АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц-796/3325 Головуючий у 1 інстанції - Козлов Р.Ю.
2014 рік Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Охневській Т.В .

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Державного підприємства «Будівельне управління ГУ МВС України в м. Києві»

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2014 року

у справі за позовом Державного підприємства «Будівельне управління ГУ МВС України в м. Києві» до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про витребування майна з чужого незаконного володіння та припинення права власності на спірний об'єкт нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2013 року ДП «Будівельне управління ГУ МВС України в м. Києві» звернулось до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило витребувати підвальне приміщення АДРЕСА_1 з володіння ОСОБА_1 та припинити право власності ОСОБА_1 на вказане приміщення, вказуючи на те, що на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2009 року право власності на вказане приміщення зареєстровано за ОСОБА_3 29 грудня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі - продажу даного приміщення за яким відповідач набув право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна. Проте,рішення Фастівським міськрайонним судом Київської області не ухвалювалося і вибуття спірного приміщення з володіння позивача відбулося поза його волею та на підставі сфальсифікованого документа.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.01.2014 року в задоволенні позову ДП «Будівельне управління ГУМВС України» в м. Києвівідмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ДП «Будівельне управління ГУМВС України в м. Києві» подало апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, зокрема, що судом першої інстанції не враховано те, що з27.10.1988року спірне приміщення перебуває на балансі Будівельного управління УВС та входить до будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.04.2013 по кримінальній справі № 761/8448/13-К за обвинуваченням ОСОБА_3 встановлено, що останній 23.07.2009 отримав від невстановленої особи підроблену постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-2246/09 з метою реєстрації на своє ім'я права власності на частину нежитлового приміщення № 60 загальною площею 146,4 кв.м. розташованого в гуртожитку по АДРЕСА_1 і це рішення було незаконно зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації. Таким чином,приміщення вибуло із володіння ДП «Будівельне управління ГУМВС України в м. Києві»поза його волею, а ОСОБА_4 набув право власності на це приміщенняу незаконний спосіб. Ухвалюючи рішення, суд не врахував обставини справи та дійшов помилкового висновку про відмову ДП «Будівельне управління ГУМВС України в місті Києві» в задоволені позову, не взявши до уваги інші докази, які підтверджують право на це приміщення за позивачем.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити .

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечувала,просила апеляційну скаргу відхилити.

Інші особи,які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися. Про місце та час розгляду справи, відповідно до ст.ст.74.76 ЦПК України, повідомлені належно, причини неявки в судове засідання не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін, або інших осіб,які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності особи на майно. Даний перелік не є вичерпним, право власності може бути припинене і в інших випадках, встановленихзаконом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник майна має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі.

Віндикація, як спосіб захисту права власності застосовується, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 грудня 2009 року між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1укладено договір купівлі-продажу нежитлового (підвального) приміщення АДРЕСА_1.

Згідно наявної в матеріалах справи копії рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 червня 2009 року право власності на підвальне приміщення АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_3

Проте, за повідомленням Голови Фастівського міськрайонного суду Київської області, рішення про визнання за ОСОБА_3 права власності на вказане приміщення судом не ухвалювалося і така цивільна справа в провадженнісуду не перебувала.

Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 30.04.2013 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України по факту підробки рішення Фастівського міжрайонного суду від 4 червня 2009 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв'язку з закінченням строків давності і кримінальне провадження відносно нього закрито.

Згідноповідомлення ДП «Будівельне управління ГУ МВС України в м. Києві» від 9 січня 2014 року, на даний час спірне приміщення перебуває у фактичному користуванні ДП «Будівельне управління ГУМВС України в м. Києві».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на вимогу ст.60 ЦПК України позивач не надав доказів на підтвердження своїх доводів, оскільки право на звернення до суду з вимогою про витребування майна від набувача має власник цього майна,яким позивач не є і матеріали справи містять дані лише про наявність у позивача статусу балансоутримувача будинку АДРЕСА_1.

Суд вважав,що такий спосіб захисту як припинення права власності особи на майно застосовується лише у тому випадку, коли правомірність набуття особою даного права не ставиться під сумнів, в той час як пред'являючи дані вимоги позивач стверджує про те, що відповідач володіє спірним майном незаконно.

Такі висновки суду зроблено щодо всіх заявлених позивачем вимог та на підставі поданих сторонами доказів, яким дана правильна оцінка. У рішенні наведені мотиви, з яких суд надає перевагу одним доказам над іншими і його висновки в цій частині є обґрунтованими.

Судом повно та всебічного з'ясовані обставини справи, перевірені доводи і заперечення сторін та застосовані правові норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Не спростовують правильність висновків суду доводи апеляційної скарги про те, що ДП «Будівельне управління ГУМВС України в м. Києві» має право вимоги щодо витребування спірного майна та припинення на нього права власності за ОСОБА_1, оскільки,як встановлено підприємство не є власником спірного приміщення, в той час як договір купівлі-продажу спірного приміщення від 29 грудня 2009 року,за яким ОСОБА_1 став власником приміщення, на даний час є чинним.

У зв'язку з наведеним, неможливо погодитись з доводами апеляційної скарги про неналежну оцінку доказів та невідповідність викладених у рішенні суду висновків обставинам справи,ці доводи не відносяться до тих, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Будівельне управління ГУ МВС України в м. Києві» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді