Справа № 201/4366/14-ц (2/201/1390/2014)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 серпня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді -
Черновського Г.В.,

при секретарі -
Шнейдеріс А.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу
№ 201/4366/14-ц (2/201/1390/2014) за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 3-4).

Позивач у позовній заяві в
обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що 19 січня 2014 року у м.
Дніпропетровську в районі е/о 59
відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля «Фіат
Добло Панорама», д/н НОМЕР_1, під
керування ОСОБА_2, автомобіля «Мазда-6»,
д/н, НОМЕР_12, під керуванням водія
ОСОБА_3, автомобіля «Шевроле-Епіка», д/н
НОМЕР_13, під керуванням водія ОСОБА_4,
автомобіля «Тойота-RAV-4», д/н НОМЕР_14, під
керуванням водія ОСОБА_5, та належного
ОСОБА_1, автомобіля «Фіат Добло
Панорама», д/н НОМЕР_1, автомобіля
«ВАЗ-21053», д/н НОМЕР_15, під керуванням
водія ОСОБА_6 та автомобіля «Форд
Транзит», д/н НОМЕР_5, під керуванням
водія ОСОБА_7 Винуватцем даної
дорожньо-транспортної пригоди за
рішенням суду була визнана ОСОБА_2 ПрАТ
«СК ПЗУ Україна» позивачці було
виплачено страхове відшкодування у
сумі 49 750,00 грн., оскільки розмір
загальної шкоди, спричиненої
автомобілю, належного ОСОБА_1,
внаслідок зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди
становить 75 756,66 грн., відповідач в
добровільному порядку не відшкодовує
завдану її діями матеріальну шкоду,
ОСОБА_1 звернулась до суду з даним
позовом та просила суд стягнути на свою
користь з відповідача 26 006,66 грн. в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, 20 000,00 грн. - в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а також
- суму витрат по сплаті судового збору
(а. с. 3-4).

Представник позивача надав суду заяву
про розгляд даної цивільної справи за
відсутності сторони позивача, в заяві
вказав, що позовні вимоги підтримує у
повному обсязі, проти заочного
розгляду справи не заперечує (а. с. 58).

Відповідач у судове засідання не
з'явилась, про час, дату та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, про причини неявки суду
не повідомила.

За викладених обставин суд, відповідно
до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за
можливе розглянути справу в заочному
порядку.

Дослідивши матеріали даної цивільної
справи, судом були встановлені
наступні факти.

Згідно з постановою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
28 січня 2014 року відносно ОСОБА_2,
останню було визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулась 19 січня 2014 року, а саме:
ОСОБА_2 19 січня 2014 року о 12 годині 00
хвилин, керуючи транспортним засобом
«Фіат Добло Панорама» д/н НОМЕР_6,
рухаючись в районі е/о 59 по мосту № 2 в м.
Дніпропетровську, при виникненні
небезпеки для руху, не вжила заходів
для зменшення швидкості аж до повної
зупинки транспортного засобу та перед
зміною напрямку руху вліво не
переконалась, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки іншим
учасникам руху, внаслідок чого
допустила зіткнення з транспортним
засобом «Мазда-6» д/н НОМЕР_7, під
керуванням водія ОСОБА_3, та з
транспортним засобом «Шевролє Епіка»
д/н НОМЕР_8, під керуванням водія ОСОБА_4,
які рухались ліворуч в попутному
напрямку, після чого транспортний
засіб «Мазда-6» д/н НОМЕР_7 продовжив
некерований рух праворуч та скоїв
наїзд на стоячий транспортний засіб
«Тайота RAV 4» д/н НОМЕР_9 під керуванням
водія ОСОБА_5 Після зіткнення
транспортний засіб «Фіат Добло
Панорама» д/н НОМЕР_6 продовжив рух та
скоїв зіткнення з транспортним засобом
«ВАЗ-21053» д/н НОМЕР_10 під керуванням
водія ОСОБА_6, який рухався праворуч, в
результаті чого транспортний засіб
«ВАЗ-21053» д/н НОМЕР_10 продовжив
некерований рух та скоїв зіткнення з
транспортним засобом «Мазда 6» д/н
НОМЕР_7 та транспортним засобом «Тайота
RAV 4» д/н НОМЕР_9, та огорожею мосту. Потім
транспортний засіб «Тайота RAV 4» д/н
НОМЕР_9 продовжив некерований рух та
скоїв наїзд на транспортний засіб
«Форд Транзит» д/н НОМЕР_11 під
керуванням водія ОСОБА_7, який стояв
попереду в попутному напряму. Своїми
діями ОСОБА_2 порушила п. 10.1, п. 12.3 Правил
дорожнього руху України, спричинивши
матеріальний збиток та механічні
пошкодження зазначеним транспортним
засобам та огорожі моста (а. с. 7).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власницею автотранспортного засобу
«Тайота RAV 4» д/н НОМЕР_9, що
підтверджується матеріалами справи (а.
с. 59).

З висновку № 1742 експертного
дослідження автотоварознавця по
визначенню вартості матеріального
збитку КТЗ від 07 лютого 2014 року,
вбачається, що розмір матеріального
збитку, спричинено власнику автомобіля
«Тайота RAV 4» д/н НОМЕР_9 внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
становить 75 756,66 грн. з урахуванням
втрати товарної вартості колісного
транспортного засобу (а. с. 9-35).

Також судом встановлено, що ПрАТ «СК
«ПЗУ Україна» на банківський рахунок
відкритий на ім'я ОСОБА_8 були
перераховані грошові кошти у сумі 49 750,00
грн. в якості страхового відшкодування
(а. с. 8).

Правовідносини, які виникли між
сторонами врегульовані нормами
Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено,
що обов'язок із доказування
покладається також на осіб, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси. Тобто,
процесуальними нормами встановлено як
право на участь у доказуванні, так і
обов'язок із доказування обставин при
невизнані них сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, що
випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Зокрема
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України,
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1192 встановлено, що з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її внатурі або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі.

Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних засобів» у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, тощо.

Оцінюючи дослідженні у судовому
засіданні докази у їх сукупності щодо
вимог позивача до відповідача стосовно
стягнення матеріального збитку у сумі
26 006,66 грн., спричиненого діями
відповідача внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
відбулась 19 січня 2014 року, враховуючи
висновок № 1742 експертного дослідження
автотоварознавця по визначенню
вартості матеріального збитку КТЗ від
07 лютого 2014 року, яким розмір
матеріальної шкоди визначений у сумі 75
756,66 грн., а також те, що позивачу було
виплачено страхове відшкодування у
сумі 49 750,00 грн., суд вважає вимоги в цій
частині обґрунтованими та вважає за
необхідне задовольнити їх у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України
встановлено, що моральна шкода завдана
фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Вирішуючи вимоги позивача до
відповідача ОСОБА_9 щодо відшкодування
моральної шкоди суд виходить з того, що
внаслідок ДТП, позивачу була завдана
моральна шкода, яка полягає у втраті
душевного спокою позивача, перебуванні
у стані стресу, витраті часу та зусиль
для відновлення попереднього стану
здоров'я, враховуючи ступінь душевних
страждань позивача, суд вважає
можливим позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково, стягнувши з
ОСОБА_2 як з винуватця
дорожньо-транспортної пригоди на
користь позивача у рахунок
відшкодування моральної шкоди 3 000, 00
грн.

Вирішуючи питання, щодо розподілу
судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК
України і приймаючи до уваги результат
вирішення справи, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідачів на
користь позивача понесення останнім
витрати по сплаті судового збору у сумі
260,07 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 226 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 26 006 (двадцять шість тисяч шість)
грн. 66 коп., в рахунок відшкодування
моральної шкоди - 3 000 (три тисячі) грн.. 00
коп., в рахунок повернення витрат по
сплаті судового збору - 260 (двісті
шістдесят) грн.. 07 коп., а разом 29 266
(двадцять дев'ять тисяч двісті
шістдесят шість) грн.. 73 коп.

У задоволенні решти позову -
відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії. В разі
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення заочне
рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України, а саме: рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой