Справа № 466/7454/13
Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/3018/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря:
Брикайло М.В.,

у відсутності сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 28 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Шевченківського ВДВС
ЛМУЮ в особі начальника
Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Титла І.М. та
Управління Державного казначейства у
Шевченківському районі м.Львова про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до
Шевченківського ВДВС ЛМУЮ в особі
начальника Шевченківського ВДВС ЛМУЮ
Титла І.М. про стягнення на його користь
10 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди та 745 грн. 47 коп. на відшкодування
витрат на його лікування у відділенні
КМК ЛШМД.

Змінивши та доповнивши свої позовні
вимоги в жовтні 2013 року ОСОБА_2 просив
стягнути вказані кошти з держави в
особі Управління Державного
казначейства у Шевченківському районі
м.Львова.

На обґрунтування заявленого позову
позивач зазначив, що внаслідок
неправомірності дій державного
виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ по
виконавчому провадженню №31331077 щодо
невинесення постанови про закінчення
виконавчого провадження, яку слід було
винести в грудні 2012 року на підставі п.8.
ч.4 ст.49 Закону України " Про виконавче
провадження", незаконно був
арештований належний йому автомобіль
Сітроен Джампер, д.н.НОМЕР_1. Виконавче
провадження було закінчене лише за
судовим рішенням 04.02.2013 року.

Позивач стверджує, що неправомірні дії
Шевченківського ВДВС ЛМУЮ призвели до
погіршення у нього стану здоров'я,
внаслідок чого він потрапив в лікарню
із загостренням гіпертонічної хвороби
та поніс витрати на своє лікування.

Стверджує також, що внаслідок
неправомірних дій Шевченківського
ВДВС ЛМУЮ змушений був постійно
звертатись як до органів ВДВС так і в
судові інстанції для відновлення своїх
порушених прав. Внаслідок
неправомірного арешту автомобіля та
банківських рахунків він не зміг
займатись підприємницькою діяльністю
та постраждала його ділова репутація.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Львова від 28 січня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням того ж суду від 25
червня 2014 року суд постановив
відмовити у задоволенні заявленого
позову і до держави в особі Управління
Державного казначейства у
Шевченківському районі м.Львова.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність, неповне дослідження
доказів у справі, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити. Апелянт
зазначає, що судом не було взято до
уваги позовну заяву від 14.10.2013 року та
помилково зазначено в рішенні
відповідачем лише Шевченківський ВДВС,
хоча позивач просив стягнути шкоду з
держави в особі Управління Державного
казначейства у Шевченківському районі
м. Львова. Крім того стверджує, що факт
бездіяльності державного виконавця,
який встановлений постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 06.02.2013 року,
на його думку є достатньою підставою
для відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, а сама тривалість
виконавчого провадження вже
спричинила йому психологічну травму та
моральні страждання. (а.с. 51-54).

Сторони у справі в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, тому колегія суддів приходить
до висновку про можливість розгляду
справи у відсутності сторін та
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без
здійснення фіксації судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та пред'явлених позовних вимог,
колегія суддів не знаходить достатніх
підстав для задоволення скарги.

Згідно зі ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до вимог цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. При
цьому, кожна із сторін зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, а обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції таким вимогам
відповідає.

Факт неправомірності дій державного
виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ
щодо невинесення постанови про
закінчення виконавчого
провадження№31331077 на підставі п.8. ч.4
ст.49 Закону України " Про виконавче
провадження" підтверджується
постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16.07.2009 року.

Однак твердження позивача про те, що
саме вказаними неправомірними діями
державного виконавця, йому, ОСОБА_2,
заподіяно матеріальну і моральну
шкоду, не доведено належними і
допустимими доказами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода
завдана майну фізичної чи юридичної
особи відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

При цьому судом повинно бути
установлено причинно-наслідковий
зв'язок між неправомірними діями
винної особи та негативними
наслідками, що настали для фізичної
особи.

За результатами розгляду справи судом
першої інстанції твердження позивача
щодо заподіяння йому матеріальної
шкоди внаслідок понесених фінансових
витрат на проходження стаціонарного
лікування у ЛМК КЛШМД саме внаслідок
неправомірних дій державного
виконавця щодо несвоєчасного
закінчення виконавчого провадження не
встановлено.

Докази, які б з достатньою
переконливістю і очевидністю свідчили
про наявність такого
причинно-наслідкового зв'язку між
неправомірними діями ВДВС та
перебуванням ОСОБА_2 на лікуванні у
зв'язку з гіпертонічним кризом в
матеріалах справи відсутні, судом не
здобуті, та не надані позивачем в суді
першої інстанції, як і не наведені такі
в апеляційній скарзі.

Не знайшло свого підтвердження в
суді і посилання позивача на
заподіяння йому діями Шевченківського
ВДВС ЛМУЮ психологічної травми,
моральних страждань, погіршення стану
здоров'я, приниження його честі,
гідності та ділової репутації. А тому
суд обґрунтовано не знайшов правових
підстав, визначених ст.ст.23, 1167 ЦК
України для задоволення вимог позивача
щодо відшкодування йому моральної
шкоди.

З огляду на наведене, колегія
суддів дійшла висновку, що Сихівським
районним судом м. Львова правильно
встановлено фактичні обставини справи,
зібраним доказам дана належна оцінка,
правильно застосований матеріальний
закон та дотримана процедура розгляду
справи, передбачена чинним Цивільним
процесуальним кодексом України,
рішення відповідає вимогам закону, а
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому не
вбачає підстави для його скасування чи
зміни.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ч.1 ст.308, ст.313, ч.1 п.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 28 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Бойко С.М.