№2/311/859/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року
м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області в складі:

Головуючого - судді Нікандрової
С.О.

при секретарі Єпішиної М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - служба у
справах дітей Василівської районної
державної адміністрації Запорізької
області, Василівський районний відділ
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області
про надання дозволу на тимчасовий
вивіз дитини за межі України, та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
треті особи - служба у справах дітей
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області,
Василівський районний відділ
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області,
про надання дозволу на виїзд на
відпочинок дитини з батьком, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про надання
дозволу на тимчасовий вивіз дитини за
межі України, який уточнила в ході
судового розгляду. Позов мотивувала
тим, що вона є матір'ю ОСОБА_3. Її дочка
уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у них народився
син ОСОБА_4. В 2011 році шлюбні відносини
між її дочкою та відповідачем були
розірвані. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 трагічно
загинула. Рішенням Василівського
районного суду Запорізької області від
16 грудня 2013 року визначено місце
проживання дитини ОСОБА_4 з бабою
ОСОБА_1. В період з 10 серпня 2014 року по
жовтні 2014 року вона має намір разом з
онуком ОСОБА_4 поїхати на відпочинок до
Європи (Польщі, Іспанії, Германії,
Греції та Португалії), що на її думку,
матиме велике значення для духовного
та фізичного розвитку дитини,
оздоровлення та розширення світогляду,
однак, відповідач безпідставно не
надає згоди на тимчасовий виїзд дитини
за межі України. Позивач вважає, що така
позиція батька дитини шкодить її
інтересам та порушує право на свободу
пересування, що стало наслідком її
звернення до суду із зазначеним вище
позовом.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
надання дозволу на організацію
відпочинку сина з батьком, який уточнив
в ході судового розгляду. Позов
мотивований тим, що в період з 2007 по 2011
рік він перебував в шлюбі з ОСОБА_3. Від
шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після розірвання шлюбу дитина
проживала з матір'ю, яка не
перешкоджала спілкуванню батька з
дитиною. В грудні 2012 року ОСОБА_3
загинула в ДТП, після чого дитина
залишилася проживати в сім'ї ОСОБА_1,
які почали безпідставно відмовляти
йому у спілкуванні з дитиною.
Розпорядженням голови Василівської
райдержадміністрації від 26 листопада
2013 року йому було встановлено час для
спілкування з дитиною, проте
відповідач його постійно порушує. З 12
березня 2014 року він не має змоги бачити
сина ОСОБА_4. Позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_2 в позові зазначив, що в
цілому не заперечує проти необхідності
організації відпочинку та
оздоровлення сина, проте враховуючи
вимоги ст.ст.151,153 СК України щодо
переважного права батьків перед іншими
особами на особисте виховання дитини
та безперешкодне спілкування, він
бажає організувати відпочинок дитини
власними силами на базі відпочинку
«Літо» в смт. Кирилівка Запорізької
області разом з ним та бабою ОСОБА_7 з
15.08.2014 року по 07.09.2014 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_8 підтримали свої
позовні вимоги з підстав викладених в
позовній заяві, додатково пояснили, що
неодноразове

відкладення розгляду справи
унеможливило оформлення проїзних
документів на дитину для виїзду за межі
України до Республіки Польща на період
з 10.08.2014 року по 14.08.2014 року, до Іспанії в
період з 16.08.2014 року по 25.08.2014 року, тому
відпала потреба у вирішенні позовних
вимог в цій частині. Зустрічний позов
ОСОБА_2 про надання дозволу на
організацію відпочинку дитини ОСОБА_4 з
батьком та бабою на базі відпочинку
«Літо» в смт. Кирилівка Запорізької
області просили вирішити на розсуд
суду, проте просили врахувати їх вимоги
про надання дозволу на виїзд дитини за
межі України в Германію з 05.09.2014 року та
час необхідний на збори та проїзд до
міста Київ.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_9 в судовому засіданні визнали
позовні вимоги за первинним позовом
ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд
дитини ОСОБА_4 за межі України до
Германії з 05.09.2014 року по 09.09.2014 року,
Греції з 09.09.2014 року по 19.09.2014 року,
Португалії з 14.10.2014 року по 21.10.2014 року
для відпочинку в супроводі бабусі
ОСОБА_1 без супроводу батька дитини.
Свої позовні вимоги за зустрічним
позовом в цілому підтримали, проте з
урахуванням того, що виїзд дитини до
Германії заплановано на 05.09.2014 року, не
заперечували проти надання батьку
ОСОБА_2 дозволу на організацію
відпочинку дитини ОСОБА_4 на базі
відпочинку «Літо» в смт. Кирилівка
Запорізької області на менший період,
ніж зазначено в його позові, а саме з
15.08.2014 року по 30 серпня 2014 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
показання свідків, дослідивши та
оцінивши цивільної матеріали справи,
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що у період з жовтня
2007 року до травня 2011 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 перебували у шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі народився син
ОСОБА_4.

Після розірвання шлюбу дитина ОСОБА_4
проживав з матір'ю ОСОБА_3 в будинку її
батьків ОСОБА_1, ОСОБА_10.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 загинула.

Після смерті матері дитина ОСОБА_4
проживав разом з бабусею ОСОБА_1.

Рішенням Василівського районного суду
від 16 грудня 2013 року визначено місце
проживання дитини ОСОБА_4 за місцем
проживання його бабусі ОСОБА_1.

На підставі розпорядження голови
Василівської районної державної
адміністрації №604 від 26.11.2013 року
встановлений час і місце спілкування
батька дитини ОСОБА_2 та баби ОСОБА_7 з
малолітньою дитиною ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем їх проживання.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки відносно
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу
України, здійснення батьківських прав
та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Згідно зі ст.3 Конвенції ООН «Про права
дитини» від 20 листопада 1989 року,
ратифікованої постановою Верховної
Ради України від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.18 даної Конвенції,
батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001
року, кожна дитина має право на рівень
життя, достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Ст.25 ЦК України встановлено, що
здатність мати цивільні права та
обов'язки (цивільну

правоздатність) мають усі фізичні
особи. Цивільна правоздатність
фізичної особи виникає у момент її
народження. У випадках, встановлених
законом, здатність мати окремі
цивільні права та обов'язки може
пов'язуватися з досягненням фізичною
особою відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України
здатність фізичної особи, яка не
досягла шістнадцяти років, мати право
на виїзд за межі України обумовлена
згодою на це батьків (усиновлювачів),
піклувальників та їхнім супроводом або
супроводом осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до вимог ст.257 СК України
баба, дід, прабаба, прадід мають право
спілкуватися зі своїми внуками,
правнуками, брати участь у їх
вихованні. Батьки чи інші особи, з якими
проживає дитина, не мають права
перешкоджати у здійсненні бабою, дідом,
прабабою, прадідом своїх прав щодо
виховання внуків, правнуків. Якщо такі
перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба,
прадід мають право на звернення до суду
з позовом про їх усунення.

Згідно зі ст.263 СК України, спір щодо
участі, зокрема, баби у вихованні
дитини вирішується судом відповідно до
вимог ст.159 цього Кодексу.

Так, ч.2 ст.159 СК України передбачено, що
суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. Під
час вирішення спору щодо участі одного
з батьків у вихованні дитини береться
до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Порядок оформлення документів для
виїзду громадян України за кордон
визначається Законом України «Про
порядок виїзду і в'їзду в Україну
громадян України» №3858-Х11 від 21.01.1994
року.

Ч.2 статті 4 вказаного Закону
встановлено, що оформлення проїзного
документа дитини провадиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників батьків чи дітей у разі
потреби самостійного виїзду
неповнолітнього за кордон. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно із п.1 п.4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №57 від
27.01.1995 року зі змінами, виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
у супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням у ній держави
прямування та відповідного часового
проміжку перебування у цій державі,
якщо другий з батьків відсутній у
пункті пропуску.

Згідно з п.2 ч.4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №57 від
27.01.1995 року зі змінами, виїзд за межі
України громадян України, які не
досягли 16-річного віку, у супроводі
одного з батьків або в супроводі осіб,
які уповноважені одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, без
нотаріально посвідченої згоди другого
з батьків здійснюється у разі
пред'явлення оригіналу або нотаріально
посвідченої копії рішення суду про
надання дозволу на виїзд за межі
України громадянина, який не досяг
16-річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків.

Встановлюючи обмеження права дитини на
виїзд за межі України, законодавець
виходив із презумпції розумності й
добросовісності дій учасників
цивільних правовідносин. Тобто, за
умови добросовісності й розумності
позивача можна дійти висновку, що
немайновому праву дитини на виїзд за
межі України з бабою кореспондує
суб`єктивний цивільний обов`язок
батька надати нотаріально посвідчену
згоду на виїзд дитини.

Крім цього, ст.272 ЦК України
передбачено, що особисті немайнові
права здійснюються батьками в
інтересах малолітніх дітей.

Згідно статей 151, 153 СК України батьки
мають переважне право перед іншими
особами на особисте виховання дитини.
Батьки та дитина мають право
безперешкодного спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Таким чином, законодавство виходить із
принципу переважного право батьків
перед іншими особами на особисте
виховання дитини, при цьому
пріоритетним та принциповим
визначенням є інтереси дитини, що вони
повинні бути непорушними.

Допрошені в судовому засіданні свідки
ОСОБА_10, ОСОБА_11 показали, що ОСОБА_1
давно запланувала поїздку до Європи
разом з малолітнім ОСОБА_4. Під час

розгляду в суді справи про позбавлення
батьківський прав ОСОБА_2 за позовом
ОСОБА_1, остання просила батька дитини
ОСОБА_2 надати їй згоду на виїзд дитини
за межі України до Європи в серпні -
жовтні 2014 року. Відповідач ОСОБА_2
спочатку погодився надати згоду на
виїзд дитини, проте після приїзду до
нотаріальної контори. відмовився
надати нотаріальну згоду на виїзд
ОСОБА_4 за межі України. Виїзд дитини за
межі України планується з метою
відпочинку і оздоровлення дитини.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_12 в судовому
засіданні показали, що ОСОБА_2 є їх
сином, раніше він ніколи не відмовляв в
наданні згоди на виїзд дитини за межі
України. Після визначення місця
проживання дитини з бабусею ОСОБА_1 та
винесення розпорядження голови
Василівської райдержадміністрації про
встановлення часу спілкування батька
ОСОБА_2 з дитиною, ОСОБА_1 жодного разу
не надавала дитину для спілкування під
різними приводами В лютому 2014 року
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
спілкуванні з сином ОСОБА_4. Їх син
ОСОБА_2 бажає приймати участь у
спілкуванні з своїм сином ОСОБА_4 і має
намір оздоровити його на базі
відпочинку «Літо» в смт. Кирилівка.

Вирішуючи зазначену справу, суд
виходить з того, що звертаючись до суду
з позовом ОСОБА_1 діє в інтересах
малолітнього онука ОСОБА_4, і те, що
виїзд дитини за межі України носить
тимчасовий характер, не пов'язаний з
визначенням місця проживання дитини чи
її еміграцією і має на меті відпочинок
та оздоровлення дитини, а добровільна
письмова згода батька на тимчасовий
виїзд дитини за кордон відсутня.

Жодних обмежень чи заборон, які
унеможливлюють тимчасовий виїзд
малолітнього ОСОБА_4 за межі України не
встановлено.

Висновок служби у справах дітей
Василівської районної державної
адміністрації з питання надання
дозволу на тимчасовий вивіз дитини за
межі України в цілому відповідає
інтересам дитини та принципу рівності
прав та обов'язків сторін спору щодо
спілкування з дитиною та участі у її
вихованні.

Суд вважає, що позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_2 надав достатньо доказів
тому, що він бажає реально брати участь
у вихованні сина ОСОБА_4, спілкуватись з
ним, в належному обсязі виконувати
батьківські обов'язки по вихованню
сина, з цією метою ним було здійснено
бронювання та оплату номеру на базі
відпочинку «Літо» в смт. Кирилівка в
період з 15.08.2014 року по 07.09.2014 року.

Проте, висновок служби у справах дітей
Василівської районної державної
адміністрації з питання надання ОСОБА_2
дозволу на організацію відпочинку
дитини ОСОБА_4 на базі відпочинку
«Літо» в смт. Кирилівка Запорізької
області в період з 15.08.2014 року по 07.09.2014
року належним чином не мотивований, не
відповідає інтересам дитини, порушує
принцип пріоритетного права батька
перед іншими особами на особисте
виховання дитини, є явно
несправедливим, тому не може бути
прийнятий до уваги при винесенні
рішення.

У зв'язку з наведеним, суд з урахуванням
висловлених в судовому засіданні
позицій сторін, приходить до висновку
про необхідність надати позивачу
ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проїзних
документів для виїзду за кордон
малолітнього онука ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2,
надати дозвіл малолітньому ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд за
кордон у супроводі позивача ОСОБА_1 без
згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до
Германії з 05 вересня 2014 року по 09
вересня 2014 року, Греції з 09 вересня 2014
року по 19 вересня 2014 року, Португалії з
14 жовтня 2014 року по 21 жовтня 2014 року, та
одночасно про необхідність частково
задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2,
надавши йому дозвіл на організацію
відпочинку неповнолітнього сина
ОСОБА_4 на базі відпочинку «Літо» в
смт.Кирилівка Запорізької області
разом з батьком ОСОБА_2 та бабою ОСОБА_7
в період з 15 серпня 2014 року по 30 серпня
2014 року включно, оскільки це
відповідатиме інтересам дитини,
інтересам обох сторін спору на участь у
вихованні дитини, сприятиме розширенню
світогляду останнього та добре
позначиться на його фізичному,
духовному та інтелектуальному
розвитку як особистості, не порушить
прав відповідача як батька дитини і не
позбавить останнього можливості брати
участь у спілкуванні з сином.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 131, 208-209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи -
служба у справах дітей Василівської
районної державної адміністрації
Запорізької області, Василівський
районний відділ Управління Державної
міграційної служби України в
Запорізькій області про надання
дозволу на тимчасовий вивіз дитини за
межі України - задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Дніпрорудне Василівського
району Запорізької області (свідоцтво
про народження серії НОМЕР_2, видане
Дніпрорудненською міською радою 11
грудня 2008 року), за межі державного
кордону України до Германії з 05 вересня
2014 року по 09 вересня 2014 року, Греції з 09
вересня 2014 року по 19 вересня 2014 року,
Португалії з 14 жовтня 2014 року по 21
жовтня 2014 року, у супроводі бабусі
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії
НОМЕР_1, виданий Дніпрорудненським МВМ
Василівського РВ УМВС України в
Запорізькій області 01 червня 2007 року,
без згоди та супроводу батька ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт
серії НОМЕР_1, виданий
Дніпрорудненським МВМ Василівського
РВ УМВС України в Запорізькій області 01
червня 2007 року, дозвіл на виготовлення
проїзних документів (в тому числі
візових документів) для виїзду за межі
державного кордону України до Германії
з 05 вересня 2014 року по 09 вересня 2014 року,
Греції з 09 вересня 2014 року по 19 вересня
2014 року, Португалії з 14 жовтня 2014 року
по 21 жовтня 2014 року, на неповнолітнього
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Дніпрорудне Василівського району
Запорізької області (свідоцтво про
народження серії НОМЕР_2, видане
Дніпрорудненською міською радою 11
грудня 2008 року), без згоди батька
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
треті особи - служба у справах дітей
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області,
Василівський районний відділ
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області,
про надання дозволу на виїзд на
відпочинок дитини з батьком -
задовольнити частково.

Надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, дозвіл на
організацію відпочинку
неповнолітнього сина ОСОБА_4 на базі
відпочинку «Літо» в смт.Кирилівка
Запорізької області разом з батьком
ОСОБА_2 та бабою ОСОБА_7 в період з 15
серпня 2014 року по 30 серпня 2014 року
включно.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області

С.О.Нікандрова