АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Кравець Д.І.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», треті
особи: Управління виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Києві,
Первинна профспілкова організація
Управління Південно-Західної
залізниці, про визнання акту
незаконним та зобов'язання вчинити дії,
-

ВСТАНОВИЛА:

14 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ДТГО
«Південно-Західна залізниця», у якому
просила визнати незаконним Акт
проведення розслідування нещасного
випадку, складеного за формою Н-5, від 29
січня 2014 року, визнати нещасний
випадок, який трапився з нею 25 грудня 2013
року таким, що пов'язаний з
виробництвом, та зобов'язати ДТГО
«Південно-Західна залізниця» скласти
відповідний Акт про нещасний випадок,
який пов'язаний з виробництвом, за
формою Н-1. Свої вимоги обґрунтовувала
тим, що працює в Відокремленому
підрозділі галузевої служби
приміських пасажирських перевезень
ДТГО «Південно-Західна залізниця» на
посаді інженера. Згідно з
розпорядженням від 23 грудня 2013 року за
№ НЗ-1-1/98 та графіку перевірки роботи
турнікетних систем від 24 грудня 2013
року, затвердженого начальником служби
приміських пасажирських перевезень
ОСОБА_2, 25 грудня 2013 року в період з 07
год. 15 хв. до 08 год. 40 хв. знаходилась на
території Приміського залізничного
вокзалу станції Київ-Пасажирський і
разом з колегами проводила перевірку
роботи турнікетних систем. Приблизно о
07 год. 31 хв. на 25 платформу приміського
вокзалу прибув електропоїзд № 6010
сполученням Попільня - Київ. При виході
з електропоїзда біля турнікетів
скупчився натовп людей з ціллю
прикладання проїзного квитка до
зчитувальної системи турнікетів та
подальшого виходу. В цей час один з
пасажирів, намагаючись уникнути
процедури перевірки проїзного квитка,
проліз під одним з турнікетів та
набравши швидкість з метою пробігти
через контролюючих співробітників,
направився в її сторону і вдарив її
головою у ліву руку в область кисті,
після чого вона відразу відчула
жахливий біль. Свідками даної події
стали працівники служби приміських
пасажирських перевезень ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які здійснювали перевірку
роботи турнікетних систем згідно з
графіком. Наступного дня вона
звернулась до медичного закладу,
лікарем було оглянуто травмовану кисть
лівої руки, зроблено знімки, після чого
лікарем травматологом було призначено
лікування та складено лікарняного
листа АВЮ № 845748 з діагнозом: «нещасний
випадок на виробництві та його
наслідки». Крім того, в цей же день
позивач в телефонному режимі
повідомила ведучого інженера відділу
організації ремонту рухомого складу
ОСОБА_5 про нещасний випадок та про
оформлення лікарняного листа з
діагнозом «нещасний випадок на
виробництві та його наслідки». Наказом
№ НРП-23/1 від 15 січня 2014 року було
утворено комісію з розслідування
даного випадку. Після проведення
розслідування було складено Акт від 29
січня 2014 року за формою Н-5, з яким
позивач ознайомилась лише 10 лютого 2014
року та вважає його незаконним і таким,
що складений зі значним порушенням
норм законодавства.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 червня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 було
відмовлено.

15 липня 2014 року ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу на вказане рішення, у
якій, посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, порушення норм
матеріального права, просила його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення її позову. В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказала, що
ДТГО «Південно-Західна залізниця» не
було виконано покладених на нього
зобов'язань по розслідуванню нещасного
випадку після її звернення 26 грудня 2013
року. Також апелянт вказала, що
відповідачем не взято до уваги
інформацію Дорожньої клінічної
лікарні № 2, в якій їй було оформлено
лікарняний листок з діагнозом
«нещасний випадок на виробництві». На
думку апелянта, комісія з
розслідування нещасного випадку
повинна була вивчити первинну медичну
документацію відповідно до п. 14
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 1232 від 30 листопада 2011 року, однак
цього не зробила. Апелянт вважає, що
наявність чи відсутність свідків події
не є підставою для визнання чи
невизнання нещасного випадку таким, що
пов'язаний з виробництвом. На думку
апелянта, накладення штрафу на
керівника служби ОСОБА_2 за несвоєчасне
інформування Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві про нещасний випадок, який
стався з нею 25 грудня 2013 року, свідчить
про те, що він пов'язаний з
виробництвом.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_6
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити.

Представник ДТГО «Південно-Західна
залізниця» за довіреністю - Кушнір В.М.,
представник Первинної профспілкової
організації Управління
Південно-Західної залізниці за
довіреністю - Миролюбов
В.В.,представник Управління виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Києві за довіреністю -
Повторацька С.В. апеляційну скаргу
просили відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 15 січня 2014 року в
галузеву службу приміських
пасажирських перевезень звернувся
чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_10, який передав
пакет документів та заяву ОСОБА_1 щодо
розслідування випадку травматизму, з
якої стало відомо, що 25 грудня 2013 року
ОСОБА_1 отримала травму кісті руки та
згідно приєднаного до заяви
лікарняного листа серії АВЮ № 845748
травму було отримано на виробництві
(а.с. 16).

Відповідно до наказу від 15 січня 2014
року № НРП-23/1 було створено комісію із
розслідування нещасного випадку, який
стався з ОСОБА_1 25 грудня 2013 року, в
результаті роботи якої складено Акт
від 29 січня 2014 року проведення
розслідування нещасного випадку, що
стався 25 грудня 2013 року о 07 год. 31 хв. в
Відокремленому підрозділі галузева
служба приміських пасажирських
перевезень Державного
територіального-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» по формі
Н-5 (а.с. 22-25).

Згідно зазначеного Акту, опрацювавши
зібрані матеріали, опитавши
працівників, на яких вказала ОСОБА_1 як
на свідків, та прийнявши до уваги, що
про подію дізналися лише з її заяви
через двадцять один день по тому,
комісія вважає, що нещасний випадок не
пов'язаний з виробництвом, оскільки не
підпадає під дію п. 15 Порядку, та не
підлягає обліку.

При цьому, до вищезазначеного висновку
комісія прийшла у зв'язку з наступними
обставинами.

Так, в галузеву службу приміських
пасажирських перевезень звернувся
ОСОБА_10, який є чоловіком інженера
галузевої служби приміських
пасажирських перевезень ОСОБА_1, з
пакетом документів, а саме: лікарняний
лист № 845748 з заключенням: стати до
роботи 13 січня 2014 року, в якому було
підкреслено «нещасний випадок на
виробництві»; заява від ОСОБА_1 з
проханням розслідувати випадок
травматизму, який стався з нею, та
пояснювальна, в якій описано даний
випадок.

З пояснювальної ОСОБА_1 25 грудня 2013 року
з 07 год. 15 хв. до 08 год. 40 хв. згідно
розпорядження від 23 грудня 2013 року №
НЗ-1-1/98 та графіку затвердженого
начальником галузевої служби
приміських пасажирських перевезень
від 24 грудня 2013 року знаходилась на
території приміського вокзалу
Київ-Пасажирський на перевірці роботи
турнікетних систем.

Після прибуття о 07 год. 31 хв.
електропоїзда зі ст. Попільня по
твердженню ОСОБА_1 пасажир, щоб пройти
через турнікетну систему без квитка
хотів збити її з ніг. але вона ухилилася
і пасажир ніби травмував її руку. При
цьому, ОСОБА_1 вказує, що свідками даної
події були інженер технічного відділу
ОСОБА_3 та начальник сектору доходних
надходжень ОСОБА_4.

При опитуванні свідків, на яких вказала
ОСОБА_1, а саме інженера технічного
відділу ОСОБА_3 та начальника сектору
доходних надходжень ОСОБА_4, було
з'ясовано, що дані працівники не бачили
ніяких інцидентів з ОСОБА_1 і не можуть
підтвердити факт травмування її
пасажиром. ОСОБА_1 не зверталася про
допомогу ні до них, ні до інших
працівників, які знаходились в той день
на перевірці турнікетних систем. Також
вона не зверталася за допомогою до
медпункту на вокзалі, до медпункту в
управлінні Південно-Західної
залізниці. Пропрацювала цілий день. З
пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витікає, що
вони не є свідками даної події.

26 грудня 2013 року ОСОБА_1 зателефонувала
інженеру відділу організації ремонту
рухомого складу ОСОБА_5 та коротко
повідомила їй, що вона знаходиться на
лікарняному з пальцем і більш нічого не
пояснила.

Аналогічних випадків на підприємстві
не було. Свідки даного випадку
відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції керувався ст. 14
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання» та правильно виходив з
того, що позивачем всупереч вимогам
ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано до суду
жодного доказу, який би спростовував
відомості зазначені в спірному Акті та
його висновки, а клопотань про
витребування таких доказів або допит
відповідних свідків в судовому
засіданні заявлено не було.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
ДТГО «Південно-Західна залізниця» не
було виконано покладених на нього
зобов'язань по розслідуванню нещасного
випадку після її звернення 26 грудня 2013
року, колегія суддів виходить з того, що
у матеріалах справи немає доказів на
підтвердження того, що ОСОБА_1 26 грудня
2013 року повідомила роботодавця про те,
що з нею стався нещасний випадок. Крім
того, сам по собі несвоєчасний початок
розслідування нещасного випадку не
може бути підставою для задоволення
позовних вимог про визнання акту
незаконним, а нещасного випадку таким,
що пов'язаний з виробництвом.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції вірно не взяв до уваги
посилання позивача на зазначення у
лікарняному листі «нещасний випадок на
виробництві та його наслідки»,
оскільки таку інформацію лікарю
повідомила сама позивач, а тому доводи
апеляційної скарги в цій частині є
такими, що не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апеляційної
скарги в тій частині, що комісія з
розслідування нещасного випадку
повинна була вивчити первинну медичну
документацію відповідно до п. 14
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 1232 від 30 листопада 2011 року, однак
цього не зробила, оскільки судом
апеляційної інстанції встановлено, що
15 січня 2014 року начальник галузевої
служби приміських пасажирських
перевезень ОСОБА_2 звернувся до
Дорожньої клінічної лікарні № 2 з
клопотанням щодо надання матеріалів
тяжкості травми інженера галузевої
служби приміських пасажирських
перевезень ОСОБА_1, вказані матеріали
були надіслані до ДГТО
«Південно-Західна залізниця» 17 січня
2014 року.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
наявність чи відсутність свідків події
не є підставою для визнання чи
невизнання нещасного випадку таким, що
пов'язаний з виробництвом, колегія
суддів виходить з того, що зазначені в
пояснювальній записці ОСОБА_1
обставини щодо її травмування при
виконанні трудових обов'язків з
посиланням на свідків події не знайшли
свого підтвердження при проведенні
розслідування, а тому неможливо
встановити, що травмування ОСОБА_1
сталося при виконанні нею трудових
обов'язків.

Саме по собі несвоєчасне інформування
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України про
нещасний випадок не дає підстав
вважати випадок таким, що пов'язаний з
виробництвом.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16 червня 2014 року є законним і
обґрунтованим. Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
на законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції не
впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді