№ 308/3922/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27.08.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Бенца
К.К.,

при секретарі
Вайда Я.П.

за участі

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів. Мотивуючи свої
позовні вимоги, позивач вказує на те, що
17.07.2010 року між нею та відповідачем
ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, у
відділі реєстрації актів цивільного
стану по місту Ужгороду Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області за актовим
записом №249. У шлюбі у них народилася
донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між
подружжям виявився невдалий, з причин
відсутності між ними взаєморозуміння,
які призводили до постійних
конфліктів між ними, суперечок ,
принижень один одного, внаслідок чого
із 22.03.2012 року чоловік пішов з
помешкання і з того часу шлюбні
відносини між ними припинені та
існують лише формально. Крім того
вказує на те, що на час припинення між
подружжям шлюбних відносин вона була
три місяці вагітна. З цього часу
відповідач не цікавився ні перебігом
вагітності ні станом новонародженої
дитини та її подальшим життям і
забезпеченням. На даний момент
неповнолітня дитина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на її
утриманні та проживає разом з нею.
Відповідач участі у вихованні та
утриманні дитини не приймає,
матеріальної допомоги на її утримання
не надає. З посиланням на викладене
позивач просить суд шлюб між ними
розірвати, стягнути з відповідача
ОСОБА_2 аліменти на її користь на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій
сумі у розмірі 800 грн. щомісячно,
починаючи від дня пред'явлення позову
до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі.
Просила позовні вимоги задовольнити з
підстав та мотивів викладених у
позові. Зокрема пояснила суду, що
шлюбні відносини між ними припинені з
22.03.2012 року. Основною причиною
розірвання шлюбу є відсутність
взаєморозуміння, довіри, підґрунття
для будування сім'ї. З часу народження
дитини, відповідач жодної допомоги на
утримання дитини ні матеріальної ні
моральної не надає, не цікавиться
розвитком дитини. Вона працює в ПП
«Сервіс 2004», але її заробітної плати не
вистачає для забезпечення достатнього
життєвого рівня сім'ї та утримання
доньки.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
у встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомляв,
клопотань про відкладення розгляду
справи та письмових заперечень до суду
не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169
ЦПК України ухвалив провести заочний
розгляд справи

Заслухавши пояснення позивача,
вивчивши та перевіривши в судовому
засіданні матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
справи і вирішення спору по суті
суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони уклали шлюб 17.07.2010 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану по місту Ужгороду Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області за актовим
записом №249, що стверджується
свідоцтвом про одруження виданим
відділом реєстрації актів цивільного
стану по місту Ужгороду Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області, серії НОМЕР_1
від 17.07.2010 року, приєднаним до
матеріалів справи/а.с.11/

У даному шлюбі у сторін народилася
донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується відповідним свідоцтвом
про народження дитини, копія якого
приєднана до матеріалів справи /а.с. 7/.

Як встановлено судом, неповнолітня
донька ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю
ОСОБА_1, що стверджується довідкою №562
виданою 18.03.2014 року ТОВ
«ЖИТЛО-СЕРВІС»./а.с.12/

Поясненнями позивача в судовому
засіданні стверджено, що шлюбні
відносини між подружжям припинені з
22.03.2012 року.

Майновий спір між сторонами відсутній .

Правовідносини між сторонами
випливають із норм Сімейного Кодексу
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного
Кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним з
подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Основною причиною припинення сімейних
відносин є неможливість сумісного
проживання, відсутність
взаєморозуміння та довіри.

З урахуванням викладеного, оцінивши
шлюбні взаємовідносини сторін, суд
вважає, що між сторонами склалися
відносини, при яких збереження сім`ї
неможливо, подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б їхнім інтересам, як це передбачено
ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить формальний
характер.

При таких обставинах суд приходить до
висновку, що дана сім'я розпалася
остаточно, примирення між подружжям є
неможливим, є всі підстави для
задоволення позову в частині
розірвання шлюбу.

Обґрунтованими є і вимоги позивачки
про стягнення з відповідача аліментів
на її користь на утримання доньки -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Правовідносини між сторонами
випливають із норм Сімейного Кодексу
України, зокрема згідно до вимог ст. 180
Сімейного Кодексу України батьки
зобов`язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 свій обов'язок
утримувати доньку, що передбачений
ст.180 СК України, не виконує.

Ненадання матеріальної допомоги на
утримання малолітньої дитини є
порушенням обов'язку батьків
піклуватися про своїх дітей.

Згідно ст.184 СК України розмір
аліментів у твердій грошовій сумі
визначається, якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її батька, матері і (або) у
твердій грошовій сумі.

Частина 1 статті 182 СК України зазначає,
що при визначенні розміру аліментів
суд враховує: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний
бюджет України на 2014 рік" затверджено
на 2014 рік прожитковий мінімум на дітей
віком до 6 років - 1032 гривні ; на дітей
віком від 6 до 18 років - 1286 гривень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. При
визначенні розміру аліментів судом
враховано наявність обставин
передбачених ст. 182 СК України, зокрема
поясненнями позивача в судовому
засіданні стверджено - відомості про
працевлаштування відповідача не
відомі , проте є працездатним, інших
дітей та непрацездатних осіб на
утриманні не має, за станом здоров'я
спроможний платити аліменти на
утримання дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Постановою Верховної
Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991
року) держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6
Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права
дитини визначено, що держави-учасниці
визнають право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батько
(-ки) або інші особи, які виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про охорону дитинства» кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Проте, як встановлено судом, відповідач
в порядку ст.188 Сімейного Кодексу
України від обов'язку утримувати
дитину не звільнений, угоди про
добровільну сплату аліментів згідно
ст. 189 Сімейного кодексу України між
сторонами на даний час не укладено.

Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при
вирішенні справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів", №3
від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче
провадження", за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той з них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом та
максимальний розмір аліментів, що
підлягатимуть стягненню з боржника, не
може перевищувати 50% заробітної плати
цієї особи.

З урахуванням всіх обставин справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення аліментів з
відповідача на утримання доньки -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій
сумі у розмірі 800 грн. щомісячно,
починаючи від дня пред'явлення позову
до досягнення дитиною повноліття,
підлягають до часткового задоволення,
а саме в сумі 700 грн. щомісячно,
починаючи від дня пред'явлення позову
до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, враховуючи матеріальне
становище сторін, а також те, що
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
користуючись рівними правами, на
засадах змагальності згідно вимог ст. 10
ЦПК України, виходячи із принципів
розумності та справедливості, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення аліментів,
підлягають до часткового задоволення,
а саме підлягають стягненню з
відповідача аліменти на користь
позивача на утримання дитини в розмірі
700 (сімсот) гривень щомісячно
починаючи від дня пред'явлення позову
до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224 - 226
ЦПК України , ст.ст. 105, 110,112, 180, 181, 182,184
Сімейного Кодексу України, Закон
України «Про охорону дитинства» суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що
зареєстрований 17.07.2010 року у відділі
реєстрації актів цивільного стану по
місту Ужгороду Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області за актовим
записом №249 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
мешканки АДРЕСА_3 аліменти на утримання
неповнолітньої доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в
розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно,
але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 31
березня 2014 року і до досягнення
дитиною повноліття.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплаченого нею суми судового збору в
розмірі 243,60 грн.(двісті сорок три
гривні шістдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
суму судового збору в розмірі 243,60
грн.(двісті сорок три гривні шістдесят
копійок).

Рішення суду в межах стягнення
аліментів за один місяць допустити до
негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца