У х в а л а

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І., Луспеника Д.Д.,
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за клопотанням
компанії «Huawei Tech.Investment Co., Ltd» про
визнання та надання дозволу на
примусове виконання рішення трибуналу
Арбітражного інституту Торгової
палати м. Стокгольма (Швеція) від 2
грудня 2011 року у справі V (092/2010) між
компанією «Huawei Tech.Investment Co., Ltd» С.A.P.,
Гонконг, та спільним
українсько-американським
підприємством у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтернешенел Телеком'юнікешен
Компані», Україна, за касаційною
скаргою спільного
українсько-американського
підприємства у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтернешенел Телеком'юнікешен
Компані» (далі - СП ТОВ «Інтернешенел
Телеком'юнікешен Компані») на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
5 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 26 червня

2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року компанія «Huawei Tech.Investment
Co., Ltd» звернулась до суду з указаним
клопотанням, посилаючись на те, що між
нею та СП ТОВ «Інтернешенел
Телеком'юнікешен Компані» протягом
2005-2008 років укладено низку
зовнішньоекономічних контрактів на
постачання телекомунікаційного
обладнання. Зазначала, що у зв'язку з
простроченням СП ТОВ «Інтернешенел
Телеком'юнікешен Компані» оплати за
вказаними контрактами, вимушена була у
червні 2010 року звернутися з позовом до
Арбітражного інституту Торгової
палати м. Стокгольма (Швеція) з метою
врегулювання спору. 28 лютого 2011 року
Трибуналом Арбітражного інституту
Торгової палати м. Стокгольма винесено
окреме рішення, яким задоволено
клопотання стягувача та зобов'язано
боржника сплатити суму боргу у розмірі
26 450 євро та відсотки по цій сумі,
відповідно до статей 2 та 6 Закону
Швеції «Про відсотки», починаючи з дати
прийняття остаточного рішення і до
повної сплати. 2 грудня 2011 року винесено
остаточне іноземне арбітражне рішення,
яким відхилено всі претензії боржника
та зобов'язано останнього сплатити
стягувану суму основного боргу у
розмірі 12 212 951,84 доларів США, суму
витрат на юридичне представництво та
інших витрат у розмірі

290 659,64 доларів США, 839 808,46 російських
рублів, 22 262 грн 17 коп., 41 346 шведських
крон та відсотки відповідно до статей 2
та 6 Закону Швеції «Про відсотки» з дня
прийняття остаточного рішення до
повної сплати.

Посилаючись на ці обставини, компанія
«Huawei Tech.Investment Co., Ltd» просила суд визнати
та надати дозвіл на примусове
виконання рішення Арбітражного
інституту Торгової палати м.
Стокгольма (Швеція) у справі V
(092/2010) від 2 грудня 2011 року.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 5 лютого 2014 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 26 червня

2014 року, клопотання компанії «Huawei
Tech.Investment Co., Ltd» задоволено. Визнано та
надано дозвіл на примусове виконання
на території України рішення трибуналу
Арбітражного інституту Торгової
палати м. Стокгольма (Швеція) від 2
грудня 2011 року у справі V (092/2010) між
компанією «Huawei Tech.Investment Co., Ltd» С.A.P.,
Гонконг, та СП ТОВ «Інтернешенел
Телеком'юнікешен Компані», Україна, про
зобов'язання СП ТОВ «Інтернешенел
Телеком'юнікешен Компані» виплатити
компанії «Huawei Tech.Investment Co., Ltd» суму
основного боргу у розмірі 12 212 951,84
доларів США; суму витрат на юридичне
представництво і інших витрат у
розмірі 290 659,64 доларів США, 839 808,46
російських рублів, 22 262 грн 17 коп., 41 346
шведських крон; відсотки відповідно до
статей 2 та 6 Закону Швеції «Про
відсотки» з дня прийняття остаточного
рішення до повної сплати. Видано
виконавчий лист про стягнення зі СП ТОВ
«Інтернешенел Телеком'юнікешен
Компані» на користь компанії «Huawei
Tech.Investment Co., Ltd» суми основного боргу у
розмірі 12 212 951,84 доларів США, що за
офіційним курсом Національного Банку
України станом на 5 лютого 2014 року
складає 97 618 124 грн 05 коп.; суми витрат
на юридичне представництво і інших
витрат у розмірі 290 659,64 доларів США, що
за офіційним курсом Національного
Банку України станом на 5 лютого 2014 року
складає 2 323 242 грн 50 коп., 839 808,46
російських рублів, що за офіційним
курсом Національного Банку України
станом на 5 лютого 2014 року складає

189 351 грн 61 коп., 22 262 грн 17 коп. та 41 346
шведських крон, що за офіційним курсом
Національного Банку України станом на 5
лютого 2014 року складає 50 636 грн 86 коп.;
відсотків відповідно до статей 2 та 6
Закону Швеції «Про відсотки» з дня
прийняття остаточного рішення до
повної сплати.

У касаційній скарзі СП ТОВ
«Інтернешенел Телеком'юнікешен
Компані», посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні клопотання.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи клопотання заявника,
визнаючи та надаючи дозвіл на
примусове виконання рішення трибуналу
Арбітражного інституту Торгової
палати м. Стокгольма (Швеція) від 2
грудня 2011 року у справі V (092/2010) між
компанією «Huawei Tech.Investment Co., Ltd» С.A.P.,
Гонконг, та

СП ТОВ «Інтернешенел Телеком'юнікешен
Компані», Україна, суди виконавши
вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що
висновки і мотиви, з яких скасовано
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи, на підставі доказів,
поданих сторонами, що належним чином
оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до
правильного висновку про те, що
підстав, передбачених п. d ч. 1 ст. V
Нью-Йоркської Конвенції про визнання
та виконання іноземних арбітражних
рішень 1958 року, ст. 7 Закону України «Про
міжнародний комерційний арбітраж», ст.
ст. 390, 394, 395, 396 ЦПК України, для відмови у
задоволенні такого клопотання немає.

При цьому достовірно встановлено, що
спірне арбітражне рішення ухвалено
належним складом арбітражного органу,
арбітражний процес не порушено; ці дії
відповідають угоді сторін, викладених
арбітражним застереженням у всіх п'яти
зовнішньоекономічних контрактах на
постачання телекомунікаційного
обладнання.

Також суди вірно взяли до уваги, що
заявник (боржник) рішення іноземного
суду (арбітражу) не оскаржив.

Висновки судів відповідають
роз'ясненням, наданим судам у постанові
Пленуму Верховного Суду України від 24
грудня 1999 року № 12 «Про практику
розгляду судами клопотань про визнання
й виконання рішень іноземних судів та
арбітражів і про скасування рішень,
постановлених у порядку міжнародного
комерційного арбітражу на території
України», зокрема у п. 12.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу спільного
українсько-американського
підприємства у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтернешенел Телеком'юнікешен
Компані» відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 5 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 26 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І.
Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта