АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/7828/2014
Головуючий у 1 інстанції: Новак А.В.
Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук
Н.В.

суддів Білич
І.М., Болотова Є.В.

при секретарі
Задорожному А.Г.

за участю

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві в залі
суду справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Голосіївського
районного суду м.Києва від 15 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання договору позики грошових
коштів недійсним,-

УСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3
про визнання недійсним договору
безпроцентної позики від 16 січня 2012
року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на
момент укладення договору перебувала з
ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. Згідно
із оспорюваним договором, який був
нотаріально оформлений, ОСОБА_3 на
умовах позики передав ОСОБА_4 276745,81 грн.,
еквівалент на момент укладення
договору 34637,39 доларів США.

Позивач вважає, що вказаний договір
повинен бути визнаний недійсним на
підставі ст.65 СК України, оскільки
виходить за межі дрібного побутового,
своєї згоди на його укладення вона не
надавала, а його виконання
відбуватиметься за рахунок сімейного
бюджету.

Рішенням Голосіївського районного
суду м.Києва від 15 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що не
погоджується з висновками суду про те,
що оспорюваний договір не порушує її
права, вказує на те, що судом не
застосовано ст.65 СК України та ч.1 ст.203
ЦК України.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 проти доводів
апеляційної скарги заперечував,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Інші учасники цивільного процесу в
судове засідання не з»явились, про
дату, час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином, про
причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів ухвалила слухати справу
за відсутності нез»явившихся осіб на
підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, розглянувши
справу в межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що
16 січня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
укладено Договір безпроцентної позики
на суму 276745,81 грн., еквівалент на момент
укладення договору 34637,39 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
оспорюваний договір не створює для
позивача юридичних наслідків, оскільки
згідно із його умовами він укладений не
в інтересах сім»ї, а отримані кошти
надані позичальнику для особистих
цілей.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що договір від 16 січня 2012 року
укладений з порушенням ст.65 СК України
є безпідставними, відхиляються
колегією суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України
визначено, якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім»ї, то
гроші, які були одержані за цим
договором, є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Положення ст.65 СК України щодо порядку
розпорядження майном, що є об»єктом
спільної сумісної власності подружжя,
регулюють відносини, які стосуються
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя, і не
стосуються права одного із подружжя на
отримання позики, оскільки є
правочином щодо отримання у власність
грошових коштів і не створює
обов»язків для другого із подружжя, а
лише для позичальника як сторони
договори.

Верховний Суд України у постанові від 12
вересня 2012 року №6-88цс12 висловив
правову позицію, згідно якої договір,
укладений одним із подружжя, створює
обов»язок для другого з подружжя лише в
тому разі, якщо договір укладено в
інтересах сім»ї, а майно, одержане за
цим договором, використовується для
потреб сім»ї. Якщо договір одним із
подружжя укладено не в інтересах сім»ї,
він не створює обов»язку для другого з
подружжя і згоди останнього на його
укладення законом не вимагається та
відсутність такої згоди не може бути
підставою для визнання такого договору
недійсним.

Відповідно до пункту 14 Договору
визначено, що «позичальник» (ОСОБА_4) в
поданій ним заяві повідомив, що
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_6, але укладає цей договір не в
інтересах сім»ї, і що кошти, отримані
ним за цим договором, будуть
використані не в інтересах сім»ї, а на
інші особисті цілі.

Ураховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
укладення договору не в інтересах
сім»ї, відтак такий договір не створює
обов»язків для ОСОБА_2 та згоди
останньої на її укладення не
вимагається. Доводами апеляційної
скарги такі висновки суду не
спростовуються.

Порушень норм процесуального права,
які давали б підстави для скасування
рішення суду першої інстанції,
колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення без
змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 15 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

Є.В. Болотов