Справа № 357/4143/14 Головуючий у І
інстанції Ярмола О.Я.Провадження №
22-ц/780/4480/14 Доповідач у 2
інстанції Суханова Є.М.Категорія 18
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Данілова О. М., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі: Франюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в місті Києві матеріали
цивільної справи з апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 16 червня 2014 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, мотивуючи тим, що відповідно
до укладеного між сторонами договору
від 07.02.2008року ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 73 798,80 доларів США строком до
06.02.2023року, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,89 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. В забезпечення виконання
зобов'язань по вказаному вище
кредитному договору, 07.02.2008р. між
сторонами було укладено договір
іпотеки № 399, предметом іпотеки є
трикімнатна квартира АДРЕСА_1.
Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором не виконує, в
зв'язку з чим виникла заборгованість в
розмірі 97 561,65 дол. США, а тому позивач
просить в рахунок погашення
заборгованості, звернути стягнення на
предмет іпотеки, та стягнути судові
витрати у розмірі 3654грн.00коп.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, надавши
суду свої письмово викладені
заперечення.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 16 червня 2014 року в задоволенні
позову ПАТ «Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки - відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними
в рішенні суду, апелянт звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
його позовні вимоги.

Колегія суддів вислухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги вважає, що вона не
обґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що між Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк "Надра" та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 18/П/13/2008/840 від
07.02.2008року на підставі якого, позивач
надав позичальнику кредитні кошти в
розмірі 73 798,80 дол. США терміном до
06.02.2023року, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,89% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Кошти надавалися на
придбання відповідачем квартири.

Цього ж дня, між сторонами по справі
було укладено договір іпотеки № 399,
згідно якого предметом іпотеки є
нерухоме майно, а саме трикімнатна
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 45,5
кв.м. Відповідно до умов вказаного
договору, позивач має право у випадку
невиконання або неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань по
даному договорі реалізувати своє право
іпотеки та звернути стягнення на
предмет іпотеки в порядку
передбаченому цим договором.

В судовому засіданні встановлено, що
станом на 14.02.2014року відповідач має
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 97 561,65 дол. США, що в
еквіваленті по курсу НБУ на 14.02.2014року
дорівнює 842 044,83 грн. 83коп., яка
складається з: 72 202,67дол.США -
заборгованість за кредитом; 15 414,37 дол.
США - заборгованість за відсотками; 2
564,72дол.США - пеня; 7 379,88 дол. США - штрафу.

На підтвердження свої позовних вимог
позивач надав розрахунок
заборгованості. Представник
відповідача зазначила, що
заборгованість за вказаним кредитним
договором існує, але погашення кредиту
відбувається, тобто має місце
виконання договору не в повному обсязі.

Представник відповідача в
обґрунтування своїх заперечень
послалася на положення Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
діючим законодавством, з чим
погоджується колегія суддів, а саме,
виходить з наступного.

Відповідно до Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від
03.06.2014року, не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку;

2) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити
(продати, передати) заборгованість або
борг, визначений у підпункті 1 цього
пункту, на користь (у власність) іншої
особи.

Цей Закон набирає чинності з дня його
опублікування та втрачає чинність з
дня набрання чинності законом, який
врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості.

Протягом дії цього Закону, інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Зважаючи на те, що згідно до умов
кредитного договору № 18/П/13/2008/840 від
07.02.2008року кредитні кошти надавались в
іноземній валюті на споживчі цілі,
призначенням якого було придбання
відповідачем трикімнатної квартири в
житловому будинку, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, загальною площею 89,3
кв.м., а отже, з урахуванням положень
наведеного вище Закону не може бути
примусово стягнуте майно (квартира),
яке є предметом іпотеки.

Намагаючись спростувати висновки суду,
апелянт наполягає на тому, що
застосування законодавства «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від
03.06.2014року, може відбутися при
належності певних вимог, а саме,
житлова площа квартири, яка є предметом
договору повинна не перевищувати 140
кв.м., натомість, апелянт зазначає, що у
суду, під час ухвалення рішення, не було
достатніх доказів того, що спірна
квартира не перевищує зазначеної
норми, у зв'язку з чим вважає, що суд
порушив вимоги матеріального права та
просив задовольнити його позов.

Крім того, апелянт наполягає на тому, що
суд не з»ясував наявність чи
відсутність у відповідача, іншого
житлового приміщення, яким він може
користуватися.

Разом з тим, з такими доводами апелянта,
колегія суддів не погоджується, та як
вони спростовуються доказами по
справі, зокрема, як вбачається з
довідки відділу адресно-довідкової
роботи ГУ ДМС України в м.Києві від
16.04.2014року, відповідач зареєстрований
за вище вказаною адресою, тобто ця
квартира, яка є предметом іпотеки,
використовується як місце постійного
проживання ОСОБА_2

Доказів того, що у позичальника у
власності знаходиться інше нерухоме
житлове майно суду не надано. Загальна
площа вказаної квартири не перевищує 140
кв. метрів .

Зазначені докази, що спірне
майно-квартира не перевищує 140 кв.м.
міcтиться у самому договору іпотеки,
підписаному як позивачем так й
відповідачем (укладено договір іпотеки
№ 399, згідно якого предметом іпотеки є
нерухоме майно, а саме трикімнатна
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 89,3
кв.м. ).

Даючи аналіз зазначеним правовим
нормам, з'ясувавши обставини справи,
суд прийшов до обґрунтованого
висновку, з яким погоджується колегія
суддів, що позов не підлягає до
задоволення.

Підстав, передбачених вимогами ст. 309
ЦПК України, апелянт не надав.

Рішення суду законне та обґрунтоване,
апеляційна скарга не містить нових
доказів або обставин, які б могли
призвести до скасування рішення суду
та ухвалення нового рішення про
задоволення позову.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України,
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не обґрунтована та
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307 ,308 ,313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 16 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: