Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

іменем україни

3 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Журавель
В.І.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аптека № 194» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою

представником - ОСОБА_5, на рішення
апеляційного суду Київської області
від 22 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аптека №
194» (далі - ТОВ «Аптека № 194») про
відшкодування майнової та моральної
шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що протягом січня-березня 2011
року отримувала послуги з протезування
зубів у ТОВ «Аптека № 194». Лікарем
ОСОБА_4 їй було поставлено
металокерамічні протези на нижню та
верхню щелепи. Вказані послуги вона
повністю оплатила. Однак протези з
моменту постановки постійно її
турбували, а через чотири місяці
взагалі тріснули та стали непридатними
для застосування. Лікар перероблював
ці дефекти кілька разів, після чого
проблеми із протезами залишились.

Позивач вважала, що їй були надані
послуги неналежної якості, тому
просила суд стягнути з відповідача на
її користь 12 000 грн, сплачених за надані
послуги, витрати на відновлення її
здоров'я в розмірі 19 257 грн та

15 000 грн на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 28 серпня 2013 року, у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 6 листопада 2013
року рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 28 серпня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

При новому розгляді рішенням
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 29 січня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до

ОСОБА_4, ТОВ «Аптека 194» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь

ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 31 257 грн
та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в
розмірі

462 грн 57 коп.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 22 травня 2014 року рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 29 січня 2014 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ТОВ «Аптека 194» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_5 просить скасувати рішення
апеляційного суду Київської області
від 22 травня 2014 року та залишити в силі
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 29 січня 2014 року, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
під час надання послуг з протезування
зубів позивачки ОСОБА_4 не перебував у
трудових відносинах з ТОВ «Аптека №
194», не виконував трудові (службові)
обовʼ?язки, а тому має самостійно
відшкодовувати завдану наданням
неякісних послуг шкоду.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
яким відмовлено у задоволенні позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що позивачем не надано
належних, допустимих доказів на
підтвердження позовних вимог щодо
відшкодування майнової та моральної
шкоди ОСОБА_4

Проте повністю погодитись із таким
висновком суду не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

При розгляді справи судами
встановлено, що ОСОБА_3 протягом
січня-березня 2011 року отримувала
послуги з протезування зубів у
лікаря-ортодонта ОСОБА_4 за
місцезнаходженням ТОВ «Аптека № 194», за
адресою: вул. Київський Шлях, 31, м.
Бориспіль, Київська область. Позивачу
поставлено металокерамічні протези на
нижню та верхню щелепи та надано
гарантію на протези на строк два роки.
Після протезування зубів через чотири
місяці вони тріснули й стали
непридатними для застосування, після
чого лікар ОСОБА_4 перероблював їх
тривалий час.

Крім того, як встановлено судом, докази
щодо надходження коштів на рахунок
товариства відсутні, оскільки доказів
про внесення суми на рахунок
товариства ОСОБА_4 не надав.

З матеріалів справи вбачається, що з
метою відновлення свого здоров'я
ОСОБА_3 пройшла обстеження ротової
порожнини на якість протезування у
Комунальному закладі Київської
обласної ради «Обласна стоматологічна
поліклініка». Згідно з консультативним
висновком Комунального закладу
Київської обласної ради «Обласна
стоматологічна поліклініка» від 13
серпня 2012 року № 161 було встановлено:
відколи керамічного покриття в
мостовидних протезах в області 11, 12, 15,
21, 22, 35, 44 зубів, коронка

15 зуба не доходить до слизової оболонки
ясен та рекомендовано позивачу зняття
мостовидних протезів із
металокераміки на верхній та нижній
щелепах і їх нове встановлення.
Відповідно до виписки з амбулаторної
медичної картки позивача від 19
листопада 2012 року їй було
рекомендовано зняти ортопедичні
конструкції. При наявності
патологічних змін в ділянці зубів
провести повторне ендодонтичне
лікування, провести повторне
ортопедичне лікування верхньої та
нижньої щелеп. З метою виконання
рекомендацій лікаря Обласної
стоматологічної поліклініки ОСОБА_6,
вказаних у консультативному висновку
від 13 серпня 2012 року № 161,

ОСОБА_3 звернулася до спеціалізованого
центру - Багатопрофільне мале приватне
підприємство «Універсал-96», яке надало
позивачу відповідні стоматологічні
послуги, про що є акти виконаних робіт
від 5 грудня

2012 року № 202, від 8 грудня 20112 року № 203,
від 10 грудня 2012 року

№ 204, від 18 грудня 2012 року № 207, від 29
грудня 2012 року № 208,

від 10 січня 2013 року № 11, а ОСОБА_3
понесла у зв'язку з цим додаткові
витрати, про що є відповідні касові
чеки та розписка від 25 грудня 2012 року в
розмірі 20 000 грн.

Крім того, ОСОБА_4 перебував у трудових
відносинах з ТОВ «Аптека № 194» з 25
березня 2011 року до 13 березня 2012 року, що
підтверджується копією трудової
книжки (а. с. 40-48).

Скасовуючи судові рішення першої та
апеляційної інстанцій та направляючи
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у своїй ухвалі від 6
листопада 2013 року зазначав, що при
розгляді справи суди не зʼ?ясували
належним чином фактичних обставин
справи щодо заявлених вимог; які
правовідносини сторін випливають з
установлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; вважаючи, що деякий
розмір шкоди не підтверджено
документально, дійшли передчасного
висновку про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного
Суду України від

31 березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
роз'яснено, що моральна шкода може
полягати, зокрема у моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки
і мотиви, з яких скасовані рішення, є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

При перегляді справи суд апеляційної
інстанції не звернув уваги на те, що
ОСОБА_4 в період лікування позивачки з
січня по березень

2011 року в ТОВ «Аптека № 194» не працював,
а згідно з його трудовою книжкою
працювати там почав лише в березні 2011
року, що підтверджено довідками
товариства про надання позивачці
лікарських послуг з виправлення
допущених недоліків до грудня 2011 року,
а тому суд апеляційної інстанції не
зʼ?ясував дійсні обставини по справі та
не перевірив належним чином доводів
сторін.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі винною особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

При новому розгляді справи суд
апеляційної інстанції вимоги суду
касаційної інстанції не виконав, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування ухваленого у справі рішення
апеляційної інстанції з направленням
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, не перевірив,
кому і яку суму сплачувала позивачка за
роботу з протезування зубів з січня по
березень 2011 року, чи відповідають
отримані послуги з протезування зубів
у відповідачів з подальшими роботами з
лікування зубів позивачки у
Багатопрофільному малому приватному
підприємстві «Універсал-96».

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану

представником - ОСОБА_5, задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 22 травня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Н.А.
Горелкіна Є.П. Євграфова О.І.
Євтушенко В.І. Журавель