Справа №573/1146/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Черкашина М. С.Номер
провадження 22-ц/788/1569/14 Суддя-доповідач -
Рибалка В. Г. Категорія - 53
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_3 та Комунального
закладу Білопільської районної ради
"Білопільська дитяча музична школа"

на рішення Білопільського районного
суду Сумської області від 21 липня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального закладу Білопільської
районної ради "Білопільська дитяча
музична школа"

про скасування наказу та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и
л а :

Рішенням Білопільського районного
суду Сумської області від 21 липня 2014
року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ
директора КЗ БРР "Білопільська дитяча
музична школа" від 15 травня 2014 року № 24.1
про винесення догани викладачу по
класу баяна ОСОБА_3 за грубе порушення
Статуту КЗ БРР "Білопільська дитяча
музична школа", Посадової інструкції
викладача, Правил внутрішнього
трудового розпорядку.

Стягнуто з КЗ БРР "Білопільська дитяча
музична школа" на користь ОСОБА_3 250 грн.
в рахунок відшкодування моральної
шкоди та 2071,05 грн. судових витрат за
надання правової допомоги.

Вирішено питання щодо стягнення
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи. Просить змінити рішення
Білопільського районного суду
Сумської області від 21 липня 2014 року в
частині відшкодування моральної шкоди,
збільшивши її розмір. Постановити
окрему ухвалу для проведення
перевірки факту надання суду
неправдивих показів свідком ОСОБА_4 та
підроблення акту від 15 травня 2014 року .

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
посилається на порушення судом при
ухваленні рішення норм матеріального
та процесуального права. Просить
скасувати рішення Білопільського
районного суду Сумської області від 21
липня 2014 року та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позовних вимог в
повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
згідно наказу № 36 від 01 вересня 2005 року
ОСОБА_3 з 06 вересня 2005 року була
прийнята на посаду викладача по класу
баяна. На вказаній посаді вона працює і
по цей час. Наказом директора КЗ БРР
"Білопільська дитяча музична школа" № 24
від 15 травня 2014 року ОСОБА_3 винесено
догану за грубі порушення Статуту КЗ
БРР "Білопільська дитяча музична
школа", Правил внутрішнього трудового
розпорядку, посадової інструкції
викладача, наслідком яких учениці
школи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 опинились в
лікарні. Знайомитись з вказаним
Наказом позивачка відмовилась, про що 15
травня 2014 року було складено
відповідний акт та членами комісії
ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на чолі із
головою комісії - директором школи
ОСОБА_5 підписами засвідчено факт
відмови підпису під наказом викладача
ОСОБА_3

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 142 КЗпП України,
трудовий розпорядок на підприємствах,
в установах, організаціях визначається
правилами внутрішнього трудового
розпорядку, які затверджуються
трудовими колективами за поданням
власника або уповноваженого ним органу
і виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) на
основі типових правил.У деяких галузях
народного господарства для окремих
категорій працівників діють статути і
положення про дисципліну.

Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: 1) догана;2)
звільнення. Законодавством, статутами
і положеннями про дисципліну можуть
бути передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення.

Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України,
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника. На працівників, які
несуть дисциплінарну відповідальність
за статутами, положеннями та іншими
актами законодавства про дисципліну,
дисциплінарні стягнення можуть
накладатися також органами,
вищестоящими щодо органів, вказаних у
частині першій цієї статті. Працівники,
які займають виборні посади, можуть
бути звільнені тільки за рішенням
органу, який їх обрав, і лише з підстав,
передбачених законодавством.

Згідно ст. 148 КЗпП України,
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Згідно ст. 150 КЗпП України,
дисциплінарне стягнення може бути
оскаржене працівником у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої
інстанції належним чином з`ясував та
перевірив доводи та заперечення
сторін, дав належну оцінку зібраним у
справі доказам та обґрунтував висновки
викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано
частково задовольнив позовні вимоги.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про
те, що при ухваленні рішення суд першої
інстанції не врахував тяжкість її
фізичних і моральних страждань, їх
тривалість, істотність вимушених змін
у життєвих стосунках, а також вимог
розумності і справедливості,
достатності для реабілітації позивача
є необґрунтованою.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди № 4 від 03
березня 1995 року, розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції врахував порушення прав
позивача, задовольняючи позовні вимоги
частково виходив із засад розумності
та справедливості.

Ствердження позивачки в апеляційній
скарзі про те, що умисні дії
відповідача призвели до хвороби, а саме
астено - неврологічному синдрому,
психічного розладу, що виникає
внаслідок виснажливості нервової
системи висновків суду не
спростовують. Ухвалюючи рішення про
стягнення з КЗ БРР "Білопільська дитяча
музична школа" на користь позивачки 250
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди суд обґрунтовано виходив з того,
що після винесення оскаржуваного
наказу ОСОБА_3 проходила стаціонарне
лікування, але скасування наказу про
оголошення догани є захистом судом
порушеного трудового права.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про
те, що судом безпідставно не було
винесено ухвалу відносно заступника
директора з навально - виховної роботи
ОСОБА_4, яка надала суду підроблені нею
Акт від 15 травня 2014 року про відмову
позивачки від дачі пояснень є
необґрунтованими.

Ствердження представника КЗ БРР
"Білопільська дитяча музична школа" -
ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що
ОСОБА_3 грубо порушила Статут КЗ БРР
"Білопільська дитяча музична школа",
Правила внутрішнього трудового
розпорядку, Посадову інструкцію
викладача, а саме викладач ОСОБА_3
залишила своє робоче місце, пішла у
концертну залу школи, зірвала початок
академічного концерту є
необґрунтованими. При ухваленні
рішення судом було встановлено, що
порушення ОСОБА_3 трудових обов'язків і
трудової дисципліни не було
документально зафіксовано, а доказів
щодо встановлення факту винної
поведінки ОСОБА_3 суду надано не було.

Доводи ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про
те, що учениця музикальної школи
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в результаті
неправомірних дій з боку ОСОБА_3
отримала тілесні ушкодження є
безпідставними, оскільки крім
стверджень ОСОБА_5 в матеріалах справи
відсутні будь - які докази, які б
підтверджували її пояснення.

Ствердження в апеляційній скарзі
ОСОБА_5 про те, що висновок суду щодо
стану ОСОБА_3, а саме настання астено -
неврологічного синдрому є
необґрунтованим, оскільки не
підтверджений висновком судово -
медичної експертизи висновків суду не
спростовують. В матеріалах справи
мається копія Епікризу іст № 352 (а.с.4).
відповідно до якого ОСОБА_3 знаходилась
на денному стаціонарі БЦРЛ з 26 травня
по 30 травня 2014 року з астено -
неврологічним синдромом. Доказів того,
що вказана хвороба у позивачки не
пов'язана з винесеним наказом про
оголошення догани, відсутні. Доводи
вказаної апеляційної скарги про те, що
під час лікування ОСОБА_3 неодноразово
бачили у місті не є підставою для
відмови в задоволенні позовних вимог
по справі, оскільки є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судове рішення ухвалено, з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права

У зв'язку з цим апеляційні скарги на
рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК
України, колегія суддів

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу Комунального
закладу Білопільської районної ради
"Білопільська дитяча музична школа"
відхилити.

Рішення Білопільського районного суду
Сумської області від 21 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: