У х в а л а

22 вересня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4,
подану представником - ОСОБА_5, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визначення часток у праві
спільної часткової власності та виділ
частки із майна, що є у спільній
частковій власності,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулись до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що їм на праві
власності належить по 37/200 часток
житлового будинку АДРЕСА_1. По 27/200
часток вказаного будинку належить
ОСОБА_3, ОСОБА_4 За будинком закріплена
земельна ділянка, площею 1 326 кв. м. Також
що до складу вказаного
будинковолодіння входив житловий
будинок літ. Б. При цьому 36/100, що
дорівнює 72/200, належали ОСОБА_9, який
виділив свою частку, до якого ввійшов
вказаний будинок під літ. Б, та присвоїв
йому іншу адресу. Зазначали, що на
земельній ділянці, на якій
розташований спірний будинок є
самочинні споруди: гараж літ. С, сарай
літ. Н, сарай літ. О, які зроблені без
їхньої згоди та без погодження у
встановленому законом порядку проекту.

З урахуванням вищевикладеного,
позивачі, уточнивши позовні вимоги,
просили суд визначити розмір часток у
домоволодінні АДРЕСА_1, виділити в
натурі належні частки житлового
будинку АДРЕСА_1; визначити порядок
користування земельною ділянкою,
площею 1 326 кв. м за адресою: АДРЕСА_1
згідно І варіанту порядку користування
земельною ділянкою у висновку експерта
від 17 вересня 2013 року, додаток № 2.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 31 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 18 лютого 2014 року, позов ОСОБА_6,
ОСОБА_7 задоволено. Визначено розмір
часток у домоволодінні АДРЕСА_1 та
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на момент виділу
наступним чином:

ОСОБА_6 - 289/1000 часток, ОСОБА_7 - 289/1000
часток, ОСОБА_3 - 211/1000 часток, ОСОБА_4 -
211/1000 часток.

Виділено в натурі належні ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 частки (567/1000) житлового будинку
АДРЕСА_1 згідно додаткового варіанту
розподілу житлового будинку у висновку
експерта за результатами проведення
додаткової будівельно-технічної
експертизи № 1869 від 17 вересня 2013 року, а
саме: квартиру № 2 - по основній частці
житлового будинку

літ. «А» - приміщення 1-3, площею 11,9 кв.м
1-4, площею 18,2 кв.м, загальною площею 30,1
кв.м; жилу прибудову літ А1 загальною
площею 38,3 кв.м; по надвірним спорудам:
прибудову літ а1 ; сарай літ. Д; сарай літ
Н; сарай літ. О; вбиральню літ. З; навіс
літ. Т; ганок до літ а1 ; козирок до літ а1
; замощення літ. І; частину (1/2) замощення
літ. II: частину (1/2) хвіртки літ. № 19;
зливну яму

літ. № 20; частину (1/2) воріт № 7.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
компенсацію за відхилення від
ідеальної частки у розмірі 2 689 грн. 50
коп.

Право власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на
11/1000 частки житлового будинку АДРЕСА_1
припинено з дня отримання зазначеної
компенсації.

Зобов'язано виконати наступні
переобладнання: ОСОБА_3 та ОСОБА_4
закласти дверний отвір між
приміщеннями 1-2 та 1-3;

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за власний кошт
влаштувати дверні отвори між
приміщеннями 1-3 та 3-3, 1-4 та 2-4; ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за власні
кошти обладнати кожній свої виділені
квартири роздільними системами
енергозбереження, водо- та
газопостачання, каналізації.

Визначено порядок користування
земельною ділянкою, площею

1 326 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 згідно І
варіанту порядку користування
земельною ділянкою (відповідно до
додаткового варіанту розподілу
житлового будинку) у висновку експерта
за результатами проведення додаткової
будівельно-технічної експертизи № 1869
від 17 вересня 2013 року, додаток № 2, а
саме: виділено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в
особисте користування земельні
ділянки S-4, площею 396,2 кв.м, S-5, загальною
площею 28,4 кв.м; виділено ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в особисте користування
земельні ділянки S-2, площею 132,6 кв.м, S-3,
загальною площею 121 кв.м, S-6, площею 40
кв.м.

Земельну ділянку S-1, площею 122,8 кв.м,
залишено у загальному користуванні.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 квітня 2014 року
відмовлено ОСОБА_3,

ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5, у
відкритті касаційного провадження у
вказаній справі.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3, ОСОБА_4, подана представником -
ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ст. ст.
183, 358, 379, 380, 382 ЦК України, що потягло, на
думку заявників, ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від

15 лютого 2012 року та від 25 квітня 2012 року,
постанову Верховного Суду України від 3
квітня 2013 року.

У п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути, зокрема, рішення судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, ухвалені як судом
касаційної інстанції.

Оскільки постанову Верховного Суду
України від 3 квітня 2013 року прийнято
Верховним Судом України не як судом
касаційної інстанції, тому на неї не
може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Із доданих до заяви ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 лютого 2012 року та від

25 квітня 2012 року випливає різне
визначення предмета регулювання
правових норм, різні підстави та зміст
позовних вимог й різні фактичні
обставини у порівнянні з судовим
рішенням, яке оскаржується.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення
часток у праві спільної часткової
власності та виділ частки із майна, що є
у спільній частковій власності за
заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_5, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від

22 квітня 2014 року до провадження
Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С. Ф. Хопта

М.Є. Червинська