Провадження №2/761/6682/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 серпня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.,

при секретарі
Звонцовій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Таврика» про стягнення коштів
за депозитним сертифікатом, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
між позивачем та ПАТ «Банк «Таврика»
08.10.2012 року було укладено договір
банківського вкладу «ОЩАДНИЙ ПЛЮС» з
видачею купонного (ощадного)
сертифікату на пред'явника В № 004175.
Позивач передав, а банк прийняв на
депозитний рахунок грошові кошти у
розмірі 60 600,00 грн. Процентна ставка за
договором встановлена на рівні 26,5%,
строк дії договору до 10.10.2013 р.
Відповідач не виконав умови договору
та після закінчення строку дії
договору внесок та нараховані проценти
не повернув. За таких обставин
представник позивача просить суд
стягнути з ПАТ «Банк «Таврика» на
користь ОСОБА_1 суму внеску у розмірі 60
600,00 грн., 16 059,00 грн. - відсотків за
користування депозитними коштами, 2 254,98
грн. - пеню за прострочення виконання
зобов'язання, 1 972,85 грн. - штрафні
санкції передбачені ЦК України за
прострочення виконання зобов'язання.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив задовольнити в повному обсязі
та з підстав зазначених в позові.
Зазначив, що позивач не була обізнана
щодо ліквідації банку.

Представник відповідача заперечував
щодо задоволення вимог та пояснив
наступне. 20.03.2013 р. на підставі
постанови Правління НБУ № 97 прийнято
рішення про відкликання банківської
ліцензії АТ «Банк «Таврика» тв.
ліквідацію останнього. Виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб прийнято рішення про
початок здійснення ліквідації банку,
яке в подальшому в березні 2014 року було
продовжено. Зазначив, що відповідно до
вимог чинного законодавства України,
відносини, які існують на день розгляду
справи між позивачем та банком
регулюються положеннями Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб». Даним Законом
врегульований порядок відшкодування
коштів за вкладами забезпеченими
ощадними (депозитними) сертифікатами
на пред'явника -згідно реєстру
акцептованих кредиторів , який
формується, зокрема, ст.. 49 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб». Черговість
виплат визначається ч. 1 ст. 52 Закону. В
частині ж 5 статті 45 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» зазначено, що протягом 30 днів з
дня опублікування відомостей про
відкликання банківської ліцензії,
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду про свої
вимоги банку. Оголошення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію АТ «Банк «Таврика» було
опубліковано 26.03.2013 р. у газетах
«Урядовий кур'єр» та «Голос України», а
також на офіційній сторінці Фонду в
мережі інтернет. У зв'язку із тим, що
позивач у встановлені строки не заявив
уповноваженій особі Фонду про свої
вимоги, вони не були включені до
реєстру акцептованих вимог кредиторів,
а отже за положеннями ч. 8 ст. 49 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» задоволенню в
ліквідаційній процедурі не підлягають
та вважаються погашеними.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується
сторонами, що між Публічним
акціонерним товариством «Банк
«Таврика» та ОСОБА_1 08 жовтня 2012 року
було укладено договір банківського
вкладу «ОЩАДНИЙ ПЛЮС» з видачею
купонного ощадного (депозитного)
сертифікату на пред'явника В № 004175.

Відповідно до положень ст. 1058 ЦК
України, за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Як свідчать матеріали справи, і це не
оспорювалось представником
відповідача, на виконання умов
договору позивач вніс суму вкладу у
розмірі 60 600,00 грн.

В свою чергу ПАТ «Банк «Таврика» взяв
на себе зобов'язання повернути грошові
кошти після закінчення строку дії
договору 10.10.2013 р. та нарахувати
відсотки із розрахунку процентної
ставки 26,5% річних.

В судовому засіданні встановлено, і це
не заперечувалось представниками
сторін, що після закінчення строку дії
договору грошові кошти та нараховані
відсотки не були повернуті ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи,
26.05.2013 р. ОСОБА_1 звернулась до
відповідача з заявою про дострокове
розірвання договору банківського
вкладу у зв'язку із ліквідацією банку.

Лист надійшов до банківської установи
30.05.2013 р., про що свідчить відмітка про
прийняття з вхідним номером.

На дану заяву уповноважена особа Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію банку Соловйова Н.А.
повідомила про те, що приймання вимог
кредиторів було припинено після
закінчення 30 днів з дня опублікування
відомостей у газетах «Урядовий кур'єр»
про ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб - 25
квітня 2013 року.

Представник позивача просить стягнути
з відповідача на користь ОСОБА_1
належні їй кошти та штрафні санкції
передбачені чинним законодавством
України.

З іншого боку, представник ПАТ «Банк
«Таврика» вважає, що у зв'язку із
відкликанням банківської ліцензії та
процедурою ліквідації банку вимоги
кредитора є погашеними за відсутності
звернення до уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб у
встановлений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи
постановою Правління НБУ № 97 від 20.03.2013
р. прийнято рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідування
АТ «Банк «Таврика».

Відповідно до зазначеної постанови,
виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
було прийнято рішення № 17 про початок
здійснення процедури ліквідації ПАТ
«Банк «Таврика» з 21 березня 2013 р.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
ліквідація банку - процедура
припинення функціонування банку як
юридичної особи відповідно до положень
цього Закону та Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб».

Положеннями ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» встановлено, що Фонд
гарантує кожному вкладнику банку
відшкодування коштів за його вкладом.
Фонд відшкодовує кошти в розмірі
вкладу, включаючи відсотки, нараховані
на день прийняття рішення Національним
банком України про віднесення банку до
категорії несплатоспроможних та
початку та початку процедури виведення
Фондом банку з ринку, але не більше суми
граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами, встановленого на
дату прийняття такого рішення,
незалежно від кількості вкладів в
одному банку.

За приписами ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

За таких обставин, зважаючи на
розпочату процедуру ліквідації
банківської установи, уповноважений
представник Фонду має діяти в межах
положень Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб».

Черговість задоволення вимог
кредиторів за рахунок коштів одержаних
в результаті ліквідації та реалізації
майна банку, що їх спрямовує
уповноважена особа Фонду визначена
положеннями ст. 52 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб».

При цьому, згідно до вимог ч. 5 ст. 45
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
кредитори протягом 30 днів з дня
опублікування відомостей про
відкликання банківської ліцензії,
ліквідації банку та призначення
уповноваженої особи Фонду мають право
заявити останній про свої вимоги до
банку.

Таким чином отримані під час виконання
ліквідаційної процедури кошти,
спрямовуються у визначеній чинним
законодавством черговості і
задоволення вимог кредиторів банку
поза її межами Законом не передбачено.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку, що обраний позивачем спосіб
захисту шляхом стягнення з відповідача
суми вкладу, нарахованих відсотків та
штрафних санкцій порушує порядок
здійснення ліквідаційної процедури та
суперечить положенням Закону України
«Про банки і банківську діяльність»,
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб», а
тому вважає за можливе відмовити у
задоволенні позову.

Розподіляючи судові витрати, суд
керується положеннями ст. 88 ЦПК
України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
3,11,57,60,88,212-215 ЦПК України, ст. 1058 ЦК
України, Законом України «Про банки і
банківську діяльність», Законом
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили в разі
закінчення вищезазначених строків або
якщо його не скасовано після розгляду
справи судом апеляційної інстанції.

Суддя