Справа № 606/509/14-ц
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2014 року

м.Теребовля

Теребовлянський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Теребовлі
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із
позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в
якій просить стягнути солідарно
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 2552.20 доларів США (еквівалент
яких у національній валюті України
складає 20392.11 грн.), з яких 2271.15 доларів
США - проценти за користування
кредитом, 281.05 доларів США - штрафи
(фіксована частина та процентна
складова), а також судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала із
мотивів, викладених у позові, вказавши,
що сума заборгованості, яку позивач
просить стягнути із відповідачів,
виникла за період з 27 січня 2010 року по 21
квітня 2013 року, кредитний договір від 11
серпня 2008 року № 243313 -CRED, укладений між
банком та ОСОБА_1, не розірвано, а тому
зобов»язання за цим договором
продовжують існувати. Позов просить
задовольнити та стягнути із
відповідачів судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 позову не визнала,
вказавши суду про те, що рішенням
Теребовлянського районного суду
Тернопільської області від 14 червня 2010
року із неї та ОСОБА_2 вже стягнуто
заборгованість за вказаним кредитним
договором, а тому підстав для
повторного стягнення цієї
заборгованості немає. У задоволенні
позову просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 про час і місце
судового засідання повідомлялась
належним чином, однак повторно до суду
не з"явилась і не повідомила про
причини своєї неявки.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у
справі, встановив наступні факти.

11.08.2008 року між ЗАТ комерційний банк
«ПриватБанк» (в даний час публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № 243313- СRED (надалі
кредитний договір), відповідно до якого
відповідач отримала кредит у розмірі
2100 доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 05.08.2010 року.

Погашення кредиту і сплати відсотків
за користування кредитом здійснюється
відповідно до графіка погашення
кредиту і відсотків, який є додатком № 1
до кредитного договору № 243313- СRED від 11
серпня 2008 року.

Відповідно до п.2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 кредитного
договору ОСОБА_1 взяла на себе
обов»язки використати кредитні кошти
за цільовим призначенням, сплачувати
відсотки за користування кредитом,
здійснювати погашення кредиту в дату
сплати, яка встановлена графіком
погашення кредиту і відсотків.

Згідно з п.4.3 кредитного договору при
порушенні позичальником обов»язків по
погашенню кредиту, передбачених п.1.4,
2.2.3, 2.2.16, 2.3.3, 2.4.1, 4.11 договору,
позичальник сплачує банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48%
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості.

Також при порушенні позичальником
будь-якого із грошових зобов"язань,
передбачених кредитним договором,
більш ніж на 120 днів, у зв"язку з чим банк
буде змушений звернутися до суду,
відповідач погодилась сплачувати
банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від
суми позову (п.6.6).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов"язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У судовому засіданні з"ясовано, що у
терміни, встановлені кредитним
договором, взяті на себе зобов»язання,
відповідач ОСОБА_1 належним чином не
виконала, внаслідок чого у неї станом
на 21 квітня 2013 року виникла
заборгованість за таким договором у
розмірі 5276.32 доларів США (еквівалент
яких у національній валюті України
складає 42157.82 грн.), з яких 1720.86 доларів
США - заборгованість за кредитом, 3570.62
доларів США - заборгованість за
процентами за користування кредитом,
31.29 долар США - штраф (фіксована
частина), 264.57 доларів США. - штраф
(процентна складова).

Рішенням Теребовлянського районного
суду Тернопільської області від 14
червня 2010 року із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
користь позивача стягнуто
заборгованість за вказаним кредитним
договором у розмірі 2724.12 доларів США,
еквівалент яких у національній валюті
України складає 21765.71 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні пояснила, що сума
заборгованості, яка стягнута вказаним
судовим рішенням утворилась у
відповідачів за період з 11 серпня 2008
року по 26 січня 2010 року. Оскільки
кредитний договір між сторонами
розірвано не було, зобов»язання, які
випливають із нього продовжили
існувати, тому у відповідачів виникла
заборгованість за період 27 січня 2010
року по 21 квітня 2013 року у розмірі 2552.20
доларів США, що повністю узгоджується
із вимогами, викладеними у п.2.2.4
(позичальник зобов»язався здійснити
повну сплату відсотків і винагороди не
пізніше дня фактичного повного
погашення кредиту). Крім того,
представник позивача вказала, що в
даний час відбувається виконання
судового рішення від 14 червня 2008 року у
примусовому порядку, кредит не
погашено, оскільки погашення
відбувається шляхом внесення коштів на
рахунок.

Для забезпечення виконання
зобов»язань, що випливають із
кредитного договору, між ЗАТ
комерційний банк «ПриватБанк» (в даний
час публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПРИВАТБАНК») та
ОСОБА_2 укладено договір поруки від 11
серпня 2008 року № 41688, відповідно до п.2
якого поручитель відповідає перед
кредитором за виконання обов»язків за
кредитним договором в тому ж розмірі,
що і боржник, включаючи сплату кредиту,
відсотків, нарахованих за користування
кредитом, винагород, штрафів, пені та
інших платежів, відшкодування збитків.

24 квітня 2013 року позивачем
відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2
надіслано повідомлення про
необхідність погашення
заборгованості, яка виникла у ОСОБА_1 за
кредитним договором № 243313- СRED від 11
серпня 2008 року, однак ні ОСОБА_1, ні
ОСОБА_2 заборгованості за вказаним
договором не погасили.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов»язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Добровільно повернути зазначену суму
боргу за кредитним договором
відповідачі відмовились.

Статтями 526, 625 ЦК України передбачено,
що зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.
Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов»язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Згідно з п.17 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин»
наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК.

З огляду на встановлені у судовому
засіданні обставини та вимоги закону
суд не приймає до уваги твердження
відповідача ОСОБА_1 про відсутність у
неї заборгованості за кредитним
договором від № 243313- СRED від 11 серпня 2008
року розмірі 2552.20 доларів США, оскільки
вказаний кредитний договір між
сторонами не розірвано, зобов»язання,
які випливають із нього, продовжують
існувати, вказана сума заборгованості
утворилась за період 27 січня 2010 року по
21 квітня 2013 року і не стягнута рішенням
Теребовлянського районного суду від 14
червня 2010 року.

Таким чином, аналізуючи докази у
справі, суд вважає, що відповідачами
ОСОБА_1, ОСОБА_2 порушені права
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК», які
підлягають захисту шляхом задоволення
позовних вимог ПАТ комерційний банк
«ПРИВАТБАНК».

Керуючись ст.10, 11, 60, 88, 179, 209, 212,
214-215, 218 ЦПК України, ст.526,554,625, 1048, 1050, 1054
Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 11 серпня 2008 року № 243313-
СRED задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно в
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» заборгованість за
кредитним договором від 11 серпня 2008
року № 243313- СRED в розмірі 2552.20 доларів
США, еквівалент яких у національній
валюті України складає 20292.11 грн.

Стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2, з кожної, в
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» по 121.80 грн. судового збору

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Тернопільської області через
Теребовлянський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя