Справа №601/985/14-ц
Провадження № 2/601/451/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2014 року

Кременецький районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді Зембри Є.Й.,

за участю секретарів
Логвинюк Т.С.,Васільєвої О.М.

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, де третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог на стороні
позивача виступає ОСОБА_4 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, де третьою особою,
яка не заявляє самостійних вимог на
стороні позивача виступає ОСОБА_4 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням,
в якому просить визнати ОСОБА_3 такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 Тернопільської
області, у зв'язку з тим, що вона не
проживає в даному будинку понад 6
місяців без поважних причин.

В судовому засіданні позивач та
адвокат ОСОБА_1, яка діє на його стороні,
позовні вимоги підтримали в повному
об'ємі та пояснили, що позивач з
відповідачкою по справі ОСОБА_3
перебував в зареєстрованому шлюбі з 14
лютого 1981 року по 01 квітня 2013 року. Шлюб
між ними було розірвано Кременецьким
районним судом Тернопільської області
01 квітня 2013 року. Він також пояснив, що
проживає за адресою АДРЕСА_1 в будинку,
який належав його померлим батькам
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 За даною адресою
зареєстровано його колишню дружину
ОСОБА_3, яка з 13 квітня 2013 року у
спірному житловому будинку не
проживає. Позивач пояснив, що даний
будинок на праві власності належить
йому та його рідній сестрі ОСОБА_4

Крім того в судовому засіданні
позивач пояснив, що він сам
зацікавлений в тому, щоб відповідачка
забрала свої особисті речі, оскільки
вони йому створюють незручності. Він
пояснив, що не перешкоджає
відповідачці та допускає її до будинку
в який вона неодноразово приходила
для того, щоб забрати свої речі,
перебуваючи по 10-15 хвилин. Він також
пояснив, що після розірвання шлюбу
влітку 2013 року він поміняв замки в
будинку в зв'язку з тим, щоб ніхто
посторонній не заходив до будинку без
його відома. Позивач пояснив, що
останній раз ОСОБА_3 в спірний будинок
приходила на Різдво 2014 року. Він
вважає, що ОСОБА_3 втратила право
користування житловим приміщенням, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Тернопільської області, у зв'язку з тим,
що вона не проживає в даному будинку
понад 6 місяців без поважних причин.

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_3 заявлений позов не визнала,
просить відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог та
пояснила, що вона проживала з позивачем
в спірному будинку, де вони спільно
вели домашнє господарство з 1982 року.
Вона неодноразово їздила на заробітки
за кордон та зароблені гроші вкладала в
цей будинок. В 2013 році вона поїхала на
заробітки в місто Київ, однак після
повернення позивач її додому не
впустив. Відповідачка зверталась в
правоохоронні органи про вселення або
про відібрання своїх особистих речей з
даного будинку, однак всіх речей їй не
було повернуто. На даний час вона
проживає в найманій квартирі, не
працює, пенсії не отримує та має
кредитну заборгованість в розмірі 7000
тисяч доларів США, оскільки брала в
банку кредит для проведення ремонту в
кухні та санвузлів, придбала
сантехніку та меблі.

Відповідачка ОСОБА_3 також пояснила, що
за період коли позивач їздив на
заробітки за межі України, вона
доглядала за даним будинком, тримала
його в чистоті та робила в ньому
ремонтні роботи. З 13 квітня 2013 року вона
не проживає в даному будинку, через
створення позивачем перешкод
морального характеру, які виражалися в
погрозах, а також через заміну
позивачем замків. Коли вона хотіла
забрати свої речі, то ОСОБА_2 їй не
дозволив їх забрати, оскільки вважає,
що це його речі, хоча вона їх купила за
власні кошти.

Вона також пояснила, що могла приходити
в спірний будинок, коли був вдома
позивач, терплячи від нього погрози та
словесні знущання.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_4 пояснила, що вона є рідною
сестрою позивача та являється
співвласником спірного будинку. ОСОБА_3
не проживає в даному будинку з квітня
2013 року, лише приходила забрати свої
особисті речі.

Свідки зі сторони позивача ОСОБА_7,
ОСОБА_8 пояснили, що відповідачка по
справі з квітня 2013 року у будинку по
АДРЕСА_1 не проживає. Коли позивач
знаходився на роботі за кордоном, то
бачили, що відповідачка проводила в
будинку ремонтні роботи, але за чиї
кошти їм невідомо.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що був
присутній коли відповідачка приходила
до будинку для того щоб забрати речі та
позивач їй не чинив ніяких перешкод.

Свідки із сторони відповідачки ОСОБА_10,
ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснили,
що вони знають дану сім'ю давно. Довгі
роки ОСОБА_3 знаходилася на роботі за
межами держави, звідки на всі потреби
позивачу висилала кошти. Коли позивач
поїхав на заробітки, то вона доглядала
за даним будинком, робила в ньому
ремонтні роботи. Відповідачка вимушена
була піти з спірного будинку, у зв'язку
з моральним тиском позивача. Вони були
присутні коли ОСОБА_3, ходила забирати
деякі речі в даний будинок, однак
позивач постійно її шарпав та вів себе
неадекватно.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому
засіданні пояснили, що восени 2011 року
робили ремонтні роботи в будинку за
адресою: АДРЕСА_1 Тернопільської
області. В будинку проживала ОСОБА_3,
яка з ними і розраховувалася. На той
період там працювали ще і інші бригади,
які проводили воду, підключали
опалення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши сторони та свідків,
критично оцінивши покази свідків на
стороні позивача, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право на
користуванням житловим приміщенням, у
зв'язку з тим, що вона не проживає в
даному будинку понад 6 місяців без
поважних причин слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу ОСОБА_2 та третій особі
ОСОБА_4 належить на праві власності в
рівних частках житловий будинок
АДРЕСА_1 що стверджується Свідоцтвом
про право на спадщину за законом від 26
червня 2003 року.

В судовому засіданні встановлено і
цього не заперечує позивач, що ОСОБА_3
зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1
що в місті Кременець Тернопільської
області з 1982 року та по теперішній час.

Згідно рішення Кременецького
районного суду від 01 квітня 2013 року,
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Як вбачається з акту обстеження
житлово-побутових умов від 09 травня 2014
року, складеного за участю сусідів,
позивач ОСОБА_2 проживає за адресою:
АДРЕСА_1, в будинку, який належав його
померлим батькам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 За
даною адресою зареєстровано його
колишню дружину ОСОБА_3, яка після
розірвання шлюбу, а саме з 01 квітня 2013
року за даною адресою не проживає.

Відповідно до статті 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до статті 71 ЖК України якщо
наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

В матеріалах справи відсутні та в
судовому засіданні не здобуті докази,
які б свідчили про обрання
відповідачкою іншого постійного місця
проживання (повідомлення про це в
листах, розписках, переадресування
кореспонденції, утворення сім'ї в
іншому місці, перевезення майна в інше
жиле приміщення, виїзд в інший
населений пункт, укладення трудового
договору на невизначений строк тощо).

В судовому засіданні незаперечно
встановлений факт проживання ОСОБА_3 в
спірному будинку з 1982 року по квітень
2013 року , а також те, що відповідачкою по
справі не забрано всі речі, чого й не
заперечує позивач по справі.

Суд критично оцінює покази свідків на
стороні позивача ОСОБА_7, ОСОБА_8 в
частині того, що ОСОБА_3 добровільно
виселилася з будинку по АДРЕСА_1 в
квітні 2013 року, а також акт обстеження
на предмет фактичного проживання
ОСОБА_3 від 09 травня 2014 року, з якого
вбачається, що ОСОБА_3 з квітня 2013 року
по даний час за адресою АДРЕСА_1 не
проживає, оскільки це суперечить
фактичним обставинам справи, так як
достовірно встановлено, що ОСОБА_3 була
змушена піти з даного будинку, через
вчинення позивачем їй перешкод для
проживання, а також те, що сторони по
справі з 1981 року були однією сім'єю,
разом проживали в спірному будинку,
отже договір найму чи піднайму для
них не був потрібний.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що відповідачка ОСОБА_3
вимушено не проживає у АДРЕСА_1, що в
місті Кременець, так як позивач
створював їй перешкоди для проживання
у формі моральних знущань та погроз,
замінивши дверні замки з метою
перешкоди їй проживати .

На підставі наведеного, керуючись
статтями 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
статтею 71 ЖК, статтею 47 Конституції
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України №2 від 12 квітня 1985 року
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, де третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог на стороні
позивача виступає ОСОБА_4 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням в
місті Кременець по АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Тернопільської області через
Кременецький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: