Справа № 761/752/14-ц
Провадження №2/761/2034/2014
У Х В А Л А

іменем України

"15" вересня 2014 р. Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» про визнання
дій такими, що порушують права
споживача, визнання підприємницької
діяльності банку нечесною, визнання
недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в
и в :

У січні 2014 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
про визнання дій такими, що порушують
права споживача, визнання
підприємницької діяльності банку
нечесною, визнання недійсним договору
іпотеки.

Позивач зазначив, що між позивачем та
Закритим акціонерним товариством
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство) «Альфа банк»
було укладено 03.12.2007 року рамкову угоду,
згідно умов якої та укладених на її
підставі договорів про надання траншу
банк зобов'язався надати Позивачеві
кредит в межах 180 календарних місяців з
лімітом, який не повинен перевищувати 1
100 000 доларів США (п. 1.1, п. 1.2. Рамкової
угоди).

Згідно договору про надання траншу від
03.12.2007 р. банк надав Позивачеві кредит у
розмірі 1 000 000 дол. США строком на 84
місяці, із сплатою відсотків у розмірі
13 % річних. У разі прострочення
позичальником зобов'язань по кредиту
позичальник зобов'язався відповідно до
п. 3.6. зазначеного договору сплатити
банку пеню у розмірі 0,5 % від суми
прострочених зобов'язань за кожен день
прострочення, включаючи перший день
прострочення та день повного погашення
зобов'язання за цим договором.

За додатковою угодою від 24.08.2008 року до
договору про надання траншу від 03.12.2007
р. відсоткова ставка по кредиту було
збільшена з 13 % до 16 % річних. Отже,
сукупна вартість кредиту за договором
траншу від 03.12.2007 р. складає 2 090 000 дол.
США, з яких 1000 000 дол. США - тіло кредиту,
а 1 090 000 дол. США відсотки за
користування.

28.12.2007 р. між Позивачем та Відповідачем
було укладено другий договір про
надання траншу кредиту у розмірі 100 000
дол. США строком на 36 місяців зі сплатою
процентів за користування у розмірі 13 %
річних. Отже, сукупна вартість кредиту
за другим договором траншу складає 139 000
дол. США, з яких 100 000 дол. США - тіло
кредиту, а 39 000 дол. США - відсотки за
користування ним.

Тобто, загальна сукупна вартість
кредиту, який отримав Позивач складає
2 229 000 доларів США.

В день укладення рамкової угоди та
першого договору про надання траншу,
03.12.2007 р., між Позивачем та Відповідачем
було укладено договір іпотеки. Позивач
передав в іпотеку банку:

- нежитлове приміщення - пральний
комбінат площею 595, 8 кв.м. та земельну
ділянку площею 0.4684 га, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_4;

- нежитлове приміщення, будівля
контрольно - пропускного пункту,
котельня загальною площею 76,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та
земельну ділянку, на якій розташоване
зазначене нерухоме майно;

- нежитлове приміщення, приміщення №1,
загальною площею 974,1 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, та
земельну ділянку, площею 0, 2276 га, на
якій розташоване зазначене нерухоме
майно.

Відповідно до п. 3.3. Договору іпотеки
вартість предмета іпотеки було
визначена за домовленістю сторін у
розмірі 1 235 644, 00 дол. США, що за
погодженим сторонами курсом
еквівалентно 6 240 000, 00 грн.

Між Позивачем та Відповідачем було
укладено додатковий договір.
Відповідно до п.1 та п. 2 Додаткового
договору від 05.12.2008 року до договору
іпотеки розмір іпотечного майна
переданого Позивачем в іпотеку банку
було збільшено, а саме була збільшена
площа нежитлового приміщення № 1 з 974,1
кв. м. на 1 752,1 кв. м.

Разом із тим, відповідно до п. 4
додаткового договору усі інші умови
основного договору іпотеки залишилися
без змін. Тобто, загальна вартість
предмета іпотеки збільшена не була, а
залишилась у розмірі 1 235 644, 00 дол. США.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека -
це вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 1.1. Договору іпотеки
іпотекодавець у забезпечення
виконання зобов'язання, визначеного у
ст. 2 цього Договору, передає
Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме
майно, зазначене у п. 3.1 цього договору,
що надалі іменується «предмет
іпотеки», а іпотеко держатель приймає
його в іпотеку та набуває право
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки у повному
обсязі переважно перед іншими
кредиторами Іпотекодавця, якщо інше не
встановлено законом.

Оскільки сукупна вартість кредиту
становить 2 229 000 дол. США, а вартість
предмета іпотеки 1 235 644, 00 дол. США,
тобто, вартість іпотечного майна є на 993
356 доларів США менша, ніж сукупна
вартість кредиту, предмет іпотеки не
може забезпечити належним чином
виконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором.

Як зазначив позивач, знаючи про таку
невідповідність до п. 5 Додаткового
договору до договору про іпотеку
Банком було внесено зобов'язання
Позивача застрахувати нежитлове
приміщення №1 на суму не меншу ніж 3.600.000
грн. (що станом на грудень 2008 року
згідно офіційного курсу НБУ було
еквівалентно 489 130, 43 дол. США).
Позивачеві було не відомо, що у випадку
виникнення у нього заборгованості за
кредитом, він не зможе повністю
погасити її за рахунок переданого в
іпотеку майна, тому він вважає, що не
надавши Позивачеві доступної та
достовірної інформації про сукупну
вартість кредиту та її співвідношення
з вартістю іпотечного майна,
відповідач навмисно ввів позивача в
оману. Внаслідок неправомірних дій
відповідача Позивач, якби знав сукупну
вартість кредиту та розумів її
невідповідність вартості нерухомого
майна, переданого ним в іпотеку банку
не укладав би з банком договір іпотеки.

Посилаючись на ч. 2 ст. 627 ЦК України
щодо врахування у договорах за участю
фізичної особи - споживача вимог
законодавства про захист прав
споживачів та порушення Банком
обов'язку повідомити споживача про
сукупну вартість кредиту, позивач
просив задовольнити його вимоги:

1. Визнати дії ПАТ «Альфа-Банк»
щодо укладення іпотечного договору від
03.12.2007 року такими, що порушують права
позивача, як споживача, передбачені
ст.ст. 4, 11 Закону України «Про захист
прав споживачів»;

2. Визнати дії ПАТ «Альфа-Банк»
щодо укладення іпотечного договору від
03.12.2007 року нечесною підприємницькою
діяльністю згідно із п.2. ч.1 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»;

3. Визнати іпотечний договір від
03.12.2007 року недійсним з моменту
укладення.

У запереченнях представника
відповідача, останній посилається на
те, що:

- як вказано у п.1.3. ст.1 договору іпотеки
«Основний договір» включає: Рамкову
угоду між Банком та позичальником, всі
інші додаткові угоди до неї, укладені а
час набуття чинності договором
іпотеки, та інші договори, які є
невід'ємною частиною рамкової угоди,
яка укладена до 2022 року;

- за ч.4 ст.5 Закону про іпотеку незалежно
від змін до договору іпотеки у зв'язку
із перебудовою чи добудовою предмета
іпотеки, дія договору поширюється на
таку реконструкцію.

Щодо порушення прав споживача, то
позивачем не надано відповідних
доказів стосовно викладених обставин у
вимогах позовної заяви.

Крім того, відповідач вважає, що у пп. 1.2.
договору про надання траншу вказано, що
цільове призначення кредиту є
задоволення неспоживчих потреб
позичальника. Тому на нього не
поширюється Закон про захист прав
споживача. В зв'язку з чим представник
відповідача просив відмовити у
позовних вимогах в повному обсязі.

Ухвалою судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 березня 2014
року відкрито провадження № 2/761/2034/2014 в
справі № 761/752/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» про визнання дій такими,
що порушують права споживача, визнання
підприємницької діяльності банку
нечесною, визнання недійсним договору
іпотеки.

Цивільна справа № 761/752/14-ц, за цим
позовом до розгляду призначалась не
одноразово.

Позивач ОСОБА_1, та його представник
ОСОБА_3 за ордером КВ № 0444402 (а.с. 44), в
судове засідання 21.07.2014 року не
з'явились, про день, час, місце розгляду
справи повідомлені в установленому
законом порядку, про причини своєї
неявки суд не повідомили, заяву про
розгляд справи у їх відсутності не
надавали. В зв'язку з чим в справі
оголошена перерва для повторного їх
виклику в судове засідання.

У судове засідання 15 вересня 2014 року
позивач ОСОБА_1, та його представник
ОСОБА_3 за ордером КВ № 0444402 (а.с. 44),
повторно не з'явились, про день, час,
місце розгляду справи повідомлені в
установленому законом порядку, про
причини своєї неявки суд не повідомили,
заяву про розгляд справи у їх
відсутність не надали.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи, судові повістки надіслані
позивачу на зазначену в позовній заяві
адресу: АДРЕСА_1, які повернулася з
відміткою про закінчення терміну
зберігання отримання кореспонденції.
(а.с. 35, 40).

Згідно ст. 77 ЦПК України сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані повідомляти суд про зміну
свого місця проживання (перебування,
знаходження) або місцезнаходження під
час провадження справи. У разі
відсутності заяви про зміну місця
проживання або місцезнаходження
судова повістка надсилається на
останню відому судові адресу і
вважається доставленою, навіть якщо
особа за цією адресою більше не
проживає або не знаходиться.

Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі
ненадання особами, які беруть участь у
справі, інформації щодо їх адреси,
судова повістка надсилається фізичним
особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованому у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Позивач не уточнив свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи, тому повістки були
надіслані на останню відому судові
адресу: АДРЕСА_1, однак, позивач в судові
засідання не з'являється.

Суд вважає, що належним чином
повідомлений позивач та його
представник повторно не з'явились у
судове засідання про причини своєї
неявки суд не повідомили, заяву про
розгляд справи у їх відсутність не
надали, тому позовну заяву ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» про визнання дій такими,
що порушують права споживача, визнання
підприємницької діяльності банку
нечесною, визнання недійсним договору
іпотеки, слід залишити без розгляду з
підстав п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись: ч. 5
ст. 74, ст. 77, п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И
В:

Залишити без розгляду позовну заяву
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» про визнання
дій такими, що порушують права
споживача, визнання підприємницької
діяльності банку нечесною, визнання
недійсним договору іпотеки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня отримання її копії до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя:
О.Ф. Малинников.

в складі:

головуючого Малинников О. Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. цивільну справу за
позовом до відповідача , третя особа:
про Про захист прав споживачів , -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває вище
вказана цивільна справа.

В судовому засіданні 16.04.2014 представник
позивача заявив клопотання про
залишення позовної заяви без розгляду
у зв'язку зі сплатою відповідачем
боргу, проте в частині стягнення
судових витрат просив позов
задовольнити.

Відповідач проти задоволення
зазначеного клопотання не заперечував
та просив суд залишити позовну заяву
без розгляду.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 207
ЦПК України суд ухвалою залишає заяву
без розгляду, якщо позивач подав заяву
про залишення позову без розгляду .

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України якщо
позивач не підтримує своїх вимог
внаслідок задоволення їх відповідачем
після пред'явлення позову, суд за
заявою позивача присуджує стягнення
всіх понесених ним витрат з
відповідача.

Підстави для неприйняття заяви судом
не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.89, 207 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом до
відповідача , третя особа: про Про
захист прав споживачів - залишити без
розгляду.

Стягнути солідарно з який
проживає в АДРЕСА_2, на користь (
АДРЕСА_3, , МФО код ЗКПО ) державне мито
в розмірі

Заяву про апеляційне оскарження ухвали
суду першої інстанції може бути подано
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом десяти днів після
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя: О. Ф. Малинников