ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова
М.Л., при секретарі Степанишиній Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі,
гідності, ділової репутації,
відшкодування майнової та моральної
(немайнової) шкоди,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про захист честі, гідності, ділової
репутації, відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 13.11.2013 року звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3 про захист честі,
гідності, ділової репутації,
відшкодування майнової та моральної
(немайнової) шкоди.

Позивачка ОСОБА_2 зазначала, що з
відповідачем вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі з 11.08.2001 року;
рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 10.09.2012 року шлюб було
розірвано.

У вересні 2013 року між сторонами було
укладено мирову угоду у справі за її
позовом до відповідача ОСОБА_3 про
поділ спільного майна подружжя, яка
розглядалась Фастівським
міськрайонним судом Київської області;
ще до розподілу будинку АДРЕСА_1, на
початку 2013 року сторони домовились про
те, що будівельні матеріали на
будівництво зазначеного будинку
(пиломатеріали, щебень, пісок,
газоблоки) сторони придбаватимуть
спільно (за кошти обох); вона
добровільно оплатила половину
вартості пиломатеріалів, щебеню та
піску; коли настала черга купувати
газоблоки, відповідач попросив її
оплатити за нього його частину коштів;
в усній формі сторони домовились, що
відповідач поверне їй кошти за свою
частину газоблоків після розподілу
майна.

20.05.2013 року позивачка за свої кошти
купила газоблоки Стоун Лайт в
кількості 12,96 м3 (6 пачок) за ціною 590,00
грн. за 1 м3 - на загальну суму 7646,00 грн.;
із 6 пачок - 5 пачок (10,8 м3) належали
відповідачу - на суму 6371,00грн.;
зазначені блоки відповідач використав
у будівництві будинку, що було
відображено у мировій угоді.

Оскільки після розподілу майна
відповідач відмовився повертати їй
вартість частини газоблоків згідно із
попередньою домовленістю, посилаючись
на те, що розподіл майна вже минув, тому
вона (ОСОБА_2) вимушена була звернутися
до суду з даним позовом та просить суд
постановити рішення, яким стягнути з
ОСОБА_3 на її користь 6371,00 грн.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_2 про захист честі та
гідності; посилаючись на те, що у
первісному позові про стягнення з
нього суми 6371,00 грн. ОСОБА_2 по суті
звинувачує його у шахрайстві,
непорядності, її вимоги ґрунтуються на
припущеннях і не підтверджені
належними доказами, що порушує його
права та принижує його честь та
гідність, у зв»язку з чим він (ОСОБА_3)
вимушений звернутися з цим позовом та
просить суд постановити рішення, яким
«визнати подані в позові дії ОСОБА_2
такими, що порочать його честь і
гідність; змусити ОСОБА_2 в судовому
порядку принести публічні вибачення».

Крім того, позивачем по зустрічному
позову ОСОБА_3 було збільшено розмір
зустрічних позовних вимог. Позивач
зазначав: 04.06.2013 року він придбавав
газоблоки Стоун лайт - за власні кошти;
в серпні 2013 року ОСОБА_2 попросила
надати їй в борг 1 пачку блоків (2,16 м3),
так як у її брата ОСОБА_5 під час
виконання ремонтних робіт впала стіна
в хаті; він (позивач) погодився та
передав зазначену кількість
газоблоків; з того часу відповідачка
ухиляється від сплати суми 1296,00 грн.

Також, він (позивач) збудував стіну між
верандою та банею, фундамент під баню
після розподілу майна за усною
домовленістю між сторонами повинен був
належати йому, позивачем було
вбудовано залізобетонну вкладку для
дверей в стіну; згодом ОСОБА_2 попросила
залишити фундамент під банею за нею, на
що він (позивач) погодився за умови
відшкодування 50% вартості будівництва
стіни, оскільки стіна ставала спільною,
а будував він її за власний рахунок;
відповідачка погодилась на таку умову,
але після підписання мирової угоди про
розподіл майна віддавати кошти
відмовилась.

Згідно розрахунку позивача (ОСОБА_3)
відповідачка ОСОБА_2 в цій частині його
вимог зобов»язана відшкодувати йому -
1456,56 грн. (вартість 68 блоків), 164,00 грн.
(вартість клею для кладки блоків), 64,00
грн. (вартість стяжки), 728,00 грн.
(вартість робіт), а всього по
будівництву - 50% від загальної суми
витрат 2412,56 грн. : 2 = 1206,28 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 просив стягнути з
ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі
1296,00 грн. (вартість блоків) + 1206,28 грн. (за
спільне будівництво) = 2502,28 грн.

Крім того, позивачкою за первісним
позовом ОСОБА_2 було збільшено її
позовні вимоги. Вона зазначала, що
після розірвання шлюбу між сторонами,
вони домовились продовжувати
будівництво будинку разом за кошти
обох сторін в рівних частинах, а
земельна ділянка поділена між ними
умовно; коли ще не було підписано
мирової угоди, ОСОБА_3 почав
заперечувати в користуванні нею
земельною ділянкою біля будинку,
викликав дільничного; суперечки між
сторонами відбувались у тому числі в
присутності спільної дитини сторін -
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; відповідач
ображав її, що завдало їй моральної
травми; оскільки відповідач до
офіційного розподілу майна не допускав
її на земельну ділянку, де нею були
висаджені картопля, морква, буряк,
часник, помідори, огірки, капуста,
цибуля, кабачки та інша городина - все
це без догляду пропало; у зв»язку з цим
їй (позивачці) довелося витрачати кошти
на купівлю: картоплі - 200 кг х 6 грн. = 1200,00
грн., моркви - 20 кг х 2,5 грн. = 50,00 грн.,
буряки - 20 кг х 2,5 грн. = 50,00 грн., часник - 2
кг х 15 грн. = 30,00 грн., помідори - 30 кг х 5
грн. = 150,00 грн., огірки - 30 кг х 5 грн. = 150,00
грн., капуста - 15 кг х 2 грн. = 30,00 грн.,
цибулі - 70 кг х 5 грн. = 350,00 грн., кабачки
та інше - 50,00 грн. - за ринковими цінами,
на загальну суму 2060,00 грн.

Крім того, між сторонами виникали
конфліктні ситуації з приводу
будівельних матеріалів, з приводу чого
вона мусила відволікатися від роботи,
їхати в смт Борова та давати пояснення
в міліції, чим їй також було завдано
моральну травму та принижено честь,
гідність та ділову репутацію;
відповідач показує знайомим та родичам
нібито документ з міліції про
притягнення її до відповідальності, що
вона вважає підробкою; розмір завданої
їй з вини відповідача моральної шкоди
вона оцінює грошовою сумою 3000,00 грн.,
тому позивачка ОСОБА_2 в порядку
збільшення позовних вимог за первісним
позовом просила постановити судове
рішення, яким: « 1) Визнати, що поширені
ОСОБА_3 відомості про те, що ОСОБА_2
зробила відносно ОСОБА_3 протиправні
дії і має запобігання з міліції, не
відповідають дійсності і принижують її
честь, гідність і ділову репутацію. 2)
Зобов»язати ОСОБА_3 припинити
неправомірні дії відносно приниження
честі, гідності, ділової репутації
відносно неї - ОСОБА_2 3) Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в порядку
відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн.
та в порядку відшкодування
матеріальної шкоди 2060,00 грн.».

В судовому засіданні позивачі уточнені
та збільшені позовні вимоги підтримали
та просили позовні вимоги кожного
задовольнити у повному обсязі,
заперечуючи проти зустрічних вимог
відповідно.

Заслухавши пояснення сторін в
судовому засіданні, допитавши свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги за первісним позовом
ОСОБА_2 та зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_3 - не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона

посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу
(підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено:
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 11.08.2001 року;
рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 10.09.2012 року шлюб між ними було
розірвано; від шлюбу сторони мають
малолітню дитину - сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4, 5, 14, 123).

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 10.09.2012 року про розірвання
шлюбу визначено як встановлений факт
про те, що сторони станом на день
постановлення рішення «тривалий час не
підтримують шлюбних відносин, не
ведуть спільного господарства», тощо
(а.с.5, 123).

Ухвалою Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 06.09.2013 року у
справі №381/4547/13 за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ майна, що є об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя було визнано укладену між
сторонами мирову угоду від 06.09.2013 року,
згідно якої сторонами визнано право
власності (у тому числі):

- За ОСОБА_2 - на ? частину
двоповерхового недобудованого будинку
за адресою АДРЕСА_1, а саме: на першому
поверсі - кімнату 32,0 кв. м, фундаменти
під гараж 26,0 кв. м, під баню 16,0 кв. м, на
другому поверсі - дві кімнати по 16,0 кв.
м; 0,05 га земельної ділянки для
будівництва і обслуговування ? частини
жилого будинку, господарських будівель
і споруд за зазначеною адресою
недобудованого будинку (кадастровий
номер земельної ділянки :01:010:0254);

- За ОСОБА_3 - на ? частину
двоповерхового недобудованого будинку
за адресою АДРЕСА_1, а саме: на першому
поверсі - житлову кімнату 32,0 кв. м, літню
кухню 16,0 кв. м, відкриту терасу 23,0 кв. м,
на другому поверсі - жилу кімнату 32,0 кв.
м; 0,05 га земельної ділянки для
будівництва і обслуговування ? частини
жилого будинку, господарських будівель
і споруд за зазначеною адресою
недобудованого будинку (кадастровий
номер земельної ділянки :01:010:0254);
зазначена ухвала набрала законної сили
(а.с.9-10).

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 30.10.2013 року у справі №753/14082/13
постановлено про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ?
частини з усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, починаючи з 21.08.2013
року і до повноліття дитини, але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
згідно Закону (а.с.33).

Дані обставини підтверджуються
матеріалами справи і не заперечуються
сторонами.

Згідно ст.11, 13, 14 ЦК України цивільні
права особа здійснює у межах, наданих
їй договором або актами цивільного
законодавства; при здійсненні своїх
прав особа зобов»язана утримуватися
від дій, які могли б порушити права
інших осіб, завдати шкоди довкіллю або
культурній спадщині; не допускаються
дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також
зловживання правом в інших формах; при
здійсненні цивільних прав особа
повинна додержуватися моральних засад
суспільства; особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов»язком для неї.

Як стверджують сторони, як подружжя
спільне господарство вони вели до
травня 2012 року.

Як стверджує ОСОБА_3, ніяких угод з
ОСОБА_2 щодо спільного будівництва
будинку в АДРЕСА_1 та придбання
будівельних матеріалів для цього
будівництва не існувало.

Як стверджує позивачка ОСОБА_2, 20.05.2013
року вона за свої кошти купляла
газоблоки Стоун Лайт в кількості 12,96 м3
(6 пачок) за ціною 590,00 грн. за 1 м3 - на
загальну суму 7646,00 грн. (а.с.15); та що із
цих 6 пачок - 5 пачок (10,8 м3) в подальшому
за домовленістю між сторонами забрав
ОСОБА_3, у зв»язку з чим він повинен
повернути їй суму 6371,00грн.

Як стверджує позивач ОСОБА_3, 04.06.2013 року
він купляв газоблоки Стоун лайт - за
власні кошти; в серпні 2013 року він на
прохання ОСОБА_2 передав останній 1
пачку блоків (2,16 м3) на суму 1296,00 грн.; що
він (ОСОБА_3) збудував стіну між
верандою та

банею, за домовленістю сторін
фундамент під баню залишився у
власності ОСОБА_2, а остання повинна
була відшкодувати йому 50% вартості
будівництва стіни, що за підрахунками
позивача (ОСОБА_3) становить 1206,28 грн., у
зв»язку з чим ОСОБА_2 повинна сплатити
йому (1296,00 + 1206,28) = 2502,28 грн.

При цьому, відповідно до мирової угоди
від 06.09.2013 року сторони зазначали, що до
варіанту розподілу недобудованого
будинку вони дійшли, у тому числі
шляхом взаємних поступок, про будь-які
невиконані взаємні зобов»язання у
зв»язку з будівництвом будинку вони не
зазначали; відповідних належних
письмових доказів з приводу заявлених
вимог - ОСОБА_2 на суму 6371,00 грн., ОСОБА_3
на суму 2502,28 грн. сторонами судові не
надано; зазначені вимоги відповідно
заперечуються сторонами.

За встановлених обставин, суд
приходить до висновку про те, що
позовна вимога ОСОБА_2 про стягнення на
її користь з відповідача 6371,00 грн., а
також позовна вимога ОСОБА_3 про
стягнення на його користь з
відповідачки 2502,28 грн. - не доведені в
судовому засіданні достатніми та
належними доказами, тому в задоволенні
первісного та зустрічного позовів в
цій частині вимог має бути відмовлено.

Що стосується вимог позивачів про
захист честі, гідності та ділової
репутації, спростування недостовірної
інформації, суд приходить до
наступного.

Згідно ст.275 ЦК України фізична особа
має право на захист свого особистого
немайнового права від протиправних
посягань інших осіб; в тому числі, права
на повагу до його гідності та честі,
недоторканність своєї ділової
репутації (ст.297, 299 ЦК України).

Згідно ст.280 ЦК України, якщо фізичній
особі внаслідок порушення її
особистого немайнового права завдано
майнової та (або) моральної шкоди, ця
шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно ст.277 ч.1, 3, 4 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації;
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного; спростування
недостовірної інформації здійснюється
особою, яка поширила інформацію.

