Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,
суддів:Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,Завгородньої
І.М.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 06 вересня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 14 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»
(далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 12 вересня 2008 року
між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі
- АКІБ
«УкрСиббанк»), правонаступником якого
є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір.

Відповідно до умов договору відповідач
отримав 127 457 доларів США на умовах
сплати 14,35 % річних за користування
кредитними коштами та кінцевим
терміном повернення коштів не пізніше
11 вересня 2029 року.

Посилаючись на те що ОСОБА_6 на
порушення умов кредитного договору
своєчасно й у повному обсязі не погашав
кредит та не сплачував проценти за
користування коштами, внаслідок чого
утворилася заборгованість, позивач
просив стягнути з відповідача на його
користь 168 144,92 доларів США
заборгованості за кредитом.

Ухвалою Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 25
квітня 2012 року, в якості
правонаступника ПАТ «УкрСиббанк»
залучено Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект» (далі -
ТОВ «Кей-Колект»).

Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 06
вересня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 14 квітня 2014
року, позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кей-Колект» 168
144,92 доларів США заборгованості за
кредитним договором від 12 вересня 2008
року та 1 820 грн судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
судові рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у позові відмовити,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

При вирішенні справи судом першої
інстанції встановлено, що
12 вересня 2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6
було укладено кредитний договір.

Відповідно до умов договору відповідач
отримав 127 457 доларів США на умовах
сплати 14,35 % річних за користування
кредитними коштами та кінцевим
терміном повернення коштів не пізніше
11 вересня 2029 року.

Згідно з розрахунком банку станом на 14
жовтня 2010 року заборгованість ОСОБА_6
складає 168 144,9 доларів США.

За договором факторингу від 13 лютого 2012
року ПАТ «УкрСиббанк» передало, а ТОВ
«Кей-Колект» прийняло право вимоги за
спірним кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України
встановлено, що за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1065 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України
визначено, що за договором факторингу
(фінансування під відступлення права
грошової вимоги) одна сторона (фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони (клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Предметом договору
факторингу може бути право грошової
вимоги, строк платежу за якою настав
(наявна вимога), а також право вимоги,
яке виникне в майбутньому (майбутня
вимога).

Задовольняючи позов, місцевий суд, із
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, обґрунтовано
виходив із того, що внаслідок порушення
ОСОБА_6 умов кредитного договору
утворилася заборгованість перед
ПАТ «УкрСиббанк», яка на підставі ст.
ст. 1050, 1054 ЦК України підлягає стягненню
з відповідача на користь ТОВ
«Кей-Колект», до якого згідно із
договором факторингу від 13 лютого 2012
року перейшло право вимоги, в розмірі,
що відповідає наданому банком
розрахунку кредитної заборгованості
та який відповідачем не спростований.

Такі висновки судів ґрунтуються на
матеріалах справи й відповідають
вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 335, 337 ЦПК України,
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. Суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає,
що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суди правильно
застосували правові норми та ухвалили
правильне по суті рішення, підстав для
скасування якого колегія суддів не
знаходить.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 06
вересня 2012 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 14
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова
В.І. Журавель І.М. Завгородня