АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2401/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 59 Мельничук Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Захарова А. Ф. УХВАЛА
10 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЗахарової А.
Ф.суддівОхріменко Н. І. , Скіця М. І. при
секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 28 липня 2014 року про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
стягнення недоплаченої суми боргу.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши
ОСОБА_6, який підтримав доводи
апеляційної скарги, судова палата, -
в с т а н о в и л а :
В липні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
недоплаченої суми боргу.
Позивач посилався на те, що 14 липня 2011
року він уклав із ОСОБА_6 договір,
згідно за яким передав відповідачу
грошові кошти у сумі 433 000 грн., що є
еквівалентом 54 125 доларів США в якості
авансу за оплату послуг та об'єкта
нерухомості, який знаходиться в
АДРЕСА_1 (нежитлове приміщення дитячої
Договір було укладено у письмовій
формі у вигляді розписки. В зв'язку з
різкими коливаннями долара США
сторонами було обумовлено про те, що в
розписці потрібно вказати грошовий
еквівалент в іноземній валюті, який в
разі невиконання домовленості зі
сторони ОСОБА_6, має бути повернутий
Відповідач в термін до кінця вересня 2011
року свої зобов'язання не виконав, борг
25.09.2012 року рішенням Уманського
міськрайонного суду, залишеним без
змін апеляційною і касаційною
інстанціями, позовну заяву ОСОБА_7 про
стягнення з ОСОБА_6 коштів у сумі 433 000
Відповідачем було здійснено
розрахунок з позивачем в розмірі 433 000
гривень, а саме в липні місяці 2014 року
грн.), з часу отримання ОСОБА_6 коштів і
до часу їх повернення пройшло три роки,
і за цей час курс долара США виріс із 8,0
гривень до 11,69 гривень за один долар.
еквівалентом 433 000 гривень, а в липні 2014
року 433 000 гривень є еквівалентом 37 040,20
доларів США, різниця становить 199721,25
ОСОБА_7 вважає, що ОСОБА_6 крім
повернутих йому 433000 гривень повинен
повернути ще кошти в розмірі 199721,25
гривень, що є еквівалентом 17 084,79
Саме з вини ОСОБА_6, кошти вчасно
повернуті не були, а враховуючи
підняття курсу долара, він має сплатити
борг в гривнях відповідно офіційного
курсу долара на день платежу.
На підставі наведеного, ст.ст. 16, 23, 526, 527,
533, 610 ЦК України, позивач просив суд
стягнути з ОСОБА_6 на його користь суму
недоплаченого боргу в розмірі 199721, 25
грн. згідно розписки від 14.07.2011 року.
Ухвалою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 28 липня 2014
року заяву ОСОБА_7 про забезпечення
Накладено арешт на ? частину нерухомого
майна, яке належить ОСОБА_6 на праві
спільної сумісної власності подружжя,
а саме нежитлове приміщення,
розташоване в АДРЕСА_2 до остаточного
вирішення справи по суті.
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_6
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на те, що дана ухвала є
незаконною, постановленою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та
постановити нову, якою відмовити
позивачу у задоволенні його заяви про
забезпечення позову.
Обговоривши матеріали справи, судова
палата вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення.
Розглядаючи 28.07.2014 року заяву ОСОБА_7
про забезпечення позову, суддя
Уманського міськрайонного суду
виходив з положень ч. 3 ст.151 ЦПК України
про те, що забезпечення позову
допускається на будь якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може затруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, так як відчуження даного майна
може утруднити чи взагалі унеможливити
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.
Проте, суд при цьому не врахував, що
відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.
В даному випадку суддя одноособово, а
не складом суду вирішив поставлене
питання, що вказує на неправомірність
такого рішення, ухваленого неналежним
чином, не у відповідності з
цивільно-процесуальним законом.
Не звернув увагу суддя і на роз'яснення
в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» згідно яких
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження у ній (за
винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.
151 ЦПК України, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.
В даному випадку мова йде не про захист
права інтелектуальної власності, тому
заяву про забезпечення позову слід
було розглядати після відкриття
провадження у справі, що вказує теж на
порушення судом цивільно -
процесуальних норм під час розгляду
заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову.
Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
Однак в порушення даної норми суддя
зазначеного не з'ясував, не встановив
вартість майна відповідача, на яке
накладено арешт і яке представляє
собою, як зазначено в ухвалі про
забезпечення позову, ? частину
нерухомого майна, яке належить ОСОБА_6
на праві спільної сумісної власності
подружжя, а саме нежитлове приміщення,
розташоване в АДРЕСА_2 яке є загальною
площею 136, 5 кв. м..
Така частка була визначена судом
ухвалою від 08.11.2013 року. ОСОБА_6 за
поданням державного виконавця (ар. спр.
18), хоча апелянт вважає, що частки його і
дружини кожного з них за вказаних
обставин в майні, яке належить їм на
праві спільної сумісної власності, не є
виділеними в натурі, в зв'язку з чим суд
не вправі був накладати арешт на його
майно і що зробив в порушення ч. 2 ст. 73
СК України та Закону України «Про
виконавче провадження».
За наведених обставин ухвала судді
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 28 липня 2014 року
підлягає до скасування, як
постановлена в порушення діючого
цивільно-процесуального
законодавства, а справа - поверненню до
суду першої інстанції для вирішення
поставленого питання належним чином
відповідно до вимог закону.
Згідно з п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312,317, 218, 324 ЦПК
України, судова палата, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити
Ухвалу судді Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 28 липня 2014 року по даній
справі скасувати, повернувши останню
до суду першої інстанції для вирішення
поставленого питання відповідно до
Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :