АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2222/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 48 Гончаренко Т.
В. Доповідач в апеляційній інстанції
Качан О. В. РІШЕННЯ
15 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоКачана О. В.суддівСкіця М. І.
, Магди Л. Ф. при секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 3 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину,
в с т а н о в и л а :
Позивачка звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_7 про стягнення
аліментів на утримання дитини,
мотивуючи тим, що з 2008 року вони
проживали разом у незареєстрованому
шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них
народилась дочка ОСОБА_8. З 2011 року вони
з відповідачкою разом не проживають.
Дочка проживає разом з позивачкою та
знаходиться на її утриманні. З часу
залишення сім'ї відповідач не займався
вихованням дитини, будь-якої допомоги
на її утримання не надавав.
Просила суд стягнути з ОСОБА_6 на її
користь на утримання дочки ОСОБА_8
аліменти в розмірі 1/6 частини його
доходів із всіх видів, але не нижче 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку починаючи з дня
подання заяви і до її повноліття.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь позивачки
витрати на юридичну допомогу в розмірі
200 грн та судовий збір в прибуток
Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області позов
задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_2, ІПН
НОМЕР_1, не працюючого, на користь
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_1
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/6
частини з усих видів доходів
відповідача, але не менше ніж 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 21.05.2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів в
межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати в
дохід держави, а саме 243 грн 60 коп
судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 200
грн сплачених нею витрат за надання
правової допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову в позові,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що в позові слід відмовити,
оскільки згідно із свідоцтвом про
народження дитини відомості про нього,
як про батька дитини, відсутні, отже і
правовідносини, які регульовані
Сімейним кодексом України, як то права
та обов'язки батька, зокрема обов'язок
утримувати дитину не виникає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та обговоривши наведені у скарзі
доводи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено
наступні обставини: позивачка є матір'ю
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає з
позивачкою та знаходиться на її
повному утриманні. В актовому записі
про народження від 11.01.2012 року,
зробленому у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Звенигородського районного управління
юстиції Черкаської області, відповідач
записаний як батько дитини зі слів
матері. Відповідно до ст. 180 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Стягуючи з відповідача на
користь позивачки аліменти на, суд
виходив з того, що відповідач є батьком
дитини і стягнув аліменти на користь
позивачки та визначив їх розмір
відповідно до вимог закону.

Однак до висновку про те, що між
сторонами існують правовідносини
врегульовані Сімейним кодексом
України суд прийшов передчасно.

Відповідно до вимог ст. 121 СК України
права та обов'язки матері, батька і
дитини ґрунтуються на походженні
дитини від них, засвідченому державним
органом реєстрації актів цивільного
стану в порядку, вставленому статтями
122 та 125 СК України.

Стаття 125 СК України встановлює порядок
визначення походження дитини, батьки
якої не перебувають між собою у шлюбі -
мати на підставі документа закладу
охорони здоров'я, батько - за спільною
заявою матері та батька, за заявою
чоловіка, який вважає себе батьком
дитини, за рішенням суду.

Сторони в шлюбі не перебували, із
поданих позивачкою документів
вбачається, що відповідач у порядку
встановленому ст. 125 СК України батьком
дитини не визнаний.

За відсутності визнання батьківства
відсутні правові підстави, передбачені
нормами СК України, для застосування до
існуючих правовідносин положень
вказаного кодексу.

До районного суду позивач подав заяву
про визнання позову, однак у разі коли
визнання позову суперечить вимогам
закону, суд зобов'язаний застосувати
вимоги ч. 4 ст. 174 ЦПК України і
постановити ухвалу про відмову у
визнанні позову та розглянути позов по
суті з дотриманням норм матеріального
та процесуального права.

Керуючись ст. 191, 125 СК України, ст.ст. 174,
307, 309, 315 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 3 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину - задовольнити,
рішення суду скасувати.

В позові ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину
відмовити.

Рішення колегії набуває законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :