Справа № 199/3095/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

02 вересня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Подорець
О.Б.

за участю секретаря
Голубніченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, де треті особи - Орган
опіки та піклування
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
про усунення перешкод у здійсненні
права користування та розпорядження
майном та виселення без надання іншого
житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження майном
та виселення без надання іншого
житлового приміщення. В ході судового
розгляду уточнила позовні вимоги та
подала позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, де третя особа - Орган опіки та
піклування Амур-Нижньодніпровської
районної у м. Дніпропетровську ради,
про усунення перешкод у здійсненні
права користування та розпорядження
майном та виселення без надання іншого
житлового приміщення, посилаючись на
те, що відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 04
червня 2013 року, виданого державним
нотаріусом Шостої дніпропетровської
державної нотаріальної контори Леон
І.О. та зареєстрованого в реєстрі під №
5-376 позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 частина
домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті її
батька ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.
Позивач виявила бажання особисто
користуватися належним їй майном, але
з'ясувала, що в ? частині домоволодіння
АДРЕСА_1 проживають відповідачі по
справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

На неодноразові усні вимоги позивача
звільнити належне їй на праві
власності житлове приміщення
відповідачі відмовляються виселятися,
а також погрожують знищенням ? частини
житлового будинку АДРЕСА_1, якщо
позивач буде вживати будь-які заходи
щодо їх примусового виселення.
Вважаючи на неможливе виселення
відповідачів добровільно, позивачка
26.11.2013 звернулася до АНД РВ ДМУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області з
заявою про вчинення кримінального
правопорушення та просила притягнути
до кримінальної відповідальності
відповідачів.

03.04.2014 ОСОБА_1 підготувала письмову
вимогу ОСОБА_2 та членам її сім'ї, яку
рекомендованим листом з повідомленням
відправила за адресою: АДРЕСА_1 та
вкотре вимагала від зазначених осіб
негайно звільнити належну їй ? частину
житлового будинку АДРЕСА_1 та забрати з
будинку всі належні їм речі. Дана
вимога була отримала ОСОБА_2 10.04.2014
особисто, однак була залишена без
відповіді та задоволення вимог
позивача.

Крім того, договір найму ? частини
будинку АДРЕСА_1 з попереднім власником
ОСОБА_9 та з теперішнім власником
будинку ОСОБА_1 відповідачі не
укладали, а відтак відсутні правові
підстави відповідачів для
користування житловим приміщенням.

Оскільки проживання останніх
перешкоджає позивачу в користуванні та
розпорядженні її власністю, з
урахуванням уточнених позовних вимог
просила суд усунути їй перешкоди у
здійсненні права користування та
розпорядження майном, а саме ? частиною
домоволодіння АДРЕСА_1, загальною
площею 44,5 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м.,
що складається з кухні, вітальні та
двох житлових кімнат, шляхом виселення
з будинку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
без надання іншого жилого приміщення
та стягнути з відповідачів судові
витрати.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
24 липня 2014 року до участі у справі
залучено в якості третіх осіб ОСОБА_6,
ОСОБА_7.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_10 та позивач ОСОБА_1
позов підтримали в повному обсязі,
надали пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві, просили
позов задовольнити.

В судове засідання 02 вересня 2014 року
позивач та представник позивача не
з'явилися, останнім надано заяву щодо
розгляду справи 02 вересня 2014 року за
його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не
визнали, пояснивши, що з ОСОБА_9 у них
була домовленість про продаж спірного
домоволодіння, за що ними були передані
кошти, але домоволодіння так і не було
оформлене за договором
купівлі-продажу. Майже 10 років
відповідачі проживають у даному
домоволодінні, користуються ним і
вважають, що не повинні його звільняти.

В судове засідання 02 вересня 2014 року
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
з'явилися, останнім надано заяву щодо
перенесення справи у зв'язку із
хворобою ОСОБА_2

Оскільки всі сторони по справі надали
свої пояснення з приводу заявлених
позовних вимог, надали пояснення при
дослідженні письмових матеріалів
справи, суд вважає за можливе закінчити
розгляд справи за відсутності не
з'явившихся учасників процесу.

Інші відповідачі та треті особи в
судові засідання не з'явилися,
повідомлені належним чином, про
причини неявки суд не сповістили.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
скористалися правом подання письмових
заперечень проти позову або
зустрічного позову.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу 02 вересня 2014 року не
здійснюється.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України та
ст.1 Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції»,
закріплено право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
? частина домоволодіння АДРЕСА_1
належить на праві власності ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом від 04 червня
2013 року, виданого державним нотаріусом
Шостої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Леон І.О. та
зареєстрованого в реєстрі під № 5-376.
(а.с.9).

В даному домоволодінні без реєстрації
проживають відповідачі по справі -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що
підтверджується довідкою №10210
квартального комітету № 9 від 19.06.2014
(а.с.56).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - жилий будинок, садиба,
квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Правом власності є право особи на
річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316
ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України
передбачено, що власникові, належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності (ч. 1
ст.386 ЦК України).

На підставі ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Стаття 9 ЖК України передбачає, що
житлові права громадян охороняються
законом, за винятком випадків, коли
вони здійснюються в суперечності з
призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій.

Виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом (ч. 1 ст.109 ЖК
України).

Суд не може погодитися з посиланнями
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проте, що
вони набули право власності даним
житловим приміщенням шляхом передачі
ОСОБА_9 коштів, оскільки доказів цим
обставинам суду не надано. Не надано
доказів укладенні договорів
купівлі-продажу з попереднім власником
ОСОБА_9, не надано доказів укладання з
останнім договорів на користування
спірним житловим приміщенням, не
надано доказів укладання договорів на
користування спірним домоволодінням з
іншими співвласниками - третіми
особами ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Не зважаючи на роз'яснення
відповідачам їх права на подання
зустрічного позову, подання письмових
доказів та виклик свідків, останні не
скористалися зазначеними правами.

Крім того, заявляючи про набуття права
користування спірним домоволодіння,
відповідач ОСОБА_2 залишає за собою
право користування іншим житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_2.

За таких підстав, на підставі наданих
сторонами доказів, суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог про усунення перешкод у
користуванні власністю та виселення
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 із спірного домоволодіння без
надання їм іншого жилого приміщення.

З урахуванням результату розгляду
справи та у відповідності до вимог ст.88
ЦПК України слід стягнути з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені нею
судові витрати у вигляді сплаченого
судового збору в розмірі по 60 грн. 90 коп.
з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214-215, 222, 88
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, де треті особи - Орган опіки та
піклування Амур-Нижньодніпровської
районної у м. Дніпропетровську ради,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження майном та виселення без
надання іншого житлового приміщення -
задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в
користуванні власністю - ? частиною
домоволодінням АДРЕСА_1, загальною
площею 44,5 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з ? частини
домоволодінням АДРЕСА_1, загальною
площею 44,5 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м.
без надання іншого житлового
приміщення.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
понесені нею судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору в розмірі по
60 (шістдесят) грн. 90 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.Б.Подорець