справа № 691/668/14-ц
провадження № 2/691/294/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 рокуГородищенський
районний суд Черкаської області

в складі :

судді
Черненка В.О.

за участю секретаря
Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Городище цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права на
спадщину,

ВСТАНОВИВ :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
права на спадщину.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його батько
ОСОБА_4 За життя, а саме: 24.12.2002 року,
ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів йому
конкретно визначене майно, в тому числі
і належну йому частину магазину по
АДРЕСА_1, Черкаської області. Проте,
звернувшись до нотаріуса з наміром
оформити своє право на спадщину,
отримав відмову у видачі Свідоцтва про
право на спадщину щодо вказаного
нерухомого майна у зв'язку з
відсутністю у нього
правовстановлюючого документу на
частину нежитлового приміщення, що
належала його покійному батькові.
Враховуючи викладене, звернувся до
суду та просить: в порядку спадкування
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4,
визнати за ним всі права та обов'язки
забудовника з правом здійснення
державної реєстрації речових прав на
вказане нерухоме майно та одержання на
своє ім'я документів, що посвідчують
право власності на нього, що належали
за життя ОСОБА_4, щодо нежитлового
приміщення, а саме: магазину,
розташованого по АДРЕСА_1, добудованого
та прийнятого в експлуатацію на
підставі Акту Державної технічної
комісії про готовність закінченого
будівництвом об'єкта до експлуатації
від 15.09.1998 року, затвердженого
розпорядженням голови Городищенської
районної державної адміністрації від
18.09.1998 року.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги
підтримали.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явились, але до суду
надійшли клопотання, в яких вони
просять справу розглядати без їхньої
присутності, позов визнають повністю.

Суд, вислухавши позивача та його
представника, дослідивши та оцінивши
всі наявні докази у справі в їх
сукупності, вважає, що позов достатньо
обґрунтований та підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
13.05.1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4, згідно
договору купівлі-продажу, придбали 73/100
частини нежилого приміщення,
розташованого по АДРЕСА_1, готовністю
48,9%.

15.09.1998 року був складений Акт Державної
технічної комісії про готовність
закінченого будівництвом об'єкта до
експлуатації, який 18.09.1998 року був
затверджений розпорядженням голови
Городищенської районної державної
адміністрації.

До часу набрання чинності ЦК та Закону
України від 01.07.2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від їх державної реєстрації,
тому ОСОБА_1 та ОСОБА_4, закінчивши
будівництво нежитлового приміщення,
розташованого по АДРЕСА_1, та здавши
його в експлуатацію, вважали себе
власниками вказаного нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4, що
підтверджується відповідною копією
свідоцтва про смерть.

За життя, а саме 24.12.2002 року, ОСОБА_4
склав заповіт, яким заповів своєму сину
- позивачу по справі ОСОБА_1 визначене
майно, в тому числі і належну йому
частину магазину по АДРЕСА_1,
Черкаської області.

При зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса для
оформлення своїх спадкових прав, у
видачі свідоцтва про право на спадщину
йому було відмовлено у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на нежитлове приміщення
померлого батька, що підтверджується
копією постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», якщо
будівництво здійснювалося згідно із
законом, то у разі смерті забудовника
до завершення будівництва його права
та обов'язки як забудовника входять до
складу спадщини.

Згідно прикінцевих та перехідних
положень ЦК України, Цивільний кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.
Правила книги шостої Цивільного
кодексу України застосовуються також
до спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки, спадщина після смерті ОСОБА_4
відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року, то до
правовідносин, що виникли внаслідок
цього застосовуються норми
законодавства, чинного на час
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР 1963 року,
кожний громадянин може залишити за
заповітом усе своє майно або частину
його одній або кільком особам як тим,
що входять, так і тим, що не входять до
кола спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим громадським
організаціям.

Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року,
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Згідно положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року,
спадкоємець вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо він протягом
шести місяців із дня відкриття
спадщини вчинив одну із дій,
передбачених цією статтею: фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном чи подав до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач ОСОБА_1, після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4, вступив в
управління та володіння спадковим
майном, а також подав до державної
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини (довідка Городищенської
державної нотаріальної контори № 680/01-16
від 26.06.2014 року), тому, згідно норм ЦК
УРСР 1963 року, спадщина була ним
прийнята.

Враховуючи викладене, та те, що
відповідачі проти задоволення позову
не заперечують, суд вважає, що позов
обґрунтований, підтверджений належним
чином доказами, а тому підлягає до
задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування»;
Листом Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 року №
24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»;
ст.ст. 524, 534, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст.
10, 11, 13, 57, 60, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ :

позов задоволити. В порядку
спадкування після ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, визнати за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем АДРЕСА_2, всі
права та обов'язки забудовника з правом
здійснення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та
одержанням на його ім'я документів, що
посвідчують право власності на нього,
що належали за життя ОСОБА_4 щодо
нежитлового приміщення, а саме:
магазину, розташованого по АДРЕСА_3
Черкаської області, добудованого та
прийнятого в експлуатацію на підставі
Акту Державної технічної комісії про
готовність закінченого будівництвом
об'єкта до експлуатації від 15.09.1998 року,
затвердженого розпорядженням голови
Городищенської районної державної
адміністрації від 18.09.1998 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області,
через Городищенський районний суд,
шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти
денний строк. з дня проголошення
рішення.

Суддя В. О. Черненко