АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13жовтня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Оніщука М.І.,

при секретарі Меєчко Д.П.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2014 року про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення збитків та упущеної вигоди, -

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2014 року заяву представника відповідачів за первісним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задоволено. Скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29.01.2014 року про накладення арешту на майно, а саме апартаменти АДРЕСА_2.

Унікальний номер справи: 755/29052/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11152/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
В апеляційній скарзі позивач за первісним позовом ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм процесуального права, просять ухвалу суду першої інстанції про скасування засобів забезпечення позову скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про скасування ухвали судді Дніпровського районного суду від 29.01.2014 р. у справі №755/29052/13-ц про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру (апартаменти) АДРЕСА_2.

Апелянт посилається, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.03.2014 р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2014 року про забезпечення позову залишено без змін.

Вказує, що скасовуючи ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2014 року про забезпечення позову Дарницький районний суд м. Києва в ухвалі від 22 липня 2014 року вийшов за межі своєї компетенції і вирішив питання, яке знаходиться в компетенції Апеляційного суду м. Києва.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, представник відповідачів за первісним позовом заявив клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2014 року про накладення арешту на майно, а саме: квартиру (апартаменти) АДРЕСА_2.

Позовні вимоги обґрунтував тим, ухвала є необґрунтованою, а також змінилися обставини, оскільки ухвалою від 22.07.2014 р. вжито заходів забезпечення позову щодо іншого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що згідно ч. 3ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

22.07.2014 р. судом першої інстанції було вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на інше майно відповідачів, який є співмірний із позовними вимогами і на думку суду достатній.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову та зняття арешту з вказаного майна відповідачів, з огляду на таке.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.03.2014 р., якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2014 року про забезпечення позову залишено без змін, визначено, що важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що в листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення коштів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі володіють та користуються його коштами в розмірі 786 961 грн., які отримали у зв'язку з домовленістю передати йому у власність нерухоме майно, а саме: апартаменти АДРЕСА_2. Зазначив, що отримавши грошові кошти відповідачі відмовилися укладати договір купівлі-продажу майна та не повертають отримані кошти.

Посилаючись на те, що відповідачі не мають намірів повернути отримані грошові кошти або передати у власність спірне майно, у зв'язку з чим вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ОСОБА_1 28 січня 2014 року звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

На підставі вказаних обставин та положень закону, суд дійшов вірного висновку щодо наявності спору між сторонами, у зв'язку з метою забезпечити виконання судового рішення в майбутньому, судом і був забезпечений позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке зареєстроване за ОСОБА_3

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Колегія суду вважає, що посилання апелянта відносно того, що суд першої інстанції вийшов за межі своєї компетенції є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.3 ст. 154 ЦПК України заходи про забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що між сторонами наявний дійсний спір та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду до розгляду справи по суті, однак зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2014 рокузаяву ОСОБА_1 задоволено, накладено арешт на нежитлове приміщення в літ. А № 1-4, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та зареєстровано за ОСОБА_4 (проживає за адресою: АДРЕСА_4), ОСОБА_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_4).

Крім того, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2014 року накладено арешт на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, яке зареєстроване за ОСОБА_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_4).

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 ППВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зважаючи на те, що судом першої інстанції накладено арешт на інше майно боржників, яке є спів мірним заявленим позовним вимогам, доводи апеляційної скарги є недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях .

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про скасування заходів забезпечення позову та зняття арешту з вказаного майна відповідачів.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2014 року про скасування заходів забезпечення позову -залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: