У х в а л а

іменем україни

11 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Коротуна В.М., Штелик С.П., розглянувши в
попередньому судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_5,
Управління служби у справах дітей
департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, про
визнання договору іпотеки недійсним,
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
на рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 13 січня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 17 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»)
звернулося до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про
визнання договору іпотеки недійсним.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 13 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 17 квітня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено.

Визнано недійсним іпотечний договір №
800001893-И від 21 вересня 2007 року,
укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та
ОСОБА_4

Знято з реєстрації у Державному
реєстрі іпотек іпотечний договір
№ 800001893-И від 21 вересня 2007 року,
реєстраційний номер 2100.

Знято з реєстрації у Єдиному реєстрі
заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ПАТ «Альфа-Банк» повернути
ОСОБА_4 оригінал договору дарування
квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк»
відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними
судовими рішеннями, ПАТ «Альфа-Банк»
звернулося до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з касаційною
скаргою, в якій просило скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права (норма частини 2
статті 324 ЦПК України).

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до норм частин 1, 3 статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей
(частина 6 статті 203 ЦК України).

Згідно з частиною 3 статті 17 Закону
України «Про охорону дитинства» батьки
або особи, які їх замінюють, не мають
права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Для здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування (частина 4 статті 12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей»).

Судом встановлено, що на забезпечення
виконання ОСОБА_5 зобов'язання за
кредитним договором від 21 вересня 2007
року того ж дня між ПАТ «Альфа-Банк» і
ОСОБА_4 укладено іпотечний договір №
800001893-И, за яким вона передала в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 23-33).

Із анкети позичальника вбачається, що
ОСОБА_5 повідомив банк про те, що у
квартирі АДРЕСА_1 також проживає його
неповнолітня дитина - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17-19).

Доводи касаційної скарги про те, що
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент
укладення іпотечного договору
відповідно до довідки від 21 вересня 2007
року разом та його батько були
зареєстровані у м. Люботині
спростовується постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 9 квітня 2014
року про визнання дій щодо видачі
зазначеної довідки незаконними, а
також довідкою Харківської міської
дитячої поліклініки № 7, згідно з якою
ОСОБА_6, який проживає у АДРЕСА_1 з
реєстраційного обліку не знімався (а.с.
215, 224-225).

Крім того, постановою Харківського
окружного адміністративного суду від 9
квітня 2014 року також встановлено, що
ОСОБА_6 з моменту народження постійно
проживав з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин суд першої інстанції,
з яким погодився апеляційний суд,
обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_4
та відмовив у задоволенні позову ПАТ
«Альфа-Банк».

Інші наведені в касаційній скарзі
доводи висновків судів не спростовують
та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 13 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 17 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:В.М.
Коротун С.П. Штелик