У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової
Г.І., Наумчука М.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом прокурора Горохівського
району в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 про повернення
членського внеску, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення
Горохівського районного суду
Волинської області від 24 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 05 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року прокурор
Горохівського району звернувся до суду
в інтересах ОСОБА_6 з позовом до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 про повернення
членського внеску.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що 25 січня 2006 року між
ОСОБА_6 та Горохівської філією повного
товариства ломбардом «Золоті терези»
(далі - ПТ ломбард «Золоті терези»)
укладено угоду про внесення членського
внеску.

Зобов'язання за вказаним договором
позивачем виконані у повному обсязі та
внесено членський внесок у розмірі 14 600
дол. США під 24 % річних на 12 місяців. У
порушення умов укладеного між
сторонами договору ПТ ломбард «Золоті
терези» не виконало взятих на себе
зобов'язань щодо повернення ОСОБА_6
грошових коштів та відсотків.

Рішенням Горохівського районного суду
Волинської області від 20 серпня 2009 року
позов прокурора Горохівського району в
інтересах ОСОБА_6 про повернення
членського внеску, нарахованих
відсотків задоволено, стягнуто із ПТ
ломбард «Золоті терези» на її користь 16
663 дол. США. Рішення пред'явлено до
примусового виконання.

Постановою головного державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень відділу ДВС ГУЮ у
Волинській області від 25 червня 2011
року виконавчий лист, виданий за
вищезгаданим судовим рішенням,
повернуто без виконання у зв'язку з
відсутністю зареєстрованого за
ПТ ломбард «Золоті терези» майна.

Враховуючи, що на час звернення до суду
з позовом ОСОБА_6 не повернуто кошти за
рішенням Горохівського районного суду
Волинської області від 20 серпня 2009
року, прокурор просив стягнути з усіх
учасників ПТ ломбарду «Золоті терези»
солідарно на користь ОСОБА_6 16 663 дол.
США (133 178 грн за курсом НБУ станом на 24
квітня 2013 року).

Рішенням Горохівського районного суду
Волинської області від 24 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 05 березня 2014 року, позов задоволено
частково.

Стягнуто з учасників ПТ ломбарду
«Золоті терези» ОСОБА_11, ОСОБА_14
солідарно 16 663 доларів США на користь
ОСОБА_6 Вирішено питання про стягнення
судового збору. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень із ухваленням нового рішення
про задоволення позову у повному
обсязі, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що між ОСОБА_6 та ПТ
ломбардом «Золоті терези» в особі
ОСОБА_14 укладено угоду про внесення
членського внеску від 25 січня 2006 року,
згідно з умовами якої член повного
товариства вносить членський внесок на
умовах зворотності платності у сумі 600
дол. США, а 31 березня 2008 року у сумі 14 000
дол. США на термін 12 місяців з дня
внесення коштів, з процентною ставкою 24
% річних з виплатою 2 %.

Заочним рішення Горохівського
районного суду Волинської області від
20 серпня 2009 року позов прокурора
Горохівського району в інтересах
ОСОБА_6 до ПТ ломбард «Золоті терези»
про повернення членського внеску
задоволено, стягнуто з ПТ ломбарду
«Золоті терези» на її користь 16 663 дол.
США. Це рішення набрало законної сили.

Постановою головного державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень відділу ГУЮ у
Волинській області від 25 червня 2011 року
виконавчий лист про стягнення з ПТ
ломбарду «Золоті терези» на користь
ОСОБА_6 16 663 дол. США повернуто без
виконання у зв'язку з відсутністю майна
у Горохівській філії ПТ ломбарду
«Золоті терези».

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб - підприємців
засновниками ПТ ломбард «Золоті
терези» є ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14,
ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Вироком Локачинського районного суду
Волинської області від 22 грудня 2011 року
ОСОБА_11 було визнано винною у скоєнні
злочинів, передбачених ст. ст. 190, 191, 27, 28,
202, 358, 364, 366 КК України, із покаранням у
виді позбавлення волі на строк 7 років 6
місяців з конфіскацією всього майна, що
є власністю засудженої, та з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані із підприємницькою
діяльністю по наданню фінансових
послуг та посад, пов'язаних з обліком,
управлінням та розпорядженням
матеріальними цінностями, на строк 3
(три) роки; ОСОБА_14 було визнано винною у
скоєнні злочинів, передбачених ст. ст.
28, 202, 364, 366 КК України, із покаранням у
виді 5 років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані із підприємницькою
діяльністю по наданню фінансових
послуг на строк 3 роки, але відповідно
до ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_14
звільнено від відбування покарання у
виді позбавлення волі, якщо вона
протягом 3 років не вчинить нового
злочину і виконає покладені на неї
обов'язки: повідомлятиме органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання, роботи,
періодично з'являтиметься для
реєстрації в ці органи.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
вироком Локачинського районного суду
Волинської області від 22 грудня 2011 року
встановлено, що злочинними діями
учасників товариства ОСОБА_11 та ОСОБА_14
завдано істотної шкоди охоронюваним
законом правам, свободам та інтересам
окремих громадян, в тому числі і
позивачу; угоду про внесення
членського внеску було укладено
позивачем з учасником товариства
ОСОБА_14; інші учасники товариства
ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_8 не укладали угод про отримання
вкладу, тому вважав, що лише учасники
повного товариства ОСОБА_11 та ОСОБА_14 є
належними відповідачами у справі та
відповідно до ст. 124 ЦК України повинні
нести відповідальність за його
зобов'язаннями.

