АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7319/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2397/14
Головуючий у 1-й інстанції Лободенко О.
Доповідач Буленко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Буленка О.О.

Суддів: Дорош А.І, Омельченко Л.М.

при секретарі -Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 21 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у здійсненні
права користування 1/2 частиною будинку
та вселення,

В С Т А Н О В И
Л А :

В серпні 2013 року до суду з позовом
звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2
про усунення перешкод у здійсненні
права користування 1/2 частиною будинку
та вселення. В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що на підставі договору
дарування йому належить 1/2 частина
будинку, однак відповідач разом з
родиною чинить перешкоди у здійсненні
права користування, належною йому ?
частиною цього будинку, а тому він
прохає вселити його до будинку з
окремим входом, надавши вільний доступ
до кімнат 1-1 пл. 8.2. кв.м., 1-2 пл.9,8 кв.м., 1-3
пл.15,6 кв.м, 1-4 пл. 11.2 кв.м, кладочки 1-8 пл.2,4
кв.м та господарських будівель: 3/5 сараю
літ.Б., льоху літ. Б по АДРЕСА_1

Рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 21 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у здійсненні
права користування ? частини будинку
АДРЕСА_1, а саме: сіни І-І пл.8,2 кв.м.,
кухня І-2 пл.9,8 кв.м., кімната І-3, пл.15-6
кв.м., кімната І-4 пл. 11,2 кв.м., кладова І-8
пл., 2,4 кв., 3/5 частини сараю літ. «Б», льох
земляний з будівлею літ. «б», та
вселення - задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 та членів його сім'ї
не чинити перешкод ОСОБА_3 у
користуванні ? частини будинку АДРЕСА_1
загальною площею 93,2 кв.м., житловою
площею 46,0 кв.м та в цілому складається
з: житлового будинку А, а,а1, загальною
площею 93,2 кв.м., житловою площею, 46,0
кв.м., сараю літ.Б-2, гаража літ.Н,,
вбиральні літ.Ж, гаража-сараю літ.Л,
оглядової ями літ.Лог л.я.м, нежитловою
прибудови літ. А-2, огорожі 1,2 та
вигібної ями 1.

Вселено ОСОБА_3 у 1/2 частини будинку
АДРЕСА_1, загальною площею 93,2 кв.м.,
житловою площею 46,0 кв.м та в цілому
складається з: житлового будинку А,а,а1,
загальною площею 93,2 кв.м., житловою
площею, 46,0 кв.м., сараю літ.Б-2, гаража
літ.Н,, вбиральні літ.Ж, гаража-сараю
літ.Л, оглядової ями літ. Лог л.я.м,
нежитловою прибудови літ. А-2, огорожі 1,2
та вигібної ями 1.

З рішенням не погодився ОСОБА_2 та
подав на нього апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, в
зв'язку з порушенням судом норм
матеріального права та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

При цьому апелянтом зазначено, що
судом першої інстанції не було
враховано, що жодних домовленостей про
порядок користування будинком між
сторонами у справі не існує, а тому не
невідомо у яку саме ? частину спірного
будинку було вселено ОСОБА_3

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
остання підлягає до задоволення, за
таких обставин.

Відповідно до ст. 303 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції є неправильне
застосування норм матеріального права.

Так, задовольняючи частково позовні
вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач позбавлений
можливості проживати у спірному
домоволодінні, оскільки відповідач та
його сім'я створює йому у цьому
перешкоди.

Однак, погодитись з таким висновком
місцевого суду не можна, оскільки
висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд не правильно
застосував норми матеріального та
процесуального закону.

Так, як вбачається з технічного
паспорту садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1, складається
із двох квартир, які мають окремі
виходи та відповідну нумерацію кв.1 та
кв.2. / а.с. 15-16/.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 1 вересня 2008 року,
виданого державним нотаріусом першої
Кременчуцької державної нотаріальної
контори Бугайовою Л.М., ОСОБА_2 належить
на праві власності ? частина житлового
будинку з господарськими будівлями в
АДРЕСА_1. Спадкове майно, на яке видано
свідоцтво про право на спадщину
складається із 1/2 частини житлового
будинку літера А,а,а, житловою площею 46
кв.м., загальною площею 84,2 кв.м., а також
господарських будівель: сараю літ.Б-2,
бп, гаража літ. Н, вбиральні літ.Ж,
гаража-сараю літ. Л, нежитловою
прибудови літ. а-2, огорожі 1,2 та
вигрібної ями І / а.с. :/.

Інша частина житлового будинку з
частиною надвірних будівель, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, виданого першою
Кременчуцькою державною нотаріальною
конторою 16.11.1976 року за реєстром № 5888,
зареєстрованому в Кременчуцькому МБТІ,
належала ОСОБА_5, яка 19 червня 1978 року
подарувала ОСОБА_6 ? частину житлового
будинку, а саме: сіни І-І пл.8,2 кв.м.,
кухня І-2 пл.9,8 кв.м., кімната І-3, пл.15-6
кв.м., кімната І-4 пл. 11,2 кв.м., кладова І-8
пл., 2,4 кв., 3/5 частини сараю літ. «Б», льох
земляний з будівлею літ. «б». В
подальшому вищевказану частину
житлового будинку з надвірними
будівлями ОСОБА_6, подарував ОСОБА_3 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями, що
знаходяться по в АДРЕСА_1, загальною
площею 93,2 кв.м., житловою площею 46,0 кв.м
та в цілому складаєтьсяз: житлового
будинку А,а,а1, загальною площею 93,2 кв.м.,
житловою площею, 46,0 кв.м., сараю літ.Б-2,
гаража літ.Н,, вбиральні літ.Ж,
гаража-сараю літ.Л, оглядової ями
літ.Лог л.я.м, нежитловою прибудови літ.
А-2, огорожі 1,2 та вигібної ями 1 /а.с. 3-5/.

Як було встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 чинить перешкоди
ОСОБА_3 щодо користування частину
домоволодіння, належній йому на праві
приватної власності, що в свою чергу
підтверджується зверненнями позивача
до правоохоронних органів / а.с.60/

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів зокрема можуть бути
припинення дії, яка порушує право,
примусове виконання обов'язку, або
іншим способом.

Статями 317, 358, 361 ЦК України передбачено
право власника володіти,
користуватися, розпоряджатися своїм
майном на власний розсуд, право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону, право на надання
кожному із співвласників у володіння
та користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності та право співвласника
самостійно розпоряджатися своєю
часткою у праві спільної часткової
власності. Власник при цьому може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права, хоч би ці порушення і не
були поєднані з позбавленням
володіння, і відшкодування завданих
цим збитків незалежно від розміру
часток, співвласники при здійсненні
зазначених правомочностей мають рівні
права.

Таким чином, до виділу у натурі
частки із спільного майна співвласники
мають рівні права на користування
об'єктом права спільної власності.

Відповідно до ч. 2 статті 364 ЦК
України, якщо виділ частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової компенсації вартості його
частки. Компенсація співвласникові
може бути надана лише за його згодою.

Вимог про виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності або про встановлення порядку
користування спірним житловим
будинком позивачем не заявлено.

Сторони не досягли домовленості
про порядок володіння та користування
спірним об'єктом.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач прохав вселити його в будинок
із зазначенням окремих кімнат, однак,
суд першої інстанції вийшов за межі
позовних вимог, вселивши позивача у 1/ 2
частину спірного будинку, а тому
рішення суду у вказаній частині
підлягає скасуванню.

Крім того, суд першої інстанції не
врахував, що у рішенні суду може бути
вирішено питання лише про права та
обов'язки осіб, які брали участь у
справі, та в порушення вказаних вимог
поклав обов'язки не чинити перешкоди у
користуванні спірним домоволодінням
на членів сім'ївідповідача без їх
конкретного зазначення, та без
залучення вказаних осіб до участі у
справі.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія дійшла висновку про скасування
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 21 січня 2014 року року, постановивши
нове про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 21
січня 2014 року- скасувати.

Постановити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
здійсненні права користування 1/2
частиною будинку та вселення -
відмовити

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : ___________
О.О. Буленко

Судді: __________ А.І.Дорош ___________
Л.М.Омельченко