Справа № 372/2862/13-ц Головуючий у І
інстанції Тиханський О.Б.Провадження №
22-ц/780/4726/14 Доповідач у 2
інстанції СліпченкоКатегорія 46
УХВАЛА

Іменем України

21 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Воробйової Н.С.., Олійника В.І.,

при секретарі Горошук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 01
липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою ,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У червні 2013 року позивач звернулась до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що вона є власником земельної
ділянки площею 0,124 га в АДРЕСА_1. Дана
земельна ділянка межує з земельної
ділянкою ОСОБА_3, на якій розміщено
будинок власником якого є ОСОБА_4 На
межі між земельними ділянками та на
земельній ділянці позивача,
відповідачами були посаджені зелені
насадження - туї, які розрослися та
затінюють території та унеможливлюють
будування огорожі на межі між
земельними ділянками. Крім того,
огорожа, яка була побудована між
земельними ділянками сторін
відповідачем ОСОБА_4 розташована на
земельній ділянці позивача. Дані
обставини та дії відповідачів
порушують її право на належне
користування земельної ділянкою, тому
просила зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4
знести огорожу, що встановлена між
земельними ділянками сторін,
ліквідувати зелені насадження - туї, що
ростуть на межі, шляхом їх повної
вирубки, та не чинити перешкоди у
відновленні меж згідно
земельно-кадастрової документації,
шляхом встановлення огорожі.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 01 липня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову .

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати,
посилаючись на неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів. Не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише з
формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано належних та допустимих
доказів, щодо розміщення зелених
насаджень туй, на земельній ділянці
позивача, а враховуючи несуттєвий
розмір, яким металева огорожа
накладається на земельну ділянку
позивача, відсутність уточнення
позову, в якому саме місці потрібно
зносити огорожу та на яку відстань,
згідно висновку експерта та оскільки
не встановлено наявності перешкод в
користуванні позивачем земельною
ділянкою прийшов до обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позову .

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.107 ЗК України, основою для
відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 на підставі державного акту на
право власності на землю від 08.04.1999
року, згідно рішення Козинської
селищної ради від 26.11.1998 року, від 25.02.1999
року, та договору купівлі-продажу від
07.04.1998 року належить земельна ділянка
площею 0.124 га, що розташована на
території АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування житлового будинку. (т.1
а.с.4)

ОСОБА_3 на підставі державного акту на
право власності на землю від 04.10.2005
року, згідно свідоцтва про право
власності за заповітом від 01.07.2005 року,
належить земельна ділянка площею 0,1510
га, що розташована АДРЕСА_1, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд. (т.1 а.с.5)

Відповідно до технічної документації
по перенесенню в натуру меж земельних
ділянок, що знаходяться у власності
ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, виготовленої ТОВ «НВК
«Горизонт» в схемі перенесення меж в
натуру та в пояснювальній записці,
вказано, що при обстеженні земельних
ділянок в присутності представників
селищної ради, представника ТОВ «НВК
«Горизонт» та суміжних землевласників
було встановлено, що земельна ділянка
гр. ОСОБА_7, накладається на 40 см, на
земельну ділянку площею 0,1244 га. (т.1. а.с.
37-51)

21.09.2011 року землевпорядником
Козинської селищної ради,
представником ФОП ОСОБА_6,
головою Козинської селищної ради та
суміжні землекористувачі склали акт
про встановлення в натурі то
погодження зовнішньої межі земельної
ділянки та передачу на зберігання
встановлених межових знаків гр. ОСОБА_2
за адресою АДРЕСА_1, де було
вказано, що ніяких претензій з боку
суміжників при встановлені в натурі
зовнішньої межі не заявлено. (т.1 а.с.60)

05.05.2014 року ТОВ «Незалежний інститут
судових експертиз» було винесено, на
виконання ухвали Обухівського
районного суду Київської області»
експертний висновок № 8100.
Об'єктом дослідження були: земельна
ділянка за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 0,1244 га та матеріали цивільної
справи 2-31/14 ( 1 том на 206 аркушах). За
результатами проведеної експертизи
були встановлено, що на земельній
ділянці площею 0,1244 га, належній ОСОБА_2
на підставі державного акту серії ІІ-КВ
№ 028942, кадастровий номер :05:100:0024,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
відсутні хвойні дерева - туї. На спірній
межі між ділянками кадастровий номер
:05:100:0024 та :05:100:0009, власниками
яких, відповідно є ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
позначеному на державному акті серії
ІІ-КВ № 028942 літерами «Б»-«В» та
літерами «В»-«Г» в державному акті
серії ЯА № 946568, загальною площею 7,20 м
наявне часткове зміщення металевої
градчастої огорожі (довжиною 3,73 м) в
сторону ділянки належної ОСОБА_2 та
довжиною 3,46 м. в сторону ділянки ОСОБА_3
В результаті чого площа земельної
ділянки, якою користується ОСОБА_3
збільшилась, а відповідно,ОСОБА_2
зменшилась на 0,06 (шість сотих) кв.м. (0,39
кв.м. - 0,33 кв.м.). (т.1. а.с. 214-236).

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони є власниками суміжних
земельних ділянок, згідно державних
актів на право власності на землю. Межі
земельних ділянок були визначені в
натурі та спору, щодо накладення
земельних ділянок сторін в даному
судовому розгляді не проводилося.

Згідно статті 60 ЦПК України
встановлено, що «кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
кодексу», а згідно статті 60 ЦПК України
встановлено, що «обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участе ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини».

Згідно ст.66 ЦПК України, висновок
експерта - докладний опис проведених
експертом досліджень, зроблені у
результаті них висновки та
обґрунтовані відповіді на питання,
задані судом.

Згідно ч.6 ст.147 ЦПК України, висновок
експерта для суду не є обов'язковим і
оцінюється судом за правилами,
встановленими статтею 212 цього Кодексу.
Незгода суду в висновком експерта
повинна бути вмотивована.

Суд першої інстанції погодився з
висновками експертизи, яка була
проведена за клопотанням позивача,
оскільки вона була проведена на
підставі матеріалів справи, з виїздом
на місцевість, особою яка мала право її
проводити та відповідно до матеріалів
експертизи, в судового експерта, було
достатньо матеріалів, для надання
відповіді на поставленні питання і
посилання позивача на сумніви у
правильності висновку експерта -
безпідставні.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем не надано належних та
допустимих доказів, щодо розміщення
зелених насаджень туй, на земельній
ділянці позивача, що підтверджується
висновком експерта. Таким чином суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що вимога
щодо знесення зелених насаджень -туй,
що належать відповідачам, не підлягає
до задоволення. Крім того, згідно ст.105
ЗК України, позивач має право
самостійно усувати порушення її права
землекористування у випадку
проникнення гілок від вказаних
насаджень на її земельну ділянку.

Щодо позовної вимоги про знесення
огорожі, що встановлена між земельними
ділянками сторін, то враховуючи
несуттєвий розмір, яким металева
огорожа накладається на земельну
ділянку позивача, відсутність
уточнення позову, в якому саме місці
потрібно зносити огорожу та на яку
відстань, згідно висновку експерта, суд
вірно дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову в цій
частині, оскільки не встановлено
наявності перешкод в користуванні
позивачем земельною ділянкою.

Крім того, не підлягала до задоволення
вимога не чинити перешкоди у
відновленні межі, шляхом встановлення
огорожі, оскільки позивачем не надано
належних доказів про те, що відповідачі
чинять будь-які перешкоди в
користуванні позивачем належною їй
земельної ділянкою.

Інші докази, на які посилається позивач
та які досліджувались в ході судового
засідання не містять даних та
спростовують докази позивача про
обставини, що встановлена огорожа та
зелені насадження - туї відповідачів
знаходиться на земельній ділянці
ОСОБА_2, та не спростовують висновків
експертизи.

Колегія суддів, з огляду на зазначене,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини та дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в порядку
ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, в якій ставиться
питання про ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог,
колегія суддів вважає, що рішення суду
є законним та обґрунтованим, підстави
для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 01 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: