Справа 206/3101/14-ц
Провадження 2/206/862/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2014 р. Самарський районний суд
м.Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя
Сухоруков А.О.,

при секретарі
Віткалов А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою Кредитної спілки
«Дніпропетровська ощадна кредитна
спілка» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про
стягнення суми боргу, відсотків та
індексу інфляції за кредитним
договором,

в с т а н о в и в:

15 травня 2014р. представник
позивача звернувся до суду з вказаним
позовом, який обґрунтував тим, що
ОСОБА_1 відповідно до п.1.1. кредитного
договору №3273-Д від 15.07.2005р, договору
поруки №3273-П від 15.07.2005р. одержав кредит
у розмірі 18000грн. терміном на 12 місяців
по 15 липня 2006р. з виплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 40%
річних. Відповідно до Договору поруки
поручителем по кредиту виступила
ОСОБА_2.

Відповідно до п. 1.2 та 3.1.
Договору, ОСОБА_1 взяв на себе
зобов'язання повертати кредит,
відсотки за користування кредитом в
строки та на умовах, передбачених
Договором. ОСОБА_1 своїх зобов'язань по
поверненню кредиту та оплати відсотків
за користування кредитом не виконав.
Позивач 12 грудня 2007р. звернувся до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з заявою про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_1
боргу по кредитному договору №3273-Д від
15.07.2005р. Суд 20 грудня 2007р. видав судовий
наказ про стягнення з ОСОБА_1 боргу на
користь кредитної спілки. Самарський
районний суд м. Дніпропетровська по
заяві ОСОБА_1 ухвалою по справі №2-с-2/08
від 12.03.2008р. скасував судовий наказ.
Кредитна спілка звернулася 2.04.2008р. до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з позовною заявою про
стягнення боргу по кредитному договору
№3273 від 15.07.2005р. з ОСОБА_1

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська 4 жовтня 2010р. по
справі №2-322/10 позовні вимоги позивача
задовольнив і вирішив стягнути з
ОСОБА_1 на користь кредитної спілки
заборгованість за кредитом - 60856грн,
судовий збір у сумі 608грн.56коп, та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
30грн, а всього 61494грн.56коп. Рішенням
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 10.08.2011р. було переглянуто рішення
та змінено, а саме зменшено розмір
неустойки з 51453грн. до 8000грн, а
загальний розмір боргу та судових
витрат до 17403грн, та до 185грн.20коп.
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська розглянув заяву
ОСОБА_1 21 червня 2013р. і ухвалив: визнати
виконавчий лист по справі №2-322 від 4
квітня 2011р. таким, що не підлягає
виконанню в частині стягнення з ОСОБА_1
43906грн.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 порушив взяті
на себе договором зобов'язання, та
зобов'язання, передбачені
законодавством по поверненню кредиту
та відсотків за користування кредитом,
у обох відповідачів виникла
заборгованість перед позивачем: 2400грн.
- сума відсотків за отримання кредиту
згідно п.3.1. Договору; 26220грн. - сума
відсотків за користування кредитом за
період з 15.07.2005р. по 25.12.2013р; 14962грн. - сума
боргу з урахуванням індексу інфляції, а
всього 43582грн. На підставі викладеного
позивач просить стягнути солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у
розмірі 43582грн. та судовий збір в
розмірі 435грн. 82коп, а всього
44017грн.82коп. (а.с.3-6).

В судовому засіданні
представник позивача позов підтримав в
повному обсязі та прохав його
задовольнити.

Представник відповідача
ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні заперечували проти позову та
прохали відмовити у задоволенні позову
в повному обсязі, оскільки щодо
заборгованості вже ухвалено судове
рішення, яке набрало законної сили.

Відповідач ОСОБА_1 в своїх запереченнях
на позов посилався на те, що він вважає,
що з нього належить стягувати тільки ту
суму, що була визначена та затверджена
Рішенням Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 10.08.2011р, а саме
зменшити розмір неустойки з 51453грн. до
8000грн, а загальний розмір та судових
витрат до 17403грн. та 185грн.20коп. Його
заяву Самарським районним судом м.
Дніпропетровська було розглянуто
тільки 21 червня 2013р. в результаті чого
було ухвалено визнати виконавчий лист
по справі 2-322 від 4 квітня 2011р. таким, що
не підлягає виконанню в частині
стягнення з нього 43906грн. Оскільки у
наявності є неоскаржене та не
скасоване Рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ вважає, що вимоги позивача є
необґрунтованими (а.с.50-51).

Представник відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні
заперечувала проти позову, прохали
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі, вважаючи зобов'язання
ОСОБА_2 припиненими та подали письмову
заяву про застосування строків
давності звернення до суду.

Представник відповідача
ОСОБА_2 в своїх запереченнях на позов
вказала, що строк виконання основного
зобов'язання та строк дії кредитного
договору №3273-д від 15.07.2005р. визначено до
15.07.2006р. У позивача виникло зобов'язання
пред'явити вимогу до поручителя ОСОБА_2
про виконання порушеного зобов'язання
боржника ОСОБА_1 щодо повернення
кредиту та процентів (штрафних санкцій)
з 16.07.2006р. та протягом наступних 6міс.
Жодної вимоги від позивача на адресу
поручителя ОСОБА_2 у зазначений вище
період не надходило. Таким чином,
зобов'язання за Договором поруки №3273-д
від 15.07.2005р. припинилися з 16.01.2007р. Також
послалася на те, що строк позовної
давності по зверненню Кредитної спілки
«Дніпропетровська ощадна спілка» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором поруки почав свій перебіг з
16.07.2006р. та закінчився у зв'язку із
спливом трьохрічного терміну - 16.07.2009р.
Позивач же звернувся до Самарського
районного суду м. Дніпропетровська з
позовними вимогами до ОСОБА_2 тільки в
травні 2014р. після закінчення
встановленого строку позовної
давності. (а.с.41-44).

Вислухавши доводи
представника позивача, пояснення
відповідачів та їх представників,
розглянувши письмові докази по справі,
суд, вважає, за необхідне позовні
вимоги щодо стягнення заборгованості з
ОСОБА_1 задовольнити частково, а щодо
позовних вимог про стягнення
заборгованості з ОСОБА_2 необхідно
відмовити в повному обсязі з наступних
підстав.

Суд встановив, що 15 липня 2005р.
Дніпропетровська ощадна Кредитна
спілка та ОСОБА_1 уклали кредитний
договір №3273-Д, відповідно до якого
ОСОБА_1 отримав кредит на суму 1800грн.
строком на 12міс. з 15.07.2005р. по 15.07.2006р. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 40% річних (а.с.8).

15 липня 2005р. було укладено
договір поруки №3273-П, відповідно до
якого ОСОБА_2 поручилася за виконання
обов'язків по кредитному договору
№3273-Д, згідно якого у разі невиконання
обов'язків ОСОБА_1 вони несуть
солідарну відповідальність (а.с.9).

Отримання коштів по кредитному
договору №3273-Д від 15 липня 2005р. ОСОБА_1 у
розмірі 18тис.грн. підтверджується
видатковим касовим ордером №861 від
15.07.2005р. (а.с.17).

20 грудня 2007р. Самарським районним
судом м. Дніпропетровська було видано
судовим наказ 2-н-475/07 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь кредитної спілки
«Дніпропетровська Ощадна Кредитна
Спілка» заборгованість за кредитним
договором від 15.07.2005р. №3273-Д у сумі
60856грн. та судові витрати у сумі
319грн.28коп. (а.с.10).

Ухвалою Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 12 березня
2008р. судовий наказ від 20 грудня 2007р.
щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь
Кредитної спілки «Дніпропетровська
Ощадна Кредитна Спілка» суми боргу по
кредитному договору №3273-Д в розмірі
60856грн. та судових витрат у сумі
319грн.28коп. було скасовано. (а.с.11).

Рішенням Самарського районного
суду м. Дніпропетровська №2-322/10 від 4
жовтня 2010р. по цивільній справі за
позовом Кредитної спілки
«Дніпропетровська Ощадна Кредитна
Спілка» до ОСОБА_1 про стягнення боргу
по кредитному договору та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кредитної
спілки «Дніпропетровська Ощадна
Кредитна Спілка» про захист прав
споживача, визнання недійним
кредитного договору позовні вимоги
Кредитної спілки «Дніпропетровська
Ощадна Кредитна Спілка» вимоги були
задоволені та стягнуто з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
№3273-Д від 15.07.2005р. в сумі 60856грн, судовий
збір у сумі 608,56грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30грн, а
всього 61494,56грн. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 було
відмовлено. (а.с.12).

Рішенням Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 серпня 2011р.
касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах та
за довіреністю ОСОБА_1 задоволено
частково. Рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
4 жовтня 2010р. та на ухвалу Апеляційного
суду Дніпропетровської обл. від 1
березня 2011р. в частині стягнення 51453грн.
неустойки, загального розміру
стягнення та розміру судових витрат
змінено. Зменшено розмір неустойки до
8000грн, а загальний розмір боргу та
розмір судових витрат, що підлягає
стягненню з ОСОБА_1 на користь
Кредитної спілки «Дніпропетровська
Ощадна Кредитна Спілка» зменшено
відповідно до 17403грн., та до 185,20грн. В
іншій частині судові рішення залишені
без змін (а.с.13-14).

Ухвалою Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 червня
2013р. по справі №206/3672/13-ц було
задоволено заяву ОСОБА_1 про визнання
виконавчого листа таким, що частково не
підлягає виконанню по цивільній справі
за позовом Кредитної Спілки
«Дніпропетровська Ощадна спілка» до
ОСОБА_1 про стягнення боргу. Визнано
виконавчий лист №2-322 від 4 квітня 2011р,
таким, що не підлягає виконанню в
частині стягнення з ОСОБА_1 43906грн.36коп.
(а.с.15).

Згідно розрахунку позивача суми
заборгованості за відсотками та суми
боргу з урахуванням індексу інфляції
по кредитному договору №3273-Д від
15.07.2005р. станом на 25.12.2013р. становить 43582
грн., де: 2400 грн. - сума відсотків за
користування кредитом згідно п.3.1
Договору; 26220 грн. - сума відсотків за
користування кредитом; 14962 грн. - сума
боргу з урахуванням індексу інфляції.
(а.с.21).

Позивачем також надано розрахунок
заборгованості по кредитному договору,
який включає заборгованість
неповернутої суми кредиту в розмірі 8803
грн., 3000 грн. відсотків за період з 15
лютого 2006 року по 15 липня 2006 року, а
також розрахунок додаткової оплати за
несвоєчасне погашення щомісячної
частини кредиту за той же період в
розмірі 51453 грн. (а.с. 16).

Разом з тим при огляді судом цивільної
справи №2-322/10 виявлено, що ідентичний
розрахунок вже був предметом судового
розгляду та був покладений в основу
рішення суду про стягнення
заборгованості (а.с. 57).

Таким чином поданий у даній цивільній
справі розрахунок (а.с. 16) не може
братися до уваги.

Вказані вище спірні
правовідносини регулюються Цивільним
кодексом України.

В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За кредитним договором
позивач передав відповідачу певні
грошові кошти, про що свідчать
матеріали справи, отже, вказаний
правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України,
було укладено.

В силу ч.1 ст.14 ЦК України
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

За змістом ст.526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
потрібним чином згідно з умовами
договору та вимогами цього кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а при відсутності таких умов та вимог -
за звичаями ділового обороту або інших
вимог, які звичайно пред'являються.

Згідно ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п.3.1. кредитного договора
№3273-Д від 15.07.2006 року, передбачено
оплату 40% річних щомісячно протягом
одного року, до 15.07.2006 року. Твердження
позивача про те, що зазначені відсотки
повинні оплачуватися до повного
виконання своїх зобов'язань сторонами
сторонами на підставі п.7.1 договору, суд
вважає хибними, оскільки вищевказаним
п.3.1 договору чітко передбачено строк,
протягом якого нараховуються ці
відсотки, які вже були стягнуті іншим
судовим рішенням.

Згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Як встановлено кредитним
договором, розмір 40% річних був
встановлений лише до 15.07.2006 року, після
чого мають бути стягнуті 3% річних та
суму за індексом інфляції.

У своєму розрахунку цих складових
заборгованості позивач наводить 8803
грн. суми неповернутого кредиту та
зоборгованості за відсотками за
ставкою 40% річних, з 15.07.2006 року по 25.12.2013
року, нараховуючи інфляційні на суму
заборгованості за кретитом та
зазначені відсотки, що не відповідає
вимогам закону та умовам кредитного
договору. Також суд зазначає, що
позивач не просить стягнути інфляційні
витрати, зумовлені невиконанням
зобов'язання, встановленого рішенням
суду.

Таким чином, розглядаючи позовні
вимоги у межах заявлених позовних
вимог, суд вважає, що з відповідача
підлягають стягненню 3% річних та сума
встановленого індексу інфляції у
заявлений позивачем період з 15.07.2006
року по 25.12.2013 року, виходячи із суми
неповернутого кредиту в розмірі 8803 грн.
за вказаний період, тобто 2710 днів: 8803 Х
2710 / 365 Х 3 /100 = 1960,78 (грн.)

Інфляційні витрати за цей період
згідно офіційного індексу інфляції
помісячно з липня по грудень 2006 року
склали: 8803 Х 100,9%=79,23 (грн. за липень), у
серпні індекс інфляції склав 100,0%, тобто
жодної інфляції не було і відсутня
підстава для їх нарахування за цей
місяць; 8803 Х 102,0% = 176,06 (грн. за вересень);
8803 Х 102,6% = 228,88 (грн. за жовтень); 8803 Х 101,8% =
158,45 (грн. за листопад); 8803 Х 100,9% = 79,23 (грн.
за грудень). Всього за липень-грудень 2006
року сума інфляційних складає:
79,23+176,06+228,88+158,45+79,23=721,85 грн.

Інфляційні витрати за 2007 рік склали 8803
Х 116,6%= 1461,30 (грн.).

Інфляційні витрати за 2008 рік склали 8803
Х 122,3%= 1989,48 (грн.).

Інфляційні витрати за 2009 рік склали 8803
Х 112,3%= 1082,78 (грн.).

Інфляційні витрати за 2010 рік склали 8803
Х 109,1%= 801,01 (грн.).

Інфляційні витрати за 2011 рік склали 8803
Х 104,6%= 404,94 (грн.).

Інфляційні витрати за 2012 рік не
підлягають нарахуванню, оскільки
індекс інфляції за цей рік склав 99,8%.

Інфляційні витрати за 2013 рік склали 8803
Х 100,5%= 44,01 (грн.).

Загалом за спірний період сума до
стягнення з урахуванням встановленого
індексу інфляції становить:
721,85+1461,30+1989,48+1082,78+801,01+404,94+44,01= 6505,37 (грн.)

Що стосується вимог, заявлених до
ОСОБА_2 як до поручителя, то відповідно
до ч.4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Позивач у 2008 році пред'являв позов лише
до ОСОБА_1, право вимоги за договором
поруки виникло ще у 2006 році, проте
позовні вимоги до ОСОБА_2 як до
поручителя були заявлені лише у 2014
році, тобто після спливу строків,
передбачених ч.4 ст. 559 ЦК України,
внаслідок чого договір поруки слід
вважати припиненим і відсутні правові
підстави для стягнення коштів з ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 541, 559, 610, 611, 625,
1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4- 8, 10, 11, 18, 57- 61, 88,
208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Кредитної спілки «Дніпропетровська
ощадна кредитна спілка» за кредитним
договором №3273-Д від 15.07.2005 року 3% річних
у розмірі 1960 грн. 78 коп. та суму за
індексом інфляції у розмірі 6505,37 грн.,
які утворилася станом на 25.12.2013 року, а
також судові витрати зі сплати
судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог до
ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.О. Сухоруков