Справа № 653/1069/14-ц
Провадження № 2/653/468/14
РІШЕННЯ

іменем України

"17" вересня 2014 р.
м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської
області в складі:

головуючого судді
Постола В.С.,

при секретарі
Бондар О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Генічеську справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
на стороні відповідача, що не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
Партизанська селищна рада
Генічеського району Херсонської
області про встановлення факту
спільного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, який мотивує тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати
ОСОБА_3, якій належав житловий будинок
за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки мати
перед смертю хворіла і не могла ходити,
то вона оселилася разом з нею щоб
доглядати за матір'ю, і так постійно
проживала з нею один рік до її смерті та
продовжує там проживати і надалі.

На момент смерті матері вона не була
зареєстрована у спадковому будинку,
хоча там фактично постійно проживала.
До нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини у встановлений законом термін
не зверталася. Встановлення факту
спільного проживання з ОСОБА_3 на час
відкриття спадщини має істотне
значення для подальшого оформлення нею
спадщини та отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом.

Просить суд встановити факт її
спільного проживання з матір'ю - ОСОБА_3
- на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2
р.

В судовому засіданні позивач
позов підтримала, підтвердила
обставини, викладені в позовній заяві.
Пояснила, що її місце проживання
зареєстроване за іншою адресою -
АДРЕСА_2. Але вона вважала, що прийняла
спадщину після смерті матері, оскільки
проживала в спадковому будинку. Про те,
що мати заповідала цей житловий
будинок ОСОБА_2 вона дізналася у 2014
році. До нотаріуса протягом шести
місяців після смерті матері не
зверталась, оскільки хотіла спочатку
обговорити з братом деякі питання щодо
прийняття спадщини.

Відповідач та його представник в
судовому засідання позов не визнали.
Пояснили, що позивачка є спадкоємцем
першої черги. Але оскільки мати склала
заповіт на нього, то ОСОБА_1 права на
спадщину не мала. Також просять
застосувати строк позовної давності,
оскільки ОСОБА_1 про порушення свого
права знала з 2006 року, але ніяких дій
щодо його відновлення до 2014 року не
вчиняла.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_1
приблизно за один рік до смерті матері
посварилася зі своїм чоловіком та
переїхала разом з дочкою проживати до
матері, де живе і на теперішній час.

Вислухавши сторін, свідка, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

Судом встановлені наступні факти і
відповідні ним правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с. 15 т. 1), яка була матір'ю сторін. Дана
обставина визнається сторонами та
відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК
України не підлягає доказуванню.

За життя ОСОБА_3 належав будинок за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено
свідоцтвом на право особистої
власності на жилий будинок (а.с. 16-17 т. 1),
де і було зареєстровано її місце
проживання, що підтверджено копією
будинкової книги (а.с. 18-19 т. 1).

Відповідно до довідки Партизанської
селищної ради Генічеського району
Херсонської області від 08.10.2013 року (а.с.
20 т. 1), показів свідка ОСОБА_4 разом з
ОСОБА_3 з листопада 2004 року і до дня її
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року - проживала
ОСОБА_1, так як остання хворіла і
потребувала догляду за нею, і продовжує
проживати в цьому будинку по
теперішній час.

За життя - 25.11.1998 р. - ОСОБА_3 був
складений заповіт, відповідно до якого
житловий будинок з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1 вона
заповідала ОСОБА_2 (а.с. 6 т. 2).

Частиною 1 статті 1268 ЦК України
визначено, що спадкоємець за заповітом
чи за законом має право прийняти
спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Згідно положень ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини. Якщо
виникнення у особи права на
спадкування залежить від неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
іншими спадкоємцями, строк для
прийняття нею спадщини встановлюється
у три місяці з моменту неприйняття
іншими спадкоємцями спадщини або
відмови від її прийняття.

Якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2, який
не проживав постійно зі спадкодавцем,
заяву про прийняття спадщини нотаріусу
не подавав. Дані обставини визнаються
сторонами та відповідно до положень ч. 1
ст. 61 ЦПК України не підлягають
доказуванню. А тому він вважається
таким, що не прийняв спадщину після
смерті ОСОБА_3.

Відповідно до статті 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

З пояснень позивача вбачається, що
встановлення факту її спільного
проживання з ОСОБА_3 на час відкриття
спадщини має істотне значення для
подальшого оформлення нею спадщини та
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Частиною 1 статті 261 ЦК України
визначено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Виходячи з вищевикладеного, про
порушення свого права на спадщину
ОСОБА_1 могла дізнатися з 14 травня 2006 р. -
тобто з того дня, коли ОСОБА_2
вважається таким, що не прийняв
спадщину. Відповідно, звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права - права на спадщину -
ОСОБА_1 мала до 14 травня 2009 року. Проте
позов до суду надійшов 03 квітня 2014 року,
тобто після спливу позовної давності.

Відповідач просить застосувати строк
позовної давності, що відповідно до
положень ч. 4 ст. 267 ЦК України є
підставою для відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 16, 60, 61, 88, 209,
213, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 1223, 1268, 1269, 1270,
1272, 256, 257, 261, 267 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа на стороні відповідача, що
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, Партизанська селищна
рада Генічеського району Херсонської
області про встановлення факту
спільного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Херсонської області
через Генічеський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя: В. С. Постол