Провадження № 2/522/689/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, що
був уточнений, в якому просить суд
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 46
074,56 гривень; 460,74 гривень судового
збору.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та просив задовольнити у
повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання
призначене на 11 вересня 2014 року не
з'явилася, про час та місце проведення
судового засідання повідомлялася
належним чином, раніше позов не
визнала, пояснивши, що грошей в неї
немає, тому й не віддає борг.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
позов доведеним, обґрунтованим та
таким, що підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 10 квітня 2012 року були задоволенні
позовні вимоги ОСОБА_1, а саме стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові
кошти за договором про надання
юридичної допомоги у цивільній справі
від 09 жовтня 2008 року у розмірі 63 105,14
гривень та судові витати у розмірі 1 039,92
грн.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 10 квітня 2012 року на даний час
ОСОБА_2 не виконується.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини. Таким
чином, між позивачем та відповідачем
виникли цивільні права та обов'язки, за
не виконання яких виникає
відповідальність яка передбачена
діючим законодавством України.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Щодо стягнення з відповідачки суми
пені у розмір 35 910,73 гривень, то у
задоволенні цих позовних вимог суд
відмовляє, на підставі нижче
наведеного.

Відповідно до частини 3 ст. 549 ЦК України
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні
правовідносини, тобто її дія
поширюється на порушення грошового
зобов'язання, яке існувало між
сторонами до ухвалення рішення суду.
При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про
те, що у випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду, не дає підстав для
застосування положень ст. 625 ЦК у разі
наявності між сторонами деліктних, а не
договірних зобов'язань. Крім того, з
рішення суду зобов'язальні
правовідносини не виникають, оскільки
вони виникають з актів цивільного
законодавства, про що й зазначено в ст.
11 ЦК, адже рішення суду лише
підтверджує наявність чи відсутність
правовідносин і вносить у них ясність
та визначеність.

При розрахунку суми індексу інфляції
та трьох відсотків річних суд виходив з
наступного - нарахування індексу
інфляції за період з 20.04.2012 року (вступ
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 10.04.2014 року у законну силу) по
12.09.2014 року, сума, на яку нараховуються
індекс інфляції та три відсотки річних
53 000 грн.( борг за договором про надання
юридичної допомоги).

Таким чином, згідно вимог статті 625 ЦК
України, суд приходить до висновку, що з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають
стягненню індекс інфляції у розмірі 6
598,95 гривень та три відсотки річних 3 816,00
гривень.

На підставі наведеного суд вважає
можливим позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково, стягнути з відповідачки на
його користь заборгованість у розмірі:
10 414,95 та судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 104,15 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість у розмірі: 10 414,95 та
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 104,15 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Одеської області через суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
12.09.2014