приватизації земельної
ділянки, спрямованою на те, щоб
уникнути технічних помилок. Погодження
меж земельної ділянки є складовою
частиною кадастрового плану, який у
свою чергу, є складовою частиною
технічної документації, необхідної для
передачі громадянам безоплатно
земельних ділянок на праві приватної
власності.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції у порушення норм ст. ст. 212-214
ЦПК України наведеного не врахував, з
характером спірних правовідносин
належним чином не визначився, зокрема,
не звернув уваги на те, що погодження
при кадастровій зйомці як комплексі
робіт, виконуваних для визначення та
відновлення меж земельних ділянок,
здійснюється з метою правильного
визначення меж земельної ділянки, та
відповідно не перевірив межі земельних
ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно даних
земельного кадастру, конфігурації
спірних земельних ділянок, їх
взаємного розташування, не з'ясував, чи
має місце накладення земельних ділянок
та відповідно точні розміри і
координати такого накладення, тобто
обґрунтував свій висновок на
припущеннях, що є не припустимим.

Суд апеляційної інстанції у порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України доводи
апеляційної скарги належним чином не
перевірив, в ухвалі не зазначив
конкретні обставини і факти, що
спростовують такі доводи, та
передчасно залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки судами допущені порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 15
січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Чернігівської області від
24 лютого 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О.
Дьоміна

Судді:
О.П. Касьян

В.І. Мартинюк

І.К. Парінова

С.П. Штелик