Суд, вирішуючи дану справу, виходить з
такого розуміння понять честі,
гідності та ділової репутації: честь -
суспільна оцінка особистості, міра її
духовних і соціальних якостей; честь є
одним з найважливіших нематеріальних
благ людини поряд з її життям, свободою,
здоров»ям; дискредитація людини в очах
громадської думки є приниженням її
честі; гідність - це позитивна думка
людини самої про себе як
віддзеркалення її соціальної оцінки;
відчуття своєї цінності як людини
взагалі і як члена певної спільноти;
ділова репутація - набута за певний
період часу позитивна (нейтральна чи
негативна) громадська оцінка ділових і
моральних якостей фізичної чи
юридичної особи; набір соціально
значущих якостей, з якими їх носій
асоціюється в очах своїх колег,
партнерів, клієнтів, споживачів послуг
чи товарів, шанувальників, виборців
тощо.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №1 від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» юридичним
складом правопорушення, наявність
якого може бути підставою для
задоволення позову (у справі
зазначеної категорії), є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

ОСОБА_3 в частині вимог про захист честі
і гідності просить суд «визнати подані
в позові дії ОСОБА_2 такими, що порочать
його честь і гідність; змусити ОСОБА_2 в
судовому порядку принести публічні
вибачення».

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Тобто, звернення особи до суду з
позовом є її конституційним правом і в
даному випадку не є поширенням
недостовірної інформації, тому в
задоволенні цих вимог ОСОБА_3 має бути
відмовлено.

ОСОБА_2 в частині вимог про захист
честі, гідності та ділової репутації
просить суд постановити рішення, яким «
1) Визнати поширені ОСОБА_3 відомості
про те, що ОСОБА_2 зробила відносно
ОСОБА_3 протиправні дії і має
запобігання з міліції такими, що не
відповідають дійсності і принижують її
честь, гідність і ділову репутацію. 2)
Зобов»язати ОСОБА_3 припинити
неправомірні дії відносно приниження
честі, гідності, ділової репутації
відносно неї - ОСОБА_2 3) Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в порядку
відшкодування моральної шкоди 3000,00
грн.».

Свої вимоги в цій частині ОСОБА_2
обґрунтовує тим, що між сторонами
виникали конфліктні ситуації з приводу
будівництва будинку та будівельних
матеріалів, у зв»язку з чим ОСОБА_3
викликав дільничного інспектора
міліції, а вона змушена була з цього
приводу відволікатися від роботи,
їхати в смт Борова та давати пояснення
в міліції (а.с.62-63); надана ОСОБА_3 копія
листа на його ім»я від 16.11.2013 року,
згідно якого повідомлено про винесене
їй офіційне застереження (а.с.105), не
відповідає дійсності.

За встановлених обставин та з
урахуванням п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №1 від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи», суд
вважає, що ОСОБА_3 мав конституційне
право на звернення (ст.34, 40 Конституції
України) і звернувся до
правоохоронного органу, до компетенції
якого віднесено обов»язок здійснення
перевірки та надання відповіді; його
звернення (копія якого позивачкою не
надано суду) не можна розцінювати як
порушення честі і гідності позивачки;
позивачка не посилається на те, що у
зверненні наявні твердження заявника,
викладені у відношенні позивачки в
образливій чи принизливій для неї
формі; ОСОБА_3 не є автором
листа-відповіді від 16.11.2013 року, тощо.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про
захист честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні, тому в задоволенні
її позову в цій частині також має бути
відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
стягнення з ОСОБА_3 2060,00 грн. в порядку
відшкодування збитків на придбання
овочів та іншої городини внаслідок
зіпсованого, як вона стверджує, урожаю,
які (позовні вимоги) відповідачем не
визнані, - не підтверджені жодним
доказом, тому не підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, аналізуючи
встановлені в судовому засіданні
обставини справи та надані сторонами
докази у їх сукупності, суд приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у повному
обсязі не доведені в судовому
засіданні належними та достатніми
доказами, заявлені без достатніх
підстав та обґрунтування, тому в
задоволенні первісного та зустрічного
позовів має бути відмовлено у повному
обсязі.

При цьому, суд враховує те, що показання
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, за встановлених обставин
справи, не впливають на оцінку
правовідносин, що виникли між
сторонами, тому не можуть бути
покладені в основу рішення в частині
позовних вимог позивачів.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК
України, на підставі ст.ст.11-16, 22, 23, 269,
275-277, 280, 297, 299, 509, 525, 526 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про захист честі, гідності, ділової
репутації, відшкодування майнової
шкоди у розмірі 8431,00 грн. та моральної
(немайнової) шкоди у розмірі 3000,00 грн. -
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі,
гідності, ділової репутації та
відшкодування збитків у розмірі 2502,28
грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Парамонов М.Л.