У х в а л а

22 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,суддів:
Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є., Черненко
В.А.,розглянувши заяви ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 липня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Сведбанк»
про витребування видаткового ордеру та
визнання додаткової угоди недійсною,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 26 січня 2010 року між нею та
ПАТ «Сведбанк» було укладено
договір про внесення змін та доповнень
до кредитного договору від 8 червня 2006
року. За умовами зазначеного договору
вона отримала грошові кошти в розмірі 43
088,42 дол. США на строк до 7 червня 2016 року
зі сплатою відсотків. Оскільки договір
про внесення змін та доповнень до
кредитного договору від 8 червня 2006
року має фіктивний характер, будь-яких
коштів вона за цим договором не
отримувала, просила витребувати у
відповідача видатковий касовий ордер
або інший документ фінансового
характеру, який би підтверджував
одержання нею 43 088,42 дол. США за
договором. Також просила визнати
договір від 26 січня 2010 року недійсним.

Заочним рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 4 жовтня
2013 року позов задоволено частково.
Визнано недійсним договір від 26 січня
2010 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ
«Сведбанк», про внесення змін та
доповнень до кредитного договору від 8
червня 2008 року. У задоволенні решти
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18
березня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 липня 2014 року
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18
березня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшли заяви
ОСОБА_1, подані представником, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 9 липня 2014 року, з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема положень ч. 2 ст. 237, ч. 2 ст. 640, ст.
ст. 1046-1047 ЦК України

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, заявник
наводить ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 березня 2014 року, рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 вересня 2011 року, рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 березня 2013 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

Із доданих до заяви судових рішень
касаційної інстанції випливає різне
визначення предмета регулювання
правових норм, різні підстава та зміст
позовних вимог й різні фактичні
обставини у порівнянні із ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 9 липня 2014 року, про перегляд
якого подано заяву.

Оскільки неоднакового застосування
норми матеріального права не було, а
виникли питання щодо визначення
процесуального статусу сторони у
справі, що є застосуванням норм
процесуального права і вони не є
підставою для допуску до провадження,
то в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтею 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за заявами ОСОБА_1 та
її представника ОСОБА_2 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 липня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Сведбанк»
про витребування видаткового ордеру та
визнання додаткової угоди недійсною до
провадження Верховного Суду України -
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. ЛуспеникСудді:А.О.
Лесько С.Ф. Хопта М.Є. Червинська В.А.
Черненко