Справа № 197/1501/14-ц
Номер провадження № 2/197/615/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 грудня 2014 року. Широківський
районний суд Дніпропетровської
області в складі

головуючого судді
Ліснецького І.В.

за участі секретаря
Піско Л.В.

у відсутність сторін сторони надали
заяви про розгляд справи в їх
відсутність,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні залу суду в смт.
Широке цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк' до ОСОБА_1
, про стягнення заборгованості за
кредитним договором суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те,
що відповідно до договору без номеру
від 26.12.2005 року останній отримав кредит
в розмірі 3000,00 гривень у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за його користування у розмірі 36,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана ним заява
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою складає між ним і
банком Договір.

При укладенні договору сторони
керувались ч.1 ст.634 ЦК України.
Відповідно до якої договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору. Відповідно до п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично пролонгується на такий же
термін.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Позивач виконав свої зобов'язання за
договором та угодою надавши
відповідачу кредит у розмірі,
встановленому Договором.

Відповідач взяті на себе зобов'язання у
встановлений строк не виконував, не
надавав своєчасно банку грошові кошти
для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками та іншими
витратами відповідно до умов договору.
А тому, відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050
ЦК України заявник має право
достроково вимагати повернення всієї
суми кредиту.

Станом на 31.08.2014 року заборгованість
ОСОБА_1 перед позивачем склала 7779 грн. 93
коп., з яких 2192, 22 грн. - заборгованість
за кредитом; 5587,71 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
від цієї суми заборгованість
віднімається сума , у розмірі 1255, 22 грн.,
яка була задоволена судовим наказом
Широківського районного суду
Дніпропетровської області від 19.12.2007
року з відповідача ОСОБА_1 на користь
позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», різниця
становить - 6524, 71 грн., а також штрафи 500
грн. і 1287,89 грн. - штрафи відповідно до
п.8.6 Умов та правил надання банківських
послуг.

Просить стягнути з відповідача вказану
суму заборгованості та понесені судові
витрати по справі.

Представник позивача Козіна Н.В., яка
діє на підставі довіреності від 24
лютого 2014 року №721-О позовні вимоги
підтримує та просить їх задовольнити
а.с. 45.

Відповідач ОСОБА_1, до суду надала заяву
про розгляд справи в її відсутність ,
позов не визнає в зв'язку з тим, що вона
кредит сплатила, але довідка не взяла
а.с. 46.

Дослідивши письмові докази, суд вважає
встановленими такі обставини.

26 грудня 2005 року між ОСОБА_1 та Закритим
акціонерним товариством комерційним
банком "ПриватБанк" (правонаступником
якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (а.с.21),
укладено договір без номера, який
складається із заяви позичальника та
Умов і правил надання банківських
послуг. Відповідно до вказаної заяви
відповідач отримав кредит у розмірі 3000
гривень у вигляді встановлення
кредитного ліміту на платіжну картку,
зі базовою відсотковою ставкою по
кредитному ліміту на момент підписання
договору, яка складає у розмірі 7% на
місяць із розрахунку 360 днів на рік.
Строк дії кредитного ліміту збігається
з строком дії кредитної картки. (а.с.10).

Свої зобов'язання по договору
відповідач належним чином не виконав.
Згідно розрахунку позивача станом на 31
серпня 2014 року за ОСОБА_1 значиться
заборгованість за користування
кредитом в розмірі 2192, 22 грн. -
заборгованість за кредитом; 5587,71 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; від цієї суми
заборгованість віднімається сума , у
розмірі 1255, 22 грн., яка була задоволена
судовим наказом Широківського
районного суду Дніпропетровської
області від 19.12.2007 року з відповідача
ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», різниця становить - 6524, 71
грн., а також штрафи 500 грн. і 1287,89 грн. -
штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг (а.с.4-6).

Викладеним обставинам відповідають
правовідносини, які випливають з умов
та виконання договору споживчого
кредиту, прав та обов'язків сторін, а
також прав та обов'язків споживачів.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу
України передбачено, що Позичальник
зобов'язаний повернути Кредитору
отримані грошові кошти (кредит) та
сплатити проценти у строки та на
умовах, встановлених договором.

Частина 1 ст.611 ЦК України передбачає, що
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом. Пунктом 8.6
розділу І Умов та правил надання
банківських послуг, передбачено
нарахування штрафних санкцій за
порушення строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
більш ніж на 120 днів в розмірі 500 грн. та
5% від суми позову.

Відповідно до п. 4.8 Правил користування
кредитною картою - строк дії картки
зазначений на лицьовій стороні картки
(місяць і рік) та продовжується банком
на новий строк (шляхом надання клієнту
картки з новим строком дії), якщо
завчасно (до початку місяця закінчення
строку дії картки) не надійшла письмова
заява утримувача картки про закриття
картрахунку, а також за умови наявності
грошових коштів на картрахунку для
оплати послуг по виконанню
розрахункових операцій по картрахунку
(в предпоследний день місяця
закінчення строку дії) та при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором (а.с.13). Доказів
про видачу картки з новим строком дії -
позивачем суду не надано.

Із змісту п. 5.4 вказаних Правил
вбачається, що строк погашення
процентів по кредиту встановлено
щомісячно за попередній місяць, а строк
погашення кредиту у повному обсязі
здійснюється не пізніше останнього дня
місяця, вказаного на платіжній картці у
полі «місяць».

Відповідно до п.9.4 Умов і правил надання
банківських послуг встановлено, що у
випадку перевитрат платіжного ліміту
по карті та непогашення його клієнтом
протягом 6 місяців, карта закривається,
подальше відновлення дії карти можливе
лише після повного погашення
заборгованості .

Пунктом 9.6 Умов і правил надання
банківських послуг передбачено, що при
відсутності на картрахунку карти
грошових коштів у розмірі, достатньому
для оплати послуг банку для
продовження дії строку картки та при
неотриманні грошових коштів протягом 3
місяців з моменту спливу строку дії
карти, банк стягує комісію за
обслуговування рахунку згідно діючим
тарифам. Вказана комісія стягується
банком за сплином вказаного в цьому
пункті строку, щомісячно. У разі, якщо
залишок на картрахунку менше розміру
комісії, встановленими тарифами банку,
то розмір комісії за обслуговування
картрахунку встановлюється у розмірі
залишку коштів на картрахунку
отримувача. При нульовому залишку
коштів на неактивному картрахунку
карти, останній закривається.

Встановлено, що 22.02.2011 року
відповідачка погасила проценти за
кредит, й більше надходжень грошових
коштів до карти не надходило а.с. 8.

Аналіз вищевказаних положень Умов і
правил надання банківських послуг та
виписки з особового рахунку
відповідача дає підстави вважати, що
позивач мав закрити неактивний рахунок
за умови невнесення відповідачем
відповідних сум.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично пролонгується на такий же
термін.

Норми ст. 256 ЦК України визначають, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до положень ст.257, ч.2 ст.258 та
ч.3 ст.267 ЦК України, загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки, для вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) встановлена
спеціальна позовна давність - 1 рік.

Приписами ч. 1 ст. 261 ЦК України,
передбачено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Приписами ч.1, 3 ст.264 ЦК України
визначено, що перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.
Після переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності є підставою
для відмови у позові.

Пунктом 31 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 « Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів,що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту,строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
зазначене вище правило застосовується
й до додаткових вимог банку( іншої
фінансової устави).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
"Про захист прав споживачів" договір
про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов"язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов"язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону
України "Про захист прав споживачів"
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму
ВССУ "Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
від 30.03.2012 року позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Із розрахунку заборгованості за
договором №б/н від 26.12.2006 року ОСОБА_1
видна , що останній платіж, щодо
погашення процентів було здійснено
22.02.2011 року. Отже, позивачу з 22.02.2011 року
стало відомо про порушення своїх прав
щодо повернення кредитних коштів, а
тому з цього моменту у позивача виникло
право на пред'явлення позовної вимоги
до відповідача. Позивач звернувся з
позовом до ОСОБА_1 12.09.2014 року, який
надійшов до суду 16.10.2014 року, що
підтверджується штампом суду. Договір
про збільшення строку позовної
давності між сторонами не укладався.
Загальний строк позовної давності
встановлений законом - минув.

Між тим, ніяких заходів щодо
повернення кредиту, позивач своєчасно,
на протязі 3-х років, не приймав. У
встановлений законом строк своїм
правом по примусовому стягненню з
відповідача заборгованості - не
скористався.

Відповідно до ст.266 ЦК України - зі
спливом позовної давності до основної
вимоги, вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України,
кожна сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. На підставі вказаних норм
закону, судом були надані рівні права
сторонам процесу щодо подання доказів,
їх дослідження і доведення перед судом
їх переконливості.

Виходячи із змісту ст.60 ЦПК України, суд
розглядає справу на підставі доказів,
поданих сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, позовні вимоги щодо
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в
розмірі 7350 грн. 95 коп. по кредитному
договору від 26.12.2005 року - задоволенню
не підлягають, так як позивачем
пропущено строк позовної давності без
поважних причин. Також, відповідно до
ст.88 ЦПК України, слід відмовити
ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК в
стягненні з відповідача на користь
позивача судового збору.

Керуючись п. 31 Постанови Пленуму
ВССУ "Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
ст. 11 Закону України "Про захист прав
споживачів", ч.3 ст.254, ст. ст. 256, 257, ч.2
ст.258, 260, 261, ч.ч.1,3 ст.264, 266, 267, 525, 526, 530,
1050-1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк' до ОСОБА_1
, про стягнення заборгованості за
кредитним договором .

Судовий збір віднести на рахцнок
позивача.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги , якщо апеляційну
скаргу не було подано . У разі подання
апеляційної скарги рішення , якщо його
не скасовано , набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом .

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення . Особи , які брали
участь у справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення , можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення .

СУДДЯ І.В.
ЛІСНЕЦЬКИЙ