Справа № 510/1139/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

И М Е Н Е М У К Р А И Н Ы

22.12.2014 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючої судді - Бешлієвої Т.А.,

при секретарі - Івановій Н.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу без його участі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання також не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Судом в ході судового розгляду справи були досліджені:

- свідоцтво про одруження, серії НОМЕР_1 від 13.11.1999 р., згідно якого 13.11.1999 року Нагірненською сільською радою Ренійського району Одеської області було зареєстроване одруження між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис № 9, після одруження чоловікові та дружині були присвоєні прізвища «ОСОБА_2 » та « ОСОБА_1»;

- копія свідоцтва про народження доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_2 від 21.04.2000 року, виданого Нагірненською сільською радою Ренійського району Одеської області, в якому батьками вказані позивач та відповідач;

- копія свідоцтва про народження доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії НОМЕР_3 від 09.07.2007 року, виданого Нагірненською сільською радою Ренійського району Одеської області, в якому батьками вказані позивач та відповідач;

- копія паспорту громадянина України на ім`я позивача ОСОБА_1, серії НОМЕР_4, виданого 20.08.2001 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області з поміткою про реєстрацію шлюбу з відповідачем ОСОБА_2;

- квитанція про сплату судового збору.

Судом в ході судового розгляду було встановлено наступні обставини: позивач ОСОБА_1 звернулася до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 13.11.1999 року Нагірненською сільською радою Ренійського району Одеської області, актовий запис № 9, мотивуючи заявлені вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки на протязі сумісного життя у сторін не було взаєморозуміння. В позові також зазначено, що з березня 2011 року позивач виїхала до м. Одеси, де винаймає квартиру та працює, з означеного часу сторони спільно не проживають, припинили шлюбні стосунки. На думку позивача, подальше проживання разом з відповідачем та збереження шлюбу неможливе, оскільки відповідач підтримує відносити з іншою жінкою, також позивачем заявлена вимога стосовно залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища « ОСОБА_1». Судом також встановлено, що від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на час розгляду справи проживають окремо, молодша донька разом з матір`ю в м. Одесі, а старша донька ходить до школи та живе в с. Нагірне Ренійського району з матір`ю відповідача. На утримання старшої доньки позивач надає матеріальну допомогу, на молодшу отримує аліменти з відповідача. За домовленістю з відповідачем, з травня 2015 року після закінчення 9 класів школи старша донька переїде до позивача в м. Одесу та буде там продовжувати навчання. Враховуючи означені обставини, позивач просить після розірвання шлюбу залишити проживати з нею обох дітей.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Відповідно до ст.56 ч.3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановивши обставини припинення шлюбних відносин сторін, фактичні взаємини подружжя, відсутність вільної волі на шлюб у обох сторін, суд приходить до висновку, що сім`я сторін фактично розпалася, оскільки вони вже тривалий час сумісно не проживають та не ведуть спільне господарство, позивач з травня 2011 року з молодшою донькою живе та працює в м. Одесі, має намір забрати для подальшого навчання старшу доньку, подальше проживання з відповідачем та збереження сім`ї вважає неможливим, відповідач також згодний на розірвання шлюбу. Як випливає із ситуації, яка склалася, між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. За таких обставин шлюб сторін існує суто формально і підлягає розірванню. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи та інтереси кожного з подружжя, а також інтереси їх неповнолітніх дітей. Застосування заходів щодо примирення подружжя при даних обставинах, суд вважає недоцільним, оскільки ні позивач, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім`ї не проявили, якихось заходів щодо примирення чи збереження сім`ї не приймали, обидва згодні на розірвання шлюбу.

Згідно з положеннями ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки заявлена вимога позивача про залишення їй шлюбного прізвища не суперечить діючому законодавству, суд задовольняє її та вважає за можливе залишити за позивачем після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3 ст. 160 СК України). Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Враховуючи ситуацію, що склалася на момент розірвання шлюбу, суд визначає, що за домовленістю сторін неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, треба вподальшому залишити проживати разом із матір'ю ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Статтею 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму витрат, понесених нею по сплаті судового збору у розмірі - 243 гри. 60 коп., відповідно до квитанції наявної в матеріалах справи.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 51, 56, 110-112, 113, 114, 115, 160, 161 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 13.11.1999 року у Нагірненській сільській раді Ренійського району Одеської області, актовий запис № 9, які мають одну неповнолітню дитину та одну малолітню дитину - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

У зв'язку із обставинами, що склалися на момент розірвання шлюбу, за домовленістю сторін суд визначає, що неповнолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітня дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, вподальшому залишаються проживати разом з матір`ю - ОСОБА_1.

Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис) Т.А. Бешлієва

Копія вірна: суддя

секретар

Рішення набрало законної сили «03» січня 2015 р.

Суддя Т.А. Бешлієва