РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Здоровиці О.В.

при секретарі Сисенко Ю.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Світлівської сільської ради Добропільського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його наступним. Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 04.10.2010 року були задоволені позовні вимоги позивача і визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_2, на житловий будинок АДРЕСА_1. Право власності на житловий будинок було зареєстровано в державному реєстрі 28.10.2010 року. Але постановляючи рішення суд не прийняв рішення про передачу у власність в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, на якій розташований вищевказаний будинок. На даний час позивач не має можливості звернутися до суду з вимогою винести додаткове рішення по справі, так як суддя, який приймав рішення звільнений з посади. Згідно державного акту на право приватної власності на землю, який видано 26.12.1995 року, батькові позивача - ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка площею 0,15-8 гектарів на території с.Красноярське Світловської сільської Ради, з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Тому, позивач на підставі ст..377 ЦК України просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,15-8 гектарів, яка розташована на території с.Красноярське Світловської сільської Ради, з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка за життя належала його батькові.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги і суду пояснив, що він звернувся до суду з вказаним позовом бо через суд визнати право власності на земельну ділянку, яка залишилася йому після смерті його батька, спадкоємцем якого він є і в установлений законом строк, після смерті якого, прийняв спадщину, для нього є більш вигідним, бо якщо оформлювати право власності на земельну ділянку в нотаріальній конторі це вийде для нього, в матеріальному плані, дуже дорого. Тому він вирішив оформити право власності через суд.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяву в якій просить розглянути справу без його участі, проти позовних вимог заперечень не має.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено.

Позивач є рідним сином ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про смерть (а.с.31).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді будинку за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташований вказаний будинок.

Відповідно до ст..529 ЦК України (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.549 ЦК (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як вбачається з пояснень позивача, після смерті батька він був єдиним спадкоємцем першої черги і фактично, відповідно до ст..549 ЦК України (1963 року) прийняв спадщину після свого батька.

Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 18/5 від 18.06.1994 року (в редакції що діяла на момент відкриття станом на 07.04.1998 року), п.113, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 його сином - ОСОБА_1 підтверджується копією домової книги по будинку АДРЕСА_1, з якої вбачається, що на момент смерті ОСОБА_2 позивач значився прописаним разом зі спадкодавцем (а.с.32-38).

З відповіді другої Добропільської державної нотаріальної контори № 148/01-16 від 12.02.2014 року (а.с.24-25) вбачається, що після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року спадкову справу не відкрито.

Тобто таким чином вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька, який фактично прийняв спадщину.

З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що після смерті батька залишилось майно, а саме:

земельна ділянка площею 0,15-8 гектарів на території с.Красноярське Світловської сільської Ради, з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю, який видано 26.12.1995 року, належала батькові - ОСОБА_2.(а.с.17)

та будинок АДРЕСА_1, який розташований на даній земельній ділянці, але на нього були відсутні будь-які правовстановлюючі документи.

Через відсутність правовстановлюючих документів на будинок позивач не зміг оформити право власності в порядку спадкування на вищевказаний будинок і тому в 2010 році визнав своє право на будинок через суд.

З рішення Добропільського міськрайонного суду від 04.10.2010 року (а.с.10-12), яке набрало чинності 15.10.2010 року вбачається, що за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2.

Право власності на вказаний будинок за позивачем належним чином зареєстроване, що підтверджується витягом Добропільського БТІ від 28.10.2010 року (а.с.13).

Тобто в суді встановлено, що у позивача фактично виникли правовідносини з приводу спадкування.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли особа має можливість оформити своє право власності поза судовим порядком, але не бажає цього робити у зв»язку з тим, що це вимагає від неї більших матеріальних затрат ніж витрати, які вона понесене внаслідок звернення з позовом до суду про визнання права власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В суді встановлено, що право власності позивача на земельну ділянку площею 0,15-8 гектарів на території с.Красноярське Світловської сільської Ради, з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку та господарських споруд фактично ніким не оспорюється і звернувся позивач з даним позовом в суд лише для того, щоб не оформлювати спадкові права на вказану земельну ділянку через нотаріальну контору.

З пояснень позивача встановлено, що він не звертався до нотаріуса з приводу прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки після смерті свого батька.

Також судом встановлено, що відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії за заявою ОСОБА_1. не існує.

Враховуючи наведене, а також за відсутності відмови нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину (земельну ділянку), суд вважає, що у даній справі відсутній цивільно-правовий спір і тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст 10, 11, 60, 212-216, 223 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Світлівської сільської ради Добропільського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 11 березня 2014 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 17 березня 2014 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В.Здоровиця

11.03.2014