АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6313/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 641/4360/14-ц
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 08» вересня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Кривошеіної
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" на рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 03 липня 2014 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українське
Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі
філії «Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агенство «Верус» у
Комінтернівському районі м. Харкова,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
договором кредиту,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк "ПриватБанк" звернувся до суду з
зазначеним позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українське Фінансове Агентство
"ВЕРУС", ОСОБА_1. В обґрунтування своїх
вимог посилався на те, що відповідно до
договору № б/н від 23.09.2005 року ОСОБА_1
отримала кредит у розмірі 7500,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. З метою забезпечення
вказаного договору 22.03.2011 року між
банком та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Українське
Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі
філії «Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агенство «Верус» у
Комінтернівському районі м. Харкова
укладено договір поруки, згідно якого
ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українське
Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі
філії «Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агенство «Верус» у
Комінтернівському районі м. Харкова є
солідарними боржниками перед банком.
Банк свої зобов'язання виконав, однак
ОСОБА_1 не надала своєчасно банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, відповідно до умов
договору. У зв'язку з чим станом на
31.07.2013 року заборгованість у ОСОБА_1
перед банком виникла в сумі 38056, 74 грн.,
яка складається з заборгованості за
кредитом в сумі 6691,61 грн.,
заборгованості за процентами за
користування кредитом в сумі 29076,71 грн.,
штрафа (фіксована частина) - 500,00 грн.,
штрафа (процентна складова) - 1788,42 грн.
Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь
банку заборгованість в розмірі 37856,74
грн., з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українське
Фінансове Агентство "ВЕРУС" та ОСОБА_1
солідарно - 200,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 03 липня 2014 року в
задоволенні позову- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду банк
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду - скасувати і ухвалити
нове, яким задовольнити їх позов та
стягнути судові витрати з
відповідачів. При цьому посилався на
неповне з`ясування судом обставин
справи, що мають значення для справи, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Вважав, що суд не надав належної оцінки
доказам у справі, не звернув уваги на
те, що закінчення строку дії картки не
припиняє строку дії договору та не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору; що банк звернувся до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права в межах позовної
давності, оскільки договір щорічно
пролонгується і на даний час договір
діє до 23.09.2014 року.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає за необхідне апеляційну
скаргу - відхилити, рішення суду -
залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи банку в задоволенні
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погоджується судова
колегія, обґрунтовано виходив з того,
що строк позовної давності, в межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права та інтересу, сплинув.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 23 вересня 2005
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1
укладено договір шляхом написання
заяви, яка разом з умовами та правилами
надання банківських послуг, тарифами
складає між банком та ОСОБА_1 договір
про надання банківських послуг.
Відповідно до умов договору ОСОБА_1
отримала кредит в розмірі 7500,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки, (вересень 2006 року).
ОСОБА_1 не виконала своїх зобов'язань за
вказаним договором, унаслідок чого в
неї перед банком виникла
заборгованість.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (частина четверта
статті 267 ЦК України). Цивільне
законодавство передбачає два види
позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю в три роки
(стаття 257 ЦК України). Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність. Зокрема, частина
друга статті 258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені). Відповідно до
статті 253 ЦК України перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частини
перша та п'ята статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про поверненя
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 сплатила останній платіж у
жовтні 2008 року, тобто строк позовної
давності для звернення банку до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права та інтересу закінчився у жовтні
2011 року, а банк звернувся до суду у
листопаді 2013 року тобто з пропуском
встановленого статтею 257 ЦК України
трирічного строку позовної давності.

Посилання банку на те, що вказаний
договір, дія якого закінчилася у
вересні 2006 року, у зв'язку з його
пролонгацією діє і на теперішній час,
судовою колегією не приймаються з
наступних підстав.

Пунктом 3.1.3 Правил користування
платіжною карткою встановлено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується банком на новий
строк шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії, якщо раніше до
початку місяця закінчення строку дії
картки не надійшла письмова заява
держателя картки щодо закриття
карткового рахунку, а також за умови
наявності грошових коштів на
картковому рахунку для оплати послуг з
виконання операцій по картковому
рахунку та при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором.

Із матеріалів справи вбачається, що
строк картки закінчився, нову картку
ОСОБА_1 не отримувала.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції обґрунтовано залишив позов
без задоволення у зв'язку з пропуском
банком строку для звернення до суду та
наданням заяви ОСОБА_1 щодо
застосування строку позовної давності
при цьому правильно зазначив, що ОСОБА_1
мала заборгованість перед банком.

За таких обставин судова колегія
вважає, що з додержанням вимог ст. ст. 213
- 215 ЦПК України суд першої інстанції,
встановивши обставини справи повно,
надавши їм належну оцінку, дійшов
обгрунтованого висновку щодо відмови в
задоволенні позову банку.

Оскільки ухвалене судове рішення
відповідає зазначеним вимогам та
обставинам справи, судова колегія
вважає, що підстав для його зміни або
скасування не вбачається. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308,
ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 03 липня 2014 року
-залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя

Судді