АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4668/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С. О. Доповідач - Болтунова
Л.М. Категорія 6
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової
Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Романюк М.М.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу по апеляційній скарзі
ОСОБА_2 на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
26 березня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міської ради,
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради,
Інспекції державного
архітектурно-будівного контролю про
визнання права власності на
домоволодіння, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивачка
звернулась до суду з вказаним позовом і
просила визнати за нею права власності
на самочинно збудоване домоволодіння
АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 26 березня
2014 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на незаконність рішення
суду, просила його скасувати і ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що в 1937 році мати
позивачки ОСОБА_3 без належного дозволу
на земельній ділянці 0,0505 га розпочала
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_1. В даному домоволодінні
проживає ОСОБА_2, з дня свого
народження, яка у 1981 році закінчила
його будівництво і по теперішній час
підтримує його в належному стані.

04 травня 1990 року мати позивачки
померла.

06 квітня 2005 року «Дніпропетровським
науково - дослідним інститутом
будівельного виробництва» було
складено висновок про технічний стан
будівельних конструкцій житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1. Згідно
даного висновку стан несучих
будівельних конструкцій будівлі
житлового будинку класифікується як
задовільний, відповідає будівельним
нормам ДІЇН 79-92, а саме архітектурним,
санітарним та будівельним нормам, є
придатним для подальшої експлуатації
за призначенням.

18 квітня 2007 року ОСОБА_2 надано висновок
Головним архітектурно-планувальним
Управлінням міської ради за № 10/1491 про
категорію земельної ділянки по
фактичному розміщенню об'єкта
нерухомості, відповідно до якого
житловий будинок та господарські
споруди за адресою: АДРЕСА_1
відноситься до житлової садибної
забудівлі та відповідає вимогам
забудови території.

Рішенням Дніпропетровської міської
ради № 155/45 від 08 квітня 2009 року ОСОБА_2
передано в оренду земельна ділянка
площею 0,0505 га по АДРЕСА_1 по фактичному
розміщенню самочинно збудованого
будинку та господарських споруд.

Оскільки будинок був збудований до 05
серпня 1992 року, на думку позивачки він
не потребує введенню в експлуатацію
при оформленні права власності, а тому
просила визнати за нею право власності
на самочинне збудоване спірне
домоволодіння загальною площею 35,1 кв.м.

Згідно довідки КП «ДМБТІ»
Дніпропетровської міської ради станом
на 14 березня 2012 року право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 не
зареєстровано.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка не зверталась до визначених
законом органів, до компетенції яких
належить вирішення питання про
відповідність самочинного будівництва
будівельним нормам, правилам та
прийняття його в експлуатацію.

Відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 3
ЦПК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права в
судовому порядку у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Статтею 376 ЦК України визначені
певні правила, за якими можливе
визнання за особою права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно.

За загальним правилом особа, що
здійснила самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації ( ч.2 ст.331 ЦК
України).

З огляду на вказане, звернення до
суду з позовом про визнання права
власності на самочинне будівництво
повинно мати місце при наявності даних
про те, що порушене питання було
предметом розгляду компетентного
державного органу, зокрема
Дніпропетровської міської ради,
рішення якої чи його відсутність дають
підстави вважати про наявність спору
про право.

Колегія суддів вважає, що суд повно й
всебічно з*ясував дійсні обставини
справи, права та обов*язки сторін у
даних правовідносинах, дав належну
правову оцінку зібраним у справі
доказам, і ухвалив рішення, яке
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують і не містять
посилання на нові фактичні засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого у справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: Болтунова Л.М.
Макаров М.О. Романюк М.М.