АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Саліхова В.В., Шахової О.В.

при секретарі Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16.06.2014 у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство «Оболоньжитлоексплуатація» про зобов'язання видати ордер на жиле приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А

08.05.2014 позивачі звернулись до суду з даним позовом, в якому просили зобов'язати відповідача видати ордер на ім'я ОСОБА_1. на жиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що рішенням сумісного засідання адміністрації та профспілкового комітету Будинку відпочинку МВС України «Пуща Водиця» від 18.10.1990 ОСОБА_1 було надано ізольовану квартиру АДРЕСА_1. Після вселення у жилу площу ОСОБА_1 регулярно сплачувала комунальні послуги за користування жилим приміщенням та здійснювала поточний ремонт квартири. Таким чином, на думку ОСОБА_1, між нею та адміністрацією будинку відпочинку «Пуща Водиця» ВМС України фактично існували правовідносини, пов'язані із наймом жилого приміщення, проте вони не були належним чином оформлені, а саме в частині обов'язкового оформлення ордеру, що мав бути виданий виконавчим комітетом відповідної Ради народних депутатів, на території якої розміщувалось вказане житло.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.06.2014 в задоволенні вказаних позовних вимог - відмовлено.

Справа № 756/6372/14-ц
№ апеляційного провадження 22-ц-796/9566/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, позивачами подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення суду в зв'язку з не повним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для її вирішення, невідповідністю висновків суду дійсності, та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, відповідачі вказують на те, що обов'язок оформлення та видачі ордера на жиле приміщення, відповідно до діючого на той час законодавства, покладався на адміністрацію будинку відпочинку МВС України «Пуща-Водиця» та виконком відповідної Ради народних депутатів, не залежно від того чи було на те відповідне звернення ОСОБА_1 При цьому, на думку, відповідачів Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією та КП «Оболоньжитлоексплуатація» в порушення вищезазначених норм Конституції України було перекладено відповідальність за неналежне виконання ними вимог законодавства щодо оформлення та видачі ордера на ОСОБА_1. Тобто, фактично державні органи порушили основоположні принципи Конституції України щодо права людини на житло, забезпечення Державою вказаного права та забезпечення державою охорони та недоторканності вказаного права. А тому відмову суду у задоволенні позовних вимог вважає необґрунтованою, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені ними позовні вимоги .

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення суду законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 05.09.1986 року (а.с. 13-16) зарахована на посаду кухаря 4 розряду до будинку відпочинку «Пуща-Водиця» МВС Україна. 07.06.1993 року ОСОБА_1 звільнена з посади прибиральниці у будинку відпочинку «Пуща-Водиця» МВС України, наказом начальника будинку відпочинку «Пуща- Водиця» МВС України від 07.06.1993 року № 30 (а.с. 35).

Протоколом № 8 від 11.08.1988 року сумісного засідання адміністрації та профспілкового комітету будинку відпочинку «Пуща-Водиця» МВС України вирішено надати ОСОБА_1 окрему кімнату у трикімнатній квартирі по АДРЕСА_1, що підтверджується копією протоколу (а.с. 11).

Протоколом № 10 від 18.10.1990 року сумісного засідання адміністрації та профспілкового комітету будинку відпочинку «Пуща-Водиця» МВС України вирішено: у зв'язку із звільненням ОСОБА_1. кімнати в 3-кімнатній квартирі АДРЕСА_1, надати вказану квартиру у користування ОСОБА_1.. що підтверджується копією протоколу (а.с. 12).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2004 року № 22-4623/2004 року (а.с. 21-23) відмовлено КП «Оболоньжитлоексплуатація » з тих підстав, що ОСОБА_1 не перебуває у зареєстрованому шлюбі та самостійно виховує неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_1, а отже, не може бути виселена без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.02.2014 року № 2/756/3101/14. встановлено, що вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності па спірне майно на підставі ст. 344 ЦК України є необгрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджено те, що питання про неправомірність проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спірній квартирі з 2000 року було предметом судових спорів, тобто вказаним особам було відомо про претензії інших осіб на дане майно, про відсутність підстав, достатніх для визнання права власності на це майно за ОСОБА_1 З огляду на викладене, судом не встановлено ознак добросовісності володіння ОСОБА_1 спірним житловим приміщенням, а тому підстави для набуття нею права власності в порядку ст.344 ЦК України за набувальною давністю відсутні, що є підставою для відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1, що заявлені у справі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.05.2014 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04.02.2014 залишено без змін.

Згідно акту прийому передачі жилих будинків по АДРЕСА_1 с балансу будинку відпочинку «Пуща-Водиця» МВС України Пуща-Водицькому відділу комунального господарства, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 891 від 06.11.1995 року (а.с. 37), квартира АДРЕСА_1 є вільною, передається безоплатно на потреби виконкому Пуща-Водицького селищної Ради.

Листом Начальника будинку відпочинку «Пуща-Водиця» МВС України від 22.07.2013 року № 14/9-83 повідомлено КП «Оболоньжитлоексплуатація», що ОСОБА_1 була позбавлено права на проживання в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується копією листа (а.с. 34).

Посилання апелянта на те, що обов'язок оформлення та видачі ордера на жиле приміщення, відповідно до діючого на той час законодавства, покладався на адміністрацію будинку відпочинку МВС України «Пуща-Водиця» та виконком відповідної Ради народних депутатів, не залежно від того чи було на те відповідне звернення ОСОБА_1, колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до п. 15-24. п. 34 Положення про порядок падання службових жилих приміщень і користування ними в Українській УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02. 1988 № 37 (в редакції на момент спірних правовідносин), яке визначає порядок надання службових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду і користування ними, службове жиле приміщення надається робітникам, службовцям і колгоспникам на час виконання ними обов'язків, які потребують проживання в такому приміщенні.

Згідно ст. 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ч. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 судовому розгляду відповідно до ст.24 ЦПК України підлягають спори, пов'язані з договором найму жилого приміщення, і, зокрема про видачу ордера на жиле приміщення, що надається згідно зі статтями 52, 53 ЖК України у будинку відомчого житлового фонду за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету або в будинку громадського житлового фонду за спільним рішенням органу громадської організації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконкому місцевої Ради про надання жилого приміщення для заселення у випадку відмови виконкому у видачі ордера.

Таким чином, в силу вищевказаних норм закону не передбачено прямого обов'язку адміністрації будинку відпочинку МВС України «Пуща-Водиця» щодо оформлення та видачі ордеру на житлове приміщення. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 зверталася з відповідними заявами про видачу ордеру на вказане житлове приміщення до виконкому відповідної Ради народних депутатів, оскільки законною підставою для вселення в житлове приміщення, у даному випадку, є саме ордер. Крім того, ОСОБА_1 не надано, також, і договору найму вказаного житлового приміщення, тобто жодного доказу на підтвердження того, що вона була вселена у вказану квартиру та користувалася нею на законних підставах.

Вказане вище також підтверджується і рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.02.2014, яким виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та встановлено неправомірність зайняття ними вказаного житлового приміщення. Вказане рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.05.2014, а отже набрало законної сили.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивачів про зобов'язання видати ордер на жиле приміщення є незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, правових підстав для зобов'язання відповідача видати ордер ОСОБА_1 на вказане житлове приміщення не вбачається.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують їх, рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16.06.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: