22-ц/775/1398/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Пустовойт Т.В.
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
16 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
головуючого судді - Сорока
суддів -
Гаврилової Г.Л., Мироненко І.П.,
при секретарі - Брежнєві
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
заборгованої індексації по заробітній
платі з урахуванням компенсації за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» на рішення
Іллічівського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 12
18 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі за текстом
ПАТ «ММК ім.Ілліча») про стягнення
заборгованої суми індексації
заробітної плати з урахуванням
компенсації, який в подальшому змінив
та просив стягнути на його користь з
відповідача суму заборгованої
індексації заробітної плати з
урахуванням компенсації за період з
01.03.2003 року по 31.07.2006 року відповідно до
наданого відповідачем розрахунку.
В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що з 08.09.1986 року по
30.09.2013 року він перебував у трудових
відносинах з відповідачем, але в період
його трудової діяльності при виплаті
заробітної плати відповідачем не
проводилась передбачена діючим
законодавством індексація заробітної
плати, внаслідок чого порушено його
права на оплату праці.
Рішенням Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
12 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
до ПАТ «ММК ім.Ілліча» про стягнення
заборгованості по заробітній платі
задоволено.

Стягнуто з ПАП «ММК ім.Ілліча» на
користь ОСОБА_2 індексацію та
компенсацію по заробітній платі за
період з березня 2003 року по липень 2006
року в сумі 1070,60 грн. з утриманням ПАТ
«ММК ім.Ілліча» з цієї суми
передбачених законом податків та
обов'язкових платежів при її виплаті.

Також стягнуто з ПАТ «ММК ім.Ілліча» на
користь держави судовий збір в розмірі
229,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ПАТ «ММК ім. Ілліча»,
посилаючись на необґрунтованість
рішення, неповноту з'ясування обставин
справи, що мають значення для справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права, в апеляційній скарзі просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким повністю відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
стягнення індексації заробітної плати
та компенсації втрати частини доходів
у зв'язку з порушенням строків виплати
індексації заробітної плати за період
з березня 2003 року по липень 2006 року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суду не
повідомив, заяву про відкладення
справи до суду не подав, про час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином, що
підтверджується поштовим
повідомленням про отримання судового
виклику замовною кореспонденцію з
повідомленням про вручення. Тому,
виходячи з положень ст.305 ЦПК України,
колегія суддів дійшла до висновку про
розгляд справи у відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ «ММК ім. Ілліча» -
Романенко А.В., який доводи апеляційної
скарги підтримав, просив апеляційну
скаргу задовольнити, рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що позивач в період
з 08.09.1986 року по 30.09.2013 року перебував у
трудових відносинах з ПАТ "ММК
ім.Ілліча". За цей період йому
нараховувалась і виплачувалась
заробітна плата.

Під час роботи позивача на
підприємстві з березня 2003 року по
липень 2006 року при перевищенні порогу
інфляції, який встановлюється в
розмірі 101 %, заробітна плата останнього
не індексувалась. За вказаний період
сума індексації заробітної плати з
компенсацією заборгованості складає
1070,60 грн., що підтверджується довідкою
підприємства.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з доведеності
підстав для стягнення індексації по
заробітній платі, яка не була своєчасно
сплачена позивачу, що тягне за собою
відповідальність відповідача у
вигляді сплати працівникові
компенсації за затримку у виплаті цих
сум недоплаченої частини заробітної
плати.

З таким висновком суду колегія суддів
не може не погодитись.

Відповідно до ч.5 ст.95 КЗпП України
заробітна плата підлягає індексації у
встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів громадян»,
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року № 1078, що дає
можливість частково або повністю
відшкодувати подорожчання споживачів
товарів та послуг. Об'єктом індексації
грошових доходів населення є оплата
праці як грошовий дохід громадян,
одержаний ними в гривнях на території
України і який не має разового
характеру.

Структуру заробітної плати визначено
ст. 2 Закону України «Про оплату праці»,
якою передбачено існування основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - винагорода
за працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість та за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні та
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством, премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції із статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року № 5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 року за №
114/8713.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про
оплату праці» у разі невчасної виплати
сум заробітної плати провадиться
компенсація втрати частин доходів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» підприємства, установи і
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати (далі - компенсація)
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом. Під доходами у
цьому Законі слід розуміти грошові
доходи громадян, які вони одержують на
території України і які не мають
разового характеру: пенсії; соціальні
виплати; стипендії; заробітна плата
(грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але не виплаченого
громадянину доходу за відповідний
місяць (після утримання податків і
обов'язкових платежів) на індекс
інфляції в період невиплати доходу
(інфляція місяця, за який виплачується
доход, до уваги не береться.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду із позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати і у разі
порушення законодавства про її
виплату, працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому індексації
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 15 жовтня 2013 року № 1-18/2013,
положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України слід
розуміти так, що у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення сум індексації
заробітної плати та компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати як
складових належної працівнику
заробітної плати без обмеження
буд-яким строком незалежно від того, чи
були такі суми нараховані
роботодавцем.

Наявність факту порушення трудового
законодавства в частині невиплати
позивачу сум індексації заробітної
плати підтверджується розрахунком сум
індексації заробітної плати та
компенсації у зв'язку з порушенням
строків їх виплати, проведеним
відповідачем за період з березня 2003
року по липень 2006 року в сумі 1070,60 грн.,
що складається із суми індексації в
розмірі 527,04 грн. і компенсації за
несвоєчасну виплату сум заробітної
плати у розмірі 543,56 грн. (а.с.15).

Визначений відповідачем розмір
заборгованості суми індексації
заробітної плати та компенсації у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
по липень 2006 року повністю укладається
в межі визначеного позивачем періоду у
змісті заяви позивача (а.с.2-3,21).

Оскільки позивач правильність
проведеного відповідачем розрахунку
індексації та компенсації заробітної
плати не оспорив, рішення суду не
оскаржив та погодився з ним, колегія
суддів, переглядаючи справу в межах
заявленого позову та доводів
апеляційної скарги, погоджується з
рішенням суду щодо розміру
заборгованості суми індексації
заробітної плати та компенсації за
несвоєчасну сплату, яку відповідач
повинен сплатити позивачу.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Ніяких нових обставин, які не були
предметом розгляду судом першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків і рішення суду
представником відповідача не наведено
та нових доказів в суді апеляційної
інстанції не надано.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування чи зміни рішення, у справі
не встановлено.

З урахуванням наведеного, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції, та в
межах доводів апеляційного оскарження,
на підставі доказів, наданих сторонами,
які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
апеляційних підстав для скасування чи
зміни рішення суду не вбачається, тому
рішення суду підлягає залишенню без
зміни, у зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча» відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
12 червня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :
Сорока Г.П.

Судді :
Мироненко І.П.

Гаврилова Г.Л.