АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/9037/14
Головуючий у 1 інстанції: Бортницька
Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

головуючого - судді Поліщук
Н.В.

суддів Білич
І.М., Болотова Є.В.

при секретарі
Задорожному А.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Жиденка
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою
Міністерства внутрішніх справ України,
в інтересах якого діє Жиденко
Володимир Вікторович на підставі
довіреності, на рішення Печерського
районного суду м.Києва від 03 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства внутрішніх справ України
в особі Міністра внутрішніх справ
України ОСОБА_4 про спростування
недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 в травні 2014 року
звернувся до суду з позовом та просить
визнати недостовірною інформацію,
поширену Міністерством внутрішніх
справ України в особі Міністра
внутрішніх справ Україні ОСОБА_4 на
прес-конференції ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

"Так вот, обращаю внимание, что господин
ОСОБА_5, находясь в плотном контакте с
господином ОСОБА_6, осуществляли не
только координацию боевых групп, но и
осуществляли через свои
медиа-возможности эти и другие, вот
здесь у нас есть ряд контактов, значит,
подготовку всех видеоматериалов, всех
роликов, всех компрометирующих и
грязних технологий в отношении
протестующих. Эти ролики и эта
информация готовились по заказу
господина ОСОБА_5, затем одобрялись
господином ОСОБА_6 і после этого
выходила в эфир. Обращают на себя
внимание связи господина ОСОБА_5 с
рядом известных в медиа-кругах господ с
разных каналов, наверно по разным
основаниям, но когда такой контакт
происходит с интенсивностью 200-300
телефонных звонков за три недели, то,
видимо, это нечто большее, чем
профессиональные контакты."

3 метою спростування просить
розмістити інформацію про
спростування на офіційному сайті МВС
України, видалити оспорювану
інформацію щодо позивача на вказаному
сайті, а також зобов'язати відповідача
запросити на прес-конференцію
журналістів та повідомити про помилки
в роботі прес-служби міністерства і
некомпетентність міністра внутрішніх
справ з приводу заяв про причетність
конкретних осіб до можливих злочинних
дій ОСОБА_5 та інших до часу
постановлення обвинувального вироку
суду та отримання достовірної
беззаперечної інформації.

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 03 червня 2014 року позов
ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх
справ України в особі Міністра
внутрішніх справ України ОСОБА_4 про
спростування недостовірної інформації
задоволено частково.

Вирішено визнати недостовірною
інформацію, поширену Міністерством
внутрішніх справ України в особі
Міністра внутрішніх справ Україні
ОСОБА_4 на прес-конференції ІНФОРМАЦІЯ_1
- коментар схеми, на якій зображено фото
ОСОБА_1, а саме: "Так вот, обращаю
внимание, что господин ОСОБА_5, находясь
в плотном контакте с господином ОСОБА_6,
осуществляли не только координацию
боевых групп, но и осуществляли через
свои медиа-возможности эти и другие,
вот здесь у нас есть ряд контактов,
значит, подготовку всех
видеоматериалов, всех роликов, всех
компрометирующих и грязних технологий
в отношении протестуючих…..Обращают на
себя внимание связи господина ОСОБА_5 с
рядом известных в медиа-кругах господ с
разных каналов, наверно по разным
основаниям, но когда такой контакт
происходит с интенсивностью 200-300
телефонных звонков за три недели, то,
видимо, это нечто большее, чем
профессиональные контакты."

3 метою спростування недостовірної
інформації зобов'язано Міністерство
внутрішніх справ України на офіційному
сайті повідомити про зміст ухваленого
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства внутрішніх справ України
в особі Міністра внутрішніх справ
України ОСОБА_4 рішення суду.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання щодо судових
витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Міністерство внутрішніх справ України,
в інтересах якого діє Жиденко
ВолодимирВікторович, звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити в
повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, вказує, що позивачем під час
розгляду справи по суті змінено
підстави позову, що є порушенням норм
процесуального права. Позивачем не
визначено автора відповідного
інформаційного матеріалу та власника
веб-сайта, які повинні бути належними
відповідачами у разі поширення
оспорюваної інформації в мережі
Інтернет. Вказує, що не надано доказів
на підтвердження факту погіршення
ділової репутації позивача внаслідок
саме виступу Міністра внутрішніх справ
України. Зазначає також, що поширена
інформація взагалі не пов»язана з
особою позивача, відтак не потребує
судового захисту, при цьому, сама по
собі інформація має характер оціночних
суджень та не містить ані негативної,
ані недостовірної інформації відносно
позивача.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача підтримав
подану скаргу із викладених в ній
підстав, просив її задовольнити.

Позивач та представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та представників, розглянувши
справу в межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставі своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем поширена недостовірна
інформація стосовно позивача, яка
підлягає спростуванню.

Колегія суддів з таким висновком
погоджується, оскільки він ґрунтується
на матеріалах справи, відповідає
вимогам закону та доводами апеляційної
скарги не спростовується.

Стаття 32 Конституції України
передбачає, що кожному гарантується
судовий захист права спростувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім»ї.

За змістом ст.277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім»ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Спростування недостовірної інформації
здійснюється особою, яка поширила
інформацію. Поширювачем інформації,
яку подає посадова чи службова особа
при виконання своїх посадових
(службових) обов»язків, вважається
юридична особа, у якій вона працює.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що позивачем під час розгляду
справи по суті змінено підстави позову,
що є порушенням норм процесуального
права, відхиляються колегією суддів, з
огляду на наступне.

Підстава позову - це фактичні обставини
(юридичні факти), на яких ґрунтується
вимога позивача, та з наявністю або
відсутністю яких закон пов»язує
виникнення чи припинення
матеріально-правових відносин між
сторонами. Зміна підстави позову
означає зміну обставин, якими позивач
обґрунтовує свою вимогу до
відповідача.

Тобто при зміні підстав позову для
підтвердження пред»явлених позовних
вимог вводяться в обіг інші юридичні
факти, які впливають на підставу таким
чином, що вона стає відмінною від
визначеної спочатку. При цьому, їх
конкретизація не створює зміну підстав
позову.

Як убачається з матеріалів справи,
подаючи уточнення позовних вимог,
позивач конкретизував форму захисту, а
не змінив підстави позову, відтак, такі
доводи апеляційної скарги є
помилковими.

Посилання апеляційної скарги на ту
обставину, що належним відповідачем у
справі повинен бути власник
відповідного веб-сайту, відомості про
якого позивачем не зазначені,
відхиляються колегією суддів, виходячи
з наступного.

Як установлено судом, убачається із
матеріалів справи та підтверджено
даними пояснень сторін в судовому
засіданні, поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 під
час прес-конференції інформація була
розміщена, зокрема, на офіційному
веб-сайті МВС України.

Відповідно до Порядку оприлюднення у
мережі Інтернет інформації про
діяльність органів виконавчої влади»,
який затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України від 04 січня 2002 року
№3 (з відповідними змінами та
доповненнями ), оприлюднення у мережі
Інтернет інформації про діяльність
органів виконавчої влади здійснюється
з метою підвищення ефективності та
прозорості діяльності цих органів
шляхом впровадження та використання
сучасних інформаційних технологій для
надання інформаційних та інших послуг
громадськості, забезпечення її впливу
на процеси, що відбуваються у державі
(пункт 1 Порядку). Оприлюднення у мережі
Інтернет інформації про діяльність
органів виконавчої влади здійснюється
шляхом, зокрема, розміщення і
постійного оновлення міністерствами,
іншими центральними та місцевими
органами виконавчої влади інформації
відповідно до вимог Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
та цього Порядку на офіційних
веб-сайтах (пункт 2 Порядку) .

Окрім того, зазначеним порядком
установлено, що інформаційне
наповнення, захист інформації від
несанкціонованої модифікації та
технічне забезпечення функціонування
офіційних веб-сайтів міністерств,
інших центральних та місцевих органів
виконавчої влади як складових частин
Веб-порталу зазначені органи
здійснюють самостійно (пункт 5 Порядку).

Функціонування офіційного сайту
здійснюється у відповідності із
Порядком функціонування веб-сайтів
органів виконавчої влади, який
затверджено Наказом Державного
комітету інформаційної політки,
телебачення і радіомовлення України,
Державного комітету зв»язку та
інформації України 25 листопада 2002 року
№327/225 та зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 29 грудня 2002 року за
№1022/7310.

Відповідно до пункту 4 підпункту 61
Положення про Міністерство внутрішніх
справ, затвердженого Указом Президента
України від 06 квітня 2011 року №383
визначено, що у порядку та способи,
передбачені законодавством, МВС
України інформує щодо здійснення
державної політики у сфері захисту
прав і свобод людини і громадянина,
охорони громадського порядку,
забезпечення громадської безпеки,
боротьби зі злочинністю, захисту
економіки та об»єктів права власності,
інтересів суспільства і держави від
протиправних посягань, безпеки
дорожнього руху.

Відтак, офіційним джерелом
інформаційного забезпечення
діяльності Міністерства внутрішніх
справ є веб-сайт МВС України. Отже,
інтернет-ресурс, на якому розміщена
інформація, є офіційним сайтом
Міністерства внутрішніх справ України,
розміщена інформація є документальною
зйомкою, з огляду на що є неспроможними
доводи апеляційної скарги щодо
відсутності відомостей про власника
веб-сайту та автора інформаційного
матеріалу.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що поширена інформація не
пов»язана з особою позивача,
відхиляються колегією суддів,
оскільки при її повідомленні
відбувалась демонстрація фотографії
позивача, яка містить прізвище, ім»я,
по-батькові. Той факт, що відповідачем
не було озвучено прізвище, ім»я,
по-батькові висновків суду не
спростовує, оскільки для ідентифікації
особи були використані інші засоби,
зокрема, демонстрація її фотознімку з
написом.

Окрім того, є вірними та доводами
апеляційної скарги не спростовуються
висновки суду першої інстанції в тій
частині, що поширена інформація
порушує особисті немайнові права,
оскільки перешкоджає особі у повному
та своєчасному здійсненні свого
особистого немайнового права, відтак
порушує права позивача на повагу до
честі, гідності, недоторканість
ділової репутації.

Оскільки поширена інформація
сприймається негативно, створює хибне
враження про причетність особи,
зображеної на фотографії, до ганебних
фактів, таку інформацію слід відносити
до відомостей, які принижують честь,
гідність і ділову репутацію
громадянина в громадській думці, думці
окремих громадян з точки зору
додержання законів, загальновизнаних
правил співжиття та принципів людської
моралі.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що інформація має характер
оціночних суджень відхиляються
колегією суддів, з огляду на наступне.

Оціночними судженнями відповідно до
ст.47-1 Закону України «Про інформацію»,
за винятком образи чи наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, зокрема, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, з огляду на
характер використання мовних засобів,
зокрема, гіпербол, алегорій, сатири.
Крім того, припущення
характеризуються, зокрема, наявністю
модальних слів.

Наведені відповідачем відомості не є
суб»єктивною особистою оцінкою певних
подій та фактів, які не можна
перевірити на предмет відповідності їх
дійсності, а відтак є фактичним
твердженням, а не оціночними
судженнями, що відповідає прецедентній
судовій практиці Європейського суду з
прав людини при тлумаченні положень
статті 10 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод.

Отже, судом першої інстанції вірно
установлено юридичну сукупність
обставин, які є підставою для
задоволення позову, а саме поширення
інформації, тобто її доведення до
відома хоча б однієї особи будь-яким
способом; поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача;
поширення недостовірної інформації;
поширення інформації, що порушує
особисті немайнові права або завдає
шкоди відповідним особистим
немайновим благам, або перешкоджає
особі повно і своєчасно здійснювати
своє особисте немайнове право.

Порушень норм процесуального права,
які давали б підстави для скасування
рішення суду, колегією суддів не
установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення без
змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства
внутрішніх справ України, в інтересах
якого діє ЖиденкоВолодимир Вікторович
на підставі довіреності, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 03 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

Є.В. Болотов