Провадження №2/761/4852/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:
Маліновської В.М.

при секретарях:
Нечипорук А.В., Лазоришинець К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя та визнання особи такою,
що втратила право користування
квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року ОСОБА_1 (Позивач)
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
(Відповідач) про розподіл спільного
майна подружжя та зобов'язання знятися
з реєстрації.

Позов мотивовано тим, що між сторонами
21 липня 1990 року зареєстровано шлюб, а 2
квітня 2014 року було розірвано шлюб.
Перебуваючи в шлюбі, Позивачка на