Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2014 Справа №607/170/14-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області

в складі :

головуючого
Ромазана В.В.

за участю секретаря
Буцик О.П., Гіндзелевич О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа служба у справах
неповнолітніх та дітей Тернопільської
міської ради, Управління Державної
міграційної служби в Тернопільській
області про виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа служба у справах
неповнолітніх та дітей Тернопільської
міської ради, Управління Державної
міграційної служби в Тернопільській
області про виселення, посилаючись на
те, що між позивачем та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №ТЕАWGК00520012
від 10.03.2006 року, відповідно до якого
останньому було надано кредит в сумі 308
000,00 грн., який він зобов'язувався
повернути в строк до 09.03.2021 року з
відсотковою ставкою 12,00 % річних за
користування кредитними коштами.
Однак, ОСОБА_1 не здійснює платежів в
рахунок погашення суми кредиту та
відсотків, внаслідок чого у нього
утворився борг на суму 1149077,28 гривень. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 10 березня 2006
року уклали договір іпотеки
№ТЕАWGК00520012, згідно якого ОСОБА_1 надав
в іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру загальною площею 69,50 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно
належить Відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
дорівнює 336 939 грн. 00 коп. Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
від 08 квітня 2008 року, яке набрало
законної сили, звернуто стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 346 216 гривень 46 коп. на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та виселено
громадян, які мешкають у зазначеній
квартирі. Проте, відповідачі, поновивши
у 2014 році свою реєстрацію, самовільно
вселились у зазначену квартиру, та на
даний час там проживають, що
унеможливлює позивачу провести
реалізацію зазначеного предмету
іпотеки в рахунок погашення боргу.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просить суд виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, які зареєстровані
та/або проживають у квартирі (предмет
іпотеки), розташованій за адресою:
АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного
обліку у територіальному органі
державної міграційної служби України,
до повноважень якого входять питання
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаної квартири.

Представник відповідача - ОСОБА_1 -
ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не
визнав, у задоволенні просить
відмовити, посилаючись на те, що
питання виселення відповідачів уже
вирішувалось Тернопільським
міськрайонним судом, про що було
ухвалено судове рішення 08 квітня 2008
року, а тому повторне виселення
відповідачів має проводитись у межах
відновленого виконавчого провадження.

Відповідач ОСОБА_2, яка є законним
представником ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове
засідання не з»явилась, проте належним
чином, неодноразово повідомлялась про
місце та час судового розгляду.

Представник третьої особи Служби у
справах неповнолітніх та дітей
Тернопільської міської ради в
судовому засіданні щодо виселення
неповнолітньої ОСОБА_3 проти позову
заперечила та просила суд відмовити у
його задоволенні.

Представник третьої особи -
Управління Державної міграційної
служби в Тернопільській області в
судове засідання не з»явився, подав
письмову заяву відповідно до якої
просить справу розглядати у його
відсутності.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд встановив:

Відповідно до Кредитного договору
№ ТЕАWGК00520012 від 10.03.2006 року
ПриватБанком (на даний час - Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «ПриватБанк») в особі
Тернопільської філії ЗАТ КБ
«Приватбанку», ОСОБА_1 було надано
кредит у вигляді не поновлюваної
кредитної лінії у розмірі 315 317,00 грн. на
придбання житла, а також 43 317,00 грн. на
сплату страхових платежів, який він
зобов'язувався повернути в строк до
09.03.2021 року з відсотковою ставкою 12,00 %
річних за користування кредитними
коштами.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором ПАТ
КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 10 березня 2006
року уклали договір іпотеки
№ТЕАWGК00520012 (надалі - Договір іпотеки),
згідно якого ОСОБА_1 надав в іпотеку
нерухоме майно, а саме: квартиру
загальною площею 69,50 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно
належить Відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
дорівнює 336 939 грн. 00 коп.

Як вбачається із рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 08 квітня 2008 року, яке набрало
законної сили, у цивільній справі за
позовом закритого акціонерного
товариства КБ «Приватбанк» в особі
Тернопільської філії ЗАБ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором кредиту,
вирішено звернути стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 346 216 гривень 46 коп. на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом
продажу ЗАТ КБ «Приатбанк» з
укладенням від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також наданням
Приватбанку всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу та
виселено громадян, які мешкають у
зазначеній квартирі.

В силу вимог ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим рішення
у цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Таким чином, не потребують
доказування підставність звернення
стягнення заборгованості за договором
кредиту на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1 шляхом її продажу позивачем,
оскільки зазначені обставини уже
встановлені судовим рішенням.

Як вбачається із постанови про
закінчення виконавчого провадження
державного виконавця Першого відділу
Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції від 13 травня 2010 року при
примусовому виконанні виконавчого
листа №2-н-18, виданого Тернопільським
міськрайонним судом16.02.2009 року про
виселення громадян, які мешкають у
квартирі АДРЕСА_1, згідно акту
державного виконавця від 30.03.2010 року
рішення боржником виконано, а тому
виконавче провадження щодо цього
закінчено.

Як вбачається із копії заяви
ОСОБА_1 від 30.03.2010 року, адресованої
начальнику першого відділу ДВС, ОСОБА_1
30.03.2010 року в добровільному порядку
виконав рішення суду згідно
виконавчого листа від 16.09.2009 року,
звільнивши квартиру від по сторонніх
предметів та осіб, що з ним проживають,
що підтверджено актом державного
виконавця від 30.03.2010 року.

Як вбачається із інформації
наданої відділом адресно-довідкової
роботи Управління Державної
міграційної служби в Тернопільській
області від 26.05.2014 року №3151, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, поновлено реєстрацію у
квартирі АДРЕСА_1 15 лютого 2014 року.

Відповідно до пояснень наданих
ОСОБА_1 та його представником у
судовому засіданні, на даний час, у
спірній квартирі проживає він із
дружиною ОСОБА_2 та своїми
неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, іншого житла у своїй власності
не має. Зазначену обставину
підтверджено складеним актом
обстеження житлово-побутових умов
проживання сім»ї ОСОБА_1, складеного
спеціалістами служби у справах
неповнолітніх та дітей Тернопільської
міської ради 19 червня 2013 року.

Відповідачем ОСОБА_1 на даний час
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором не виконано, станом на 30.11.2012
року у нього існує заборгованість
перед позивачем за невиконання
укладеного кредитного договору від
10.03.2006 року в сумі 1 149 077,28 грн., яка
складається із:

- 315 646,84 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 290 190,66 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 102 516,56 грн. - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом;

- 440 723,22 грн. - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором.

Відповідно до пункту 17.12
зазначеного Договору іпотеки,
Іпотекодавець зобов'язався не надавати
документи у відповідні державні органи
з метою реєстрації будь-яких осіб у
Предметі іпотеки без письмової згоди
на це Іпотекодержателя.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про іпотеку», суд одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
вправі винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40
Закону України «Про іпотеку» та ст. 109
ЖК України - звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців.

В порядку виконання вимог ст.ст. 35,
40 Закону України «Про іпотеку» щодо
повідомлення боржника (іпотекодавця,
якщо він є відмінним від боржника) про
порушення основного зобов'язання
та/або іпотечного договору та про
вимогу добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення
Позивачем виконані в повному обсязі, що
підтверджується наявним при
матеріалах справи повідомленням
№30.1.0.0/2 - 616 від 05.10.2012 р., яке
відповідачем залишено без реагування.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд
приходить до переконання, що вимоги
позивача є підставними та підлягають
до задоволення, а тому слід виселити
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які
зареєстровані та проживають у квартирі
(предмет іпотеки), розташованій за
адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям з
реєстраційного обліку. При цьому суд
вважає, що посилання представника
відповідачів на ту обставину, що судове
рішення із цього приводу судом уже
виносилось, а тому примусове виселення
може бути проведено тільки у межах
Закону України «Про виконавче
провадження», не заслуговують на увагу,
оскільки рішення про виселення від 08
квітня 2008 року ухвалювалось
Тернопільським міськрайонним судом
без зазначення осіб, які мешкають у
квартирі АДРЕСА_1, а відповідачі
самовільно вселились у спірну
квартиру, поновивши свою реєстрацію у
лютому 2014 року.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, ЦК
України, Закону України «Про іпотеку»,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа служба у справах
неповнолітніх та дітей Тернопільської
міської ради, Управління Державної
міграційної служби в Тернопільській
області про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, які проживають у квартирі
АДРЕСА_1 із зняттям з реєстраційного
обліку в територіальному органі
Державної міграційної служби України в
Тернопільській області.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
В.В.РОМАЗАН