Погоджуючись із задоволенням позову
частково, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що між ОСОБА_6, як
потерпілою від злочину, та засудженими
ОСОБА_11 та ОСОБА_14, як заподіювачами
шкоди, виникли деліктні відносини, які
регулюються ст. ст. 1166, 1190 ЦК України,
тому, крім засуджених ОСОБА_11 та
ОСОБА_14, які злочинним шляхом
заволоділи грошовими коштами позивача,
інші учасники повного товариства, які
не мають відношення до цих коштів, не
можуть нести цивільно-правову
відповідальність перед потерпілою в
порядку ст. ст. 119, 124 ЦК України за
зобов'язаннями, які вказана юридична
особа на себе не брала.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 11 ЦК України
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, а отже, підставою
цивільно-правової відповідальності як
обов'язку відшкодувати шкоду є
заподіяння майнової шкоди. Цивільні
права та обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Зобов'язання із заподіяння шкоди - це
правовідношення, у силу якого одна
сторона (потерпілий) має право вимагати
відшкодування заподіяної шкоди, а інша
сторона (боржник) зобов'язана
відшкодувати заподіяну шкоду в повному
розмірі. Загальні положення про
відшкодування заподіяної майнової
шкоди закріплені в нормах ст. 1166 ЦК
України. Відповідно до ст. 1190 ЦК України
особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 619 ЦК України
договором або законом може бути
передбачена поряд із відповідальністю
боржника додаткова (субсидіарна)
відповідальність іншої особи. До
пред'явлення вимоги особі, яка несе
субсидіарну відповідальність,
кредитор повинен пред'явити вимогу до
основного боржника. Якщо основний
боржник відмовився задовольнити
вимогу кредитора або кредитор не
одержав від нього в розумний строк
відповіді на пред'явлену вимогу,
кредитор може пред'явити вимогу в
повному обсязі до особи, яка несе
субсидіарну відповідальність.

Відповідно до ст. 119 ЦК України повним є
товариство, учасники якого відповідно
до укладеного між ними договору
здійснюють підприємницьку діяльність
від імені товариства і солідарно
несуть додаткову (субсидіарну)
відповідальність за його
зобов'язаннями усім майном, що їм
належить.

Суд апеляційної інстанції, дійшовши
висновку про те, між позивачем ОСОБА_6,
як потерпілою від злочину, та
засудженими ОСОБА_11 і ОСОБА_14, як
заподіювачами шкоди, виникли деліктні
правовідносини, залишив поза увагою ту
обставину, що, звертаючись до суду,
позивач ОСОБА_6 обґрунтовувала свої
вимоги тим, що наявність зобов'язання
ПТ ломбарду «Золоті терези» перед
позивачем встановлена рішенням
Горохівського районного суду
Волинської області від 20 серпня 2009
року, що набрало законної сили, однак у
повного товариства відсутнє майно для
задоволення її вимог як стягувача за
вказаним рішенням та не врахував, що
відповідальність учасників повного
товариства за його зобов'язаннями
встановлена ст. 124 ЦК України та ч. 1 ст. 74
Закону України «Про господарські
товариства», що виключає застосування
до цих правовідносин норм
матеріального права, які передбачають
відповідальність у деліктах.

Відповідно до ст. 124 ЦК України у разі
недостатності у повного товариства
майна для задоволення вимог кредиторів
у повному обсязі учасники повного
товариства солідарно відповідають за
зобов'язаннями товариства усім своїм
майном, на яке може бути звернене
стягнення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі.

Отже, задовольняючи позов частково
лише до двох учасників повного
товариства, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, не звернув уваги на те, що в даному
випадку законом встановлений обов'язок
всіх учасників повного товариства
нести солідарну відповідальність за
зобов'язаннями товариства; позивач,
звернувшись до суду, вимагав виконання
обов'язку в повному обсязі від усіх
учасників повного товариства.

Разом з тим Цивільний кодекс України,
який є основним актом цивільного
законодавства, регулює особисті
немайнові та майнові відносини
(цивільні відносини), засновані на
юридичній рівності, вільному
волевиявленні, майновій самостійності
їх учасників. У тому числі цей Кодекс
поширюється на господарські відносини,
що мають вказані ознаки.

При вирішенні даної справи судами не
враховано положення ч. 2 ст. 9 ЦК України,
якою встановлено, що законом можуть
бути передбачені особливості
регулювання майнових відносин у сфері
господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України
«Про господарські товариства» якщо при
ліквідації повного товариства
виявиться, що наявного майна не
вистачає для сплати всіх боргів, за
товариство у недостатній частині
несуть солідарну відповідальність
його учасники усім своїм майном, на яке
відповідно до законодавства України
може бути звернено стягнення.

Обставини щодо наявності підстав для
застосування додаткової
(субсидіарної) відповідальності
учасників повного товариства за його
зобов'язаннями перед позивачем,
передбачені ст. 74 Закону України «Про
господарські товариства», судами
першої та апеляційної інстанцій не
досліджувалися.

За таких обставин ухвалені у справі
рішення судів не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування
судових рішень з направленням справи
на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Горохівського районного суду
Волинської області від 24 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 05 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.
І. Наумчук