У х в а л а

іменем україни

28 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Ізмайлової
Т.Л.,Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
боргу за договором позики, за
касаційними скаргами ОСОБА_5, який діє
від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який діє від
імені ОСОБА_3, на рішення апеляційного
суду м. Києва від 10 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, просили стягнути з
відповідачів заборгованість за
договором позики з урахуванням індексу
інфляції, трьох процентів річних та
пені у розмірі 757625 грн 57 коп.

Зазначали, що 4 грудня 2007 року між
сторонами було укладено договір позики
грошових коштів, відповідно до умов
якого позивачі надали в борг
відповідачам 1015050 грн, що еквівалентно
201000 доларів США, строком до 20 грудня 2008
року. Відповідачі частково погасили
борг в сумі 592112 грн 50 коп., решту суми у
розмірі 422937 грн 50 коп. в строки та на
умовах визначених договором позики не
повернули.

Посилаючись на наведене, просили
задовольнити вимоги.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 травня 2013 року
у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_1
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
10 квітня 2014 року рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 27 травня 2013 року скасовано та
ухвалено нове про часткове задоволення
позову. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_1
заборгованість за договором позики у
розмірі 485 675 грн 03 коп. Вирішено
питання про відшкодування судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє
від імені ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду апеляційної інстанції скасувати,
направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє
від імені ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду апеляційної інстанції скасувати,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційних скарг про те, що за
укладеним 14 грудня 2007 року між ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 договором
позики гроші не були передані
позичальникам підлягають відхиленню.

Відповідно до умов указаного договору,
позикодавці передають, а позичальники
приймають у власність грошові кошти в
розмірі 1015050 грн. Повернення позиченої
суми мало здійснюватись рівними
частками не пізніше 20 числа кожного
місяця з січня по грудень 2008 року
згідно з додатком № 1 до цього договору
(а. с. 18).

У долученому до справи додатку №1 до
договору позики, який в т. ч. є графіком
погашення позики, визначено, що у
період з 20 січня по 20 грудня 2008 року
позичальники мають здійснити 12
платежів у розмірі 84587 грн 50
коп. кожен. Таким чином, загальний
розмір коштів, які підлягали
поверненню, складав 1015050 грн, тобто суму
вказану у договорі позики.

Згідно цього додатку, у відведеній у
ньому графі про отримання платежів
позикодавці своїми підписами
підтвердили отримання коштів 20 січня,
20 лютого, 20 березня, 20 квітня, 20
травня, 20 червня, 20 липня 2008 року у
встановленому графіком розмірі. Крім
цього, кошти повертались в різних сумах
у 2009 та 2010 роках, останній раз у розмірі
20000 грн 13 вересня 2010 року (а. с. 19,
50).

Зазначений додаток підписаний і
позичальниками.

Вказівки в касаційних скаргах на те, що
додаток №1 до договору позики не
стосується укладеного 14 грудня 2007 року
договору позики, та на безгрошовість
договору з посиланням на відеозапис
розмови між сторонами, безпідставні.

Як зазначено, розмір переданих за
договором позики коштів повністю
співпадає із сумою, вказаною у додатку
№1 до договору позики, яким встановлено
графік її погашення та який містить
підписи сторін, в т. ч. позичальників.

Останніми не подано доказів, які б
свідчили, що цей додаток є додатком до
будь-якого іншого договору, укладеного
між сторонами, і такого відповідачами
не надано.

Згідно роздруківки розмови, на яку
посилаються відповідачі, в ній
відсутні твердження позивачів про те,
що гроші за договором позики від
14 грудня 2007 року відповідачам ними
не передавались. Із змісту цієї розмови
неможливо зробити висновок, що вона
стосується саме цього договору та прав
і обов'язків сторін, які виникли у
зв'язку із його укладенням та
виконанням.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про укладення між сторонами
договору позики, доведеність передачі
коштів за ним позичальникам, часткове
погашення заборгованості останніми, у
зв'язку з чим частково задовольнив
позов, що був предметом розгляду.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарг про неправильне
застосування судом норм матеріального
права і порушення норм процесуального
права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційних скарг і
залишення судового рішення без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5, який діє від
імені ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який діє від
імені ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
10 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Т.Л.ІзмайловаСудді: Г.І.Мостова