Ухвала

08 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.
суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М., розглянувши
заяву, подану представником ОСОБА_6 -
ОСОБА_7, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 липня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів на утримання дружини та
дитини,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_8 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_6 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів на утримання дружини та
дитини.

З урахуванням уточнених позовних
вимог, позивач просила стягнути з
відповідача аліменти на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини усіх
видів його доходів щомісячно,
починаючи з моменту звернення до суду з
позовом та до повноліття дитини, а
також просила стягнути аліменти на
утримання дружини в розмірі ј частини
усіх видів його доходів щомісячно до
досягнення дитиною трирічного віку.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 26 вересня 2013 року
позовну заяву ОСОБА_8 в частині
розірвання шлюбу залишено без
розгляду.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1
500 грн щомісячно на користь ОСОБА_8 на
утримання дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1,
починаючи з дня подачі позову - 14 серпня
2013 року до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1
200 грн щомісячно на користь ОСОБА_8 до
досягнення дитиною ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку,
починаючи з дня подачі позову, а саме з
14 серпня 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_2
включно.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
19 лютого 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено у
справі нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти у розмірі 5
тис. грн щомісячно на користь ОСОБА_8 на
дочку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з
14 серпня 2013 року до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти у розмірі 2
тис. грн щомісячно на користь ОСОБА_8 до
досягнення дочкою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1,
трирічного віку, починаючи з 14 серпня
2013 року.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 липня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено,
рішення апеляційного суду м. Києва від
19 лютого 2014 року залишено без змін.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернувся
до суду касаційної інстанції із заявою
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 липня 2014 року з
підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме: ст. ст. 182, 184 Сімейного кодексу
України, заявник посилається на ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ: від 16 липня 2014 року в справі за
позовом про стягнення аліментів та
додаткових витрат на дитину; від 19
червня 2013 року в справі за позовом про
визначення місця проживання дітей,
стягнення аліментів та за зустрічним
позовом про усунення перешкод у
спілкуванні та вихованні дітей; від 23
березня 2011 року в справі про стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі.

Заявник посилається на те, що
неоднакове застосування касаційним
судом норм матеріального права у даній
справі полягає у тому, що при
постановленні ухвали від 09 липня 2014
року, про перегляд якої подано заяву,
суд витлумачив зміст ст. 182 та ч. 1 ст. 184
Сімейного кодексу України таким чином,
що інформація про обсяг виручки
фізичної особи-підприємця дає
можливість визначити його середній
заробіток та на цій підставі
збільшити розмір аліментів. В той же
час, наведені заявником ухвали, на
які здійснюється посилання, містять
висновки про неприпустимість
ототожнення понять обсягу виручки
фізичної особи-підприємця
та його середнього заробітку (доходу);
необґрунтованість визначення
середнього заробітку лише на основі
інформації про обсяг виручки;
недостатність інформації про обсяг
виручки для підтвердження можливості
сплачувати аліменти у більшому
розмірі.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Перевіривши та проаналізувавши
вказані вище судові рішення, на які
здійснюється посилання та про перегляд
якого подано заяву, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла до висновку, що в даному
випадку немає місця неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції ст. ст. 182, 184 Сімейного
кодексу України, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах, оскільки
норми матеріального права, на які
посилається заявник, застосовувались у
всіх вказаних вище справах, де
правовідносини є подібними, з
урахуванням різних встановлених
судами фактичних обставини на основі
доказів, які прийняті або спростовані
судами при розгляді справ.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів на утримання дружини та
дитини, за заявою, поданою
представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 липня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька В.М. Колодійчук О.В.
Умнова І.М. Фаловська