Справа № 372/5636/13-ц Головуючий у І
інстанції Мора О.М.Провадження №
22-ц/780/5104/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія 46
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Іванової І.
В., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря Горошок
І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Національного
медичного університету ім.
О.О.Богомольця на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 24
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Національного
медичного університету ім.
О.О.Богомольця, третя особа Козинська
селищна рада Обухівського району
Київської області про зобов'язання
усунути перешкоди у користуванні
майном, за зустрічним позовом
Національного медичного університету
ім. О.О.Богомольця до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа Козинська селищна рада
Обухівського району Київської області
про визнання права постійного
користування та визнання недійсними
державних актів про право власності на
землю,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом, який
мотивували наступним:

Рішеннями №18/17 та № 18/19 Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області від 31.05.2010 року
позивачам було надано дозвіл на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність. На підставі розроблених
проектів відведення з позитивними
висновками відповідних органів
рішеннями 37 сесії V скликання
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області №5/11 та 5/12 від
30.10.2010 року було затверджено проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, передано ОСОБА_2 у власність
земельну ділянку площею 1,6441 га, а
ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 1,7014
га.

В результаті поділу та зміни цільового
призначення земельних ділянок ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки площею 0,80
га, кадастровий номер :05:018:0013, та
земельної ділянки площею 0,8441 га,
кадастровий номер :05:018:0012,
розташованих в смт. Козин Обухівського
району Київської області; ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки площею 1,0
га, кадастровий номер :05:018:0011, та
земельної ділянки площею 0,7015 га,
кадастровий номер :05:018:0010,
розташованих в смт. Козин Обухівського
району Київської області.

Постановою Вищого господарського суду
від 01.10.2010 року розпорядження
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області № 401
від 10.09.2002 року про затвердження
проекту відведення та надання
Національному медичному університету
ім. О. О. Богомольця в постійне
користування земельної ділянки площею
10,0 га було визнано недійсним, спірну
земельну ділянку повернуто до земель
запасу Козинської селищної ради. Таким
чином у відповідача відсутні правові
підстави користуватися даною
земельною ділянкою, однак він
користується нею до цього часу. Через
неправомірні дії відповідача позивачі
не можуть користуватись належними їм
земельними ділянками.

З урахуванням уточнень позовних вимог
позивачі просили зобов'язати
Національний медичний університет ім.
О.О. Богомольця повернути ОСОБА_2
самовільно зайняті земельні ділянки
площею 0,80 га та площею 0,8441га,
розташовані в смт. Козин Обухівського
району Київської області, шляхом
звільнення від майна відповідача;
зобов'язати Національний медичний
університет ім. О.О. Богомольця
повернути ОСОБА_3 самовільно зайняті
земельні ділянки площею 1,0 га та площею
0,7015га, розташовані в смт. Козин
Обухівського району Київської області,
шляхом звільнення від майна
відповідача; зобов'язати Національний
медичний університет ім. О.О.
Богомольця усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 їх
земельними ділянками шляхом демонтажу
частини металевого та залізобетонного
парканів, якими відгороджено частину
проїзду до вказаних ділянок.

У жовтні 2013 року Національний медичний
університет ім. О.О.Богомольця
звернувся до суду із зустрічним
позовом про визнання за ним права
постійного користування розташованою
на території Козинської селищної ради
земельною ділянкою площею 10,0 га, а
також визнання недійсними державних
актів на право власності на землю
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Даний позов мотивував
тим, що вказана земля є частиною
земельної ділянки площею 10,0 га, яка
перебуває у постійному користуванні
університету та має кадастровий номер
:05:018:0007.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 24 липня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задоволено. В задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Національний медичний університет ім.
О.О.Богомольця подав апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, неповноту та
неправильність встановлення обставин,
що мають значення для справи, просив
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні первісного
позову та задовольнити зустрічний
позов. Апеляційну скаргу обґрунтував
тим, що суд в порушення вимог ст. 205 ЦПК
України не закрив провадження у справі
в частині вимог, від яких відмовилися
позивачі, а залишив позов без розгляду.
Зазначив, що судом безпідставно
залишено без задоволення його
клопотання про залучення до участі у
справі Міністерства охорони здоров'я
України, так як предмет спору прямо
зачіпає його права та обов'язки. Також
вказав, що висновки суду першої
інстанції ґрунтуються на фактах та
обставинах, встановлених рішеннями
Вищого господарського суду України та
Вищого адміністративного суду України,
чим порушив його право на доказування в
судовому процесі. Крім того, зазначив,
що суд, відмовляючи у задоволенні
зустрічних вимог, проігнорував, що
частина земельних ділянок позивачів, є
земельними ділянками водного фонду.
Зазначив, що позивачами не надано
належних доказів на підтвердження
захоплення університетом земельних
ділянок, які перебувають у їх
власності. Також позивачі не мали права
звертатися до суду з вимогою про
звільнення дороги до спірних ділянок,
оскільки це є землею загального
користування. Вказав, що судом
безпідставно не застосовано позовну
давність у даному спорі, про що заявив
відповідач, оскільки позовна давність
спливла 30 жовтня 2013 року.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно положень ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що підстави
для скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції відсутні.

Як було встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи,
розпорядженням Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області № 401 від 10.09.2002 року
Національному медичному університету
ім. О.О.Богомольця було надано в
користування земельну ділянкою площею
10,0 га, яка розташована на території
Козинської селищної ради Київської
області.

Постановою Вищого господарського суду
України від 01.10.2010 року зазначене
розпорядження райдержадміністрації
було визнано недійсним, а вказану
земельну ділянку було повернуто до
земель запасу Козинської селищної
ради.

В подальшому Управління Держкомзему
України в Обухівському районі
Київської області анулювало державний
кадастровий номер вищевказаної
земельної ділянки та видалило з
автоматизованої бази даних державного
земельного кадастру інформацію про
неї. Університет оскаржив такі дії
Держкомзему до суду, однак постановою
Вищого адміністративного суду України
від 12.09.2013 року у задоволенні позову
Національного медичного університету
ім. О.О.Богомольця було відмовлено.

Рішенням Козинської селищної ради від
25 січня 2012 року № 5 Національному
медичному університету ім.
О.О.Богомольця було відмовлено у
задоволенні заяви про передачу
вищезгаданої земельної ділянки у
постійне користування та надання
дозволу на розроблення технічної
документації з землеустрою щодо
відведення цієї ділянки. Зазначену
відмову відповідач оскаржив в порядку
адміністративного судочинства до
Шевченківського районного суд м. Києва.
Постановою від 04 листопада 2013 року в
задоволенні позову було відмовлено.
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.02.2014 року
апеляційну скаргу університету було
залишено без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суд м. Києва
від 04 листопада 2013 року - без змін.

Також рішенням господарського суду
Київської області від 20.09.2013 року було
відмовлено в задоволенні позову
Національного медичного університету
ім. О.О.Богомольця про визнання за ним
права постійного користування на
зазначену вище земельну ділянку.
Вказане рішення було залишене в силі
постановою Вищого господарського суду
України від 17.06.2014 року.

Вищевказані рішення суду на час
розгляду справи як судом першої
інстанції, так і апеляційним судом, є
чинними, встановлені ними обставини у
відповідності до положень ст.61 ЦПК
України доказуванню не підлягають.
Оскільки це було встановлено рядом
рішень вищих судів України,
відсутність у Національного медичного
університету ім. О.О.Богомольця права
користування зазначеною землею не
підлягає доказуванню та приймається
судом як преюдиціальний факт.

Рішеннями №18/17 та № 18/19 Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області від 31.05.2010 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було надано дозвіл на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення у власність частини
земельної ділянки, яка раніше
перебувала у користуванні
Національного медичного університету
ім. О.О.Богомольця. Рішеннями 37 сесії V
скликання Козинської селищної ради
Обухівського району Київської області
№5/11 та 5/12 від 30.10.2010 року було
затверджено проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок та
передано у власність ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 1,6441га та ОСОБА_3 -
земельну ділянку площею 1,7014га.

Право власності на вказані земельні
ділянки позивачі зареєстрували у
встановленому законом порядку та
отримали на них відповідні державні
акти. На сьогоднішній день ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки площею 0,80
га, кадастровий номер :05:018:0013, та
земельної ділянки площею 0,8441га,
кадастровий номер :05:018:0012, а
ОСОБА_3 є власником земельної ділянки
площею 1,0 га, кадастровий номер
:05:018:0011, та земельної ділянки
площею 0,7015 га, кадастровий номер
:05:018:0010, які розташовані в смт.
Козин Обухівського району Київської
області.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. За положеннями ст. 373 ЦК
України Власник земельної ділянки має
право використовувати її на свій
розсуд відповідно до її цільового
призначення.

Як було встановлено в ході розгляду
справи, територія, яка раніше
перебувала в користуванні відповідача
і використовувалася для розміщення
табору «Медик», огороджена парканом, що
ізолює земельні ділянки позивачів. При
цьому даним парканом загороджена
частина проїзду загального
користування по АДРЕСА_1, що
унеможливлює проїзд до земельних
ділянок позивачів. Дані обставини
підтверджуються актом земельної
комісії Козинської селищної ради
Обухівського району Київської області
від 30.08.2013 року та викопіюванням з
детального плану території смт. Козин
Обухівського району Київської області.
Оскільки зазначений паркан
унеможливлює вільний проїзд та прохід
до ділянок позивачів, а також ізолює
(огороджує) вказані ділянки, чим
створює позивачам перешкоди у
здійсненні ними права користування
своїм майном, суд першої інстанції
вірно прийшов до висновку про
наявність порушення з боку відповідача
прав позивачів, які підлягають
судовому захисту.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
приходить до висновку про
необґрунтованість посилань
апеляційної скарги Національного
медичного університету ім.
О.О.Богомольця на відсутність у
позивачів права вимоги щодо демонтажу
паркану з території загального
користування (дороги до спірних
ділянок), оскільки наявність
зазначеного паркану порушує, зокрема,
права саме й позивачів. За таких умов
висновки суду першої інстанції з цього
приводу колегія суддів апеляційного
суду вважає обґрунтованими.

Критично відноситься колегія суддів й
до посилань апелянта на необхідність
відмови в позові у зв'язку з пропуском
строку позовної давності, оскільки
рішення селищної ради про надання
позивачам дозволів на розроблення
проектів землеустрою було прийняте
30.10.2010 року, а до суду з позовом щодо
демонтажу паркану вони звернулися
20.11.2013 року. Як вбачається з матеріалів
справи та не заперечується й самим
відповідачем, спірний паркан не
демонтований й на даний час, чим ізолює
ділянки позивачів та перешкоджає
доступу до них не тільки на час
прийняття рішення селищною радою, але й
на час розгляду справи судом. За таких
умов порушення прав позивачів має
триваючий характер, існує й на даний
час, відтак до вимоги про усунення
таких перешкод термін позовної
давності застосований бути не може.
Необґрунтованими є й посилання
університету у апеляційній скарзі на
те, що суд не взяв до уваги факт
віднесення частини виділених
земельних ділянок позивачів до земель
водного фонду, адже дане посилання не
тільки не підтверджене жодним доказом
по справі та спростовується актом
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства Державної інспекції
сільського господарства у Київській
області від 18.07.2013 року, але й дана
обставина взагалі виходить за межі як
первісних, так і зустрічних позовних
вимог, та не була предметом дослідження
в даній справі.

Не вбачає колегія суддів порушень
положень чинного процесуального
законодавства й при залишенні судом
першої інстанції частини позивних
вимог позивачів за їх заявами без
розгляду, а також при вирішенні
клопотання відповідача про залучення
до участі у справі в якості третьої
особи Міністерства охорони здоров'я
України. Так, у відповідності до
положень п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд
постановляє ухвалу про залишення заяви
без розгляду, якщо позивач подав
відповідну заяву про це, що і мало місце
в даному випадку. Згідно положень ст. 35
ЦПК України треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору, можуть вступити у
справу на стороні позивача або
відповідача до ухвалення судом
рішення, якщо рішення в справі може
вплинути на їх права або обов'язки щодо
однієї із сторін. При цьому виконання
державним органом покладених на нього
функцій не може вважатися підставою
для обґрунтування наявності впливу
рішення по справі на його права та
обов'язки, відтак не зумовлює його
залучення в якості третьої особи.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, належно дослідив і
оцінив обставини справи, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим, відтак передбачених
законом підстав для його скасування
при апеляційному розгляді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Національного
медичного університету ім.
О.О.Богомольця відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 24 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: