Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі суддів:
Чужі Ю.Г. (головуючий), Леска В.В.,
Кондора Р.Ю., при секретарі Марчишаку
Ю.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Закарпатського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності на рішення
Берегівського районного суду від 30
липня 2014 року по справі за позовом
Закарпатського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в
порядку регресу,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року Закарпатське обласне
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (далі - Фонд) звернулося
в суд з даним позовом, мотивуючи його
тим, що 04.05.2013 року в м. Берегове з вини
ОСОБА_3 сталося зіткнення автомобіля
марки Chery Elara А21, р.н. НОМЕР_3 під його
керуванням та автомашини ВАЗ 2171 р.н.
НОМЕР_2.

В результаті ДТП громадянин ОСОБА_4
отримав тілесні ушкодження та
тимчасово втратив працездатність на
період з 07.05.2013 року по 27.05.2013 року.

На підставі листка непрацездатності
позивач виплатив ОСОБА_4 допомогу по
тимчасовій непрацездатності, що
компенсувала йому втрачений заробіток
в розмірі 1833,37 грн.

Посилаючись на те, що діями відповідача
завдано шкоду Фонду в розмірі
виплаченого відшкодування, просило
стягнути з ОСОБА_3 в порядку регресу
1833,37 грн.

Рішенням Берегівського районного суду
від 30 липня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В обґрунтування апеляційної скарги
Фонд посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, в зв'язку з
чим ставить питання про скасування
рішення місцевого суду та ухвалення
нового рішення про задоволення позову.

В порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа
розглянута у відсутності відповідача,
який належним чином повідомлений про
час і місце розгляду справи.

Заслухавши представника апелянта -
ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд, відповідно до
вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову
місцевий суд, виходив з того, що ОСОБА_3
вчинив адміністративне
правопорушення, а позивач не надав
доказів скоєння відповідачем злочину,
яке б свідчило про виникнення у Фонду
права зворотної вимоги до винної особи.

Проте з таким висновком місцевого суду
погодитися в повній мірі не можна.

Матеріалами справи встановлено, що
04.05.2013 року в м. Берегове з вини
відповідача сталося зіткнення
автомобіля марки Chery Elara А21, р.н. НОМЕР_3
під його керуванням та автомашини ВАЗ
2171 р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4

Дана обставина стверджується
постановою Берегівського районного
суду від 23.07.2013 року про притягнення
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності.

Також встановлено, що на підставі
листка непрацездатності Фонд виплатив
ОСОБА_4 допомогу по тимчасовій
непрацездатності в розмірі 1833,37 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Указана норма міститься у главі 82 ЦК
України й регулює відносини щодо
відшкодування шкоди. Дана норма
передбачає право регресу особи в разі,
якщо вона відшкодувала потерпілому
шкоду, завдану іншою особою в рамках
деліктних правовідносин між нею та
потерпілим.

Разом з тим, правовідносини, пов'язані з
страхуванням різних видів, регулюються
нормами глави 67 ЦК України. У ст. 980 ЦК
України передбачено предмет договору
страхування, а в ст. 999 ЦК України
визначено, що до відносин, які
випливають із обов'язкового
страхування, застосовуються положення
цього Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного законодавства.

Відповідно до цієї норми до страховика
переходить право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки про
відшкодування шкоди, лише в разі
виплати страхового відшкодування за
договором майнового страхування. У
разі проведення страхових виплат за
договором особистого страхування
(життя, здоров'я, працездатності,
пенсійного забезпечення) таке право
вимоги страховика до особи,
відповідальної за заподіяння шкоди, не
передбачено.

Отже, оскільки страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності є
обов'язковим особистим страхуванням,
ні Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", ні норми глави 67 ЦК України
не передбачають право страховика, який
сплатив страхове відшкодування особі,
застрахованій за договором
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, на звернення
з вимогою до винної особи про
відшкодування сплачених
застрахованому страхових сум.

Аналогічна правова позиція наведена
зокрема у постановах Верховного Суду
України від 12.09.2011 року № 6-21цс11, від
11.03.2014 № 3-3гс14.

Відтак, здійснення Фондом виплати
допомоги (матеріального забезпечення)
у разі настання страхового випадку
застрахованій особі не є
відшкодуванням шкоди в розумінні
статті 1166 ЦК України.

Тому, Фонд не є особою, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, а отже, не
набуває права зворотної вимоги до
винної особи згідно з частиною 1 статті
1191 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позов Фонду є безпідставним, а тому в
його задоволенні слід відмовити.

Невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального права, відповідно
до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є
підставою для зміни рішення суду
першої інстанції в частині правового
обґрунтування щодо підстави для
відмови в задоволенні позову Фонду.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Змінити рішення Берегівського
районного суду від 30 липня 2014 року в
частині правового обґрунтування
підстав для відмови в задоволенні
позову Закарпатського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди в порядку регресу.

Резолютивну частину рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: