АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів: Галичанського А.Д.,
Перепелюк І.Б.

секретар: Тодоряк Г.Д.

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні квартирою
шляхом вселення в квартиру, за
апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_2 на
рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 19 серпня 2014 року,

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, в
якому просив вселити його в спірну
квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати
відповідачів не чинити йому перешкод у
користуванні вказаною квартирою.

Посилався на те, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 свого батька ОСОБА_6 він
прийняв спадщину за законом та
являється власником 1/9 частки квартири
АДРЕСА_1.

Зазначав, що оскільки іншого житла в
нього не має, хотів вселитися в спірну
квартиру, однак відповідачі чинять
йому в цьому перешкоди, не впускають в
квартиру, не дають ключів та згоду на
реєстрацію.

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 19 серпня 2014 року
позов задоволено. Постановлено усунути
перешкоди ОСОБА_4 у користуванні
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1, шляхом вселення ОСОБА_4

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_2 передати
ОСОБА_4 ключі від вхідних дверей та
інших дверей у квартирі та не чинити
перешкод ОСОБА_4 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

№22ц-1381/2014 рік Головуючий у 1
інстанції Вольська-Тонієвич О.В.

Категорія 43
Доповідач Чупікова В.В.

Вирішено питання відносно розподілу
судових витрат.

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 подано до суду
апеляційну скаргу на зазначене рішення
суду першої інстанції, в якій вони
просять рішення суду скасувати, у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилаються на те, що рішення
неправильне та необґрунтоване, судом
неповно з'ясовано обставини справи, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи.

Наголошують на тому, що в спірній
квартирі зареєстровані та проживають
ОСОБА_5, ОСОБА_2 та її малолітній син
ОСОБА_7 Загальна площа квартири 28,3 кв.м.,
вона складається з однієї кімнати,
площею 15,1 кв.м., кухні, площею 7,8 кв.м. та
коридору площею 5,4 кв.м., частка
позивача складає 3,14 кв.м.

Зазначають, що оскільки з огляду на
технічний паспорт на зазначену
квартиру та невеликої частки позивача
1/9 (3,14 кв.м. квартири) у власності, не має
можливості роздільного користування
спільним частковим майном та виділення
його частки в натурі з можливістю
облаштування ізольованого
самостійного входу, а тому спільне
володіння і користування квартири є
неможливим.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник
на свій розсуд володіє, користується і
розпоряджається належним йому майном.

Право власника квартири
використовувати помешкання для
власного проживання закріплене у ст.383
ЦК України.

Статтею 391 ЦК України визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном. Право громадянина на
користування належною йому квартирою
закріплене і в ст.150 ЖК України.

Чинне законодавство не ставить
реалізацію цього права в залежність
від того, чи має право власності на
такий об'єкт лише одна особа, чи він
перебуває у власності кількох осіб.
Небажання співвласників надати у
користування іншому співвласнику
належне цим особам майно, є порушенням
прав такого співвласника, що
підлягають судовому захисту

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи сторони по справі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1. При
цьому позивачу належить 1/9 частин
квартири, а решта відповідачам.

Вказане жиле приміщення має одну
житлову кімнату площею 15,1 кв.м., кухню,
площею 7,8 кв.м. та коридор площею 5,4 кв.м.

Представник відповідача ОСОБА_3 та
відповідач ОСОБА_2 пояснили, що не
чинять перешкоди у користуванні
квартирою, але ключі від квартири не
можуть дати незнайомій людині, та не
погоджуються, щоб він вселявся в спірну
квартиру та проживав разом з ними.

Заперечення співвласника проти
задоволення позову про усунення
перешкод у користуванні майном або
заперечення проти вселення
співвласника та відсутність у нього
можливості самостійно без звернення до
співвласників реалізувати своє
право(відсутність ключів від
приміщення) при відсутності вільного
доступу до належного йому майна є
підставою вважати, що співвласники
чинять перешкоди у користуванні
належною позивачу власністю.

Відповідачі, подавши заперечення проти
позову, самостійно підтвердили
обставини, зазначені в позові щодо
наявності перешкод у позивача в
користуванні квартирою (а.с.22-24).

За таких обставин колегія суддів
вважає, що порушені права позивача на
користування належною йому частиною
квартири, а тому суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
обґрунтованість заявленого ОСОБА_4
позову про вселення, усунення перешкод
в користуванні належною йому на праві
власності частиною квартири та
задовольнив його.

Доводи апелянта, щодо неможливості
спільного проживання через те, що
позивач є чоловіком і вселяється до
жінок, через недотримання норм жилої
площі передбаченої ст.47 ЖК України є
безпідставними, оскільки ст.47, 50 ЖК
України, а які посилаються апелянти.
регулює правовідносини щодо надання
жилої площі в будинках державного і
громадського житлових фондів.

Доводи апелянта щодо можливості
отримання позивачем грошової
компенсації за його частку в квартирі
виходять за межі позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших
осіб,які беруть участь у справі.

Проте, з позовом про припинення права
на частку у спільному майні
відповідачі не зверталися.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 209, 218 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 19 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий

Судд: