У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько
А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
звільнення від сплати заборгованості
за аліментами за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 19
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 31
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що вона перебувала у
шлюбі з ОСОБА_4, від якого вони мають
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. У квітні 2006
року шлюб з відповідачем було
розірвано, після чого син залишився
проживати з нею, однак 8
липня 2011 року ОСОБА_4 забрав сина до
себе на відпочинок, після чого син
відмовився повертатись до неї та
залишився з батьком і останній
фактично позбавив її можливості
спілкуватись із сином. У лютому 2013 року
Заводським районним судом м. Миколаєва
за позовом ОСОБА_4 з неї стягнуто
аліменти на утримання сина, яке набрало
чинності у травні 2013 року. За цей час
утворилась заборгованість за
аліментами, яку вона не має змоги
сплатити, оскільки зайнята доглядом за
своїм молодшим сином, який за станом
здоров'я потребує її постійного
догляду, внаслідок чого її дохід
складається лише з коштів у вигляді
аліментів у розмірі 800 грн щомісячно,
отриманих на утримання молодшого сина.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3,
уточнивши позовні вимоги, просила суд
на підставі ч. 2 ст. 197 СК України
звільнити її від сплати заборгованості
за аліментами в розмірі 12 378 грн 90 коп.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 19 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 31 березня 2014 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Звільнено
ОСОБА_3 від сплати заборгованості за
аліментами на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що утворилась станом на 28
листопада 2013 року в частині сплати
заборгованості в розмірі 10 077 грн 72 коп.,
залишивши за нею обов'язок сплатити
заборгованість в розмірі 750 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити рішення, яким у задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, застосувавши положення ч. 2
ст. 197 СК України, виходив із того, що
враховуючи майновий стан ОСОБА_3,
остання не має доходів, необхідних для
погашення заборгованості за
аліментами в розмірі 10 827 грн 72 коп.,
визначивши заборгованість за
аліментами за період з 10 липня 2012 року
до 1 листопада 2013 року в розмірі
750 грн, яку вона спроможна сплатити. При
цьому, вказавши, що позивач не виконує
обов'язок щодо утримання сина через
поведінку відповідача, який
перешкоджає їй у виконанні такого
обов'язку в добровільному порядку.

Апеляційний суд погодився з такими
висновками суду першої інстанції,
зазначивши, що діючим законодавством
не наводиться чіткий перелік обставин,
що мають істотне значення при
вирішенні питання звільнення платника
аліментів від сплати заборгованості за
аліментами, тому при вирішенні спору,
суд першої інстанції правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та в достатній мірі
перевірив доводи, які мають значення
для правильного вирішення справи,
врахувавши обставини, на які
посилається позивач як на підставу для
звільнення від сплати заборгованості
за аліментами, а саме хвороба
малолітньої дитини, яка потребувала на
час виникнення заборгованості та на
теперішній час потребує постійного
догляду з боку матері та, як наслідок,
тяжкий матеріальний стан позивача, яка
ніде не працювала та отримувала лише
державну допомогу по догляду за
дитиною та аліменти на утримання
дитини, є підставами для звільнення її
від сплати заборгованості за
аліментами.

Проте повністю погодитись із таким
висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судове рішення
апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що сторони є батьками
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 9 квітня 2012 року місце
проживання відповідача визначено як
постійне місце проживання дитини, а
рішенням цього ж суду від 12 лютого 2013
року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
стягнуто аліменти на утримання сина в
розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 30
% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 10 липня 2012 року до повноліття дитини.
Згідно з розрахунком Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції заборгованість ОСОБА_3 за
аліментами станом на 1 листопада 2013
року становить 10 827 грн 72 коп.

Відповідно до ст. 197 СК з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів суд може
відстрочити або розстрочити сплату
заборгованості за аліментами.

За позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається.

Суд може звільнити платника аліментів
від сплати заборгованості, якщо буде
встановлено, що вона виникла внаслідок
непред'явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання особою,
на користь якої присуджено аліменти.

Перевіряючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
не врахував, що син сторін також
потребує постійного лікування,
оскільки страждає на ряд серйозних
захворювань, про які достовірно відомо
ОСОБА_3, однак остання, навіть, не
поцікавилась протягом майже двох років
станом здоров'я свого сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати те, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК
України).

При цьому апеляційний суд не звернув
уваги на доводи відповідача про те, що
ОСОБА_3 має нерухоме майно - частку
квартири, де мешкає з дитиною та
квартиру, яку здає в найм і отримує
відповідний дохід, тобто має змогу
сплачувати аліменти та не перевірив їх.

Таким чином, апеляційний суд у
порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК
України на зазначені вище обставини
справи уваги не звернув, доводів
апеляційної скарги не перевірив,
належним чином не встановив обставини,
що мають істотне значення та дійшов
передчасного висновку про залишення в
силі рішення суду першої інстанції.

За таких обставин судове рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції з підстав,
передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 31 березня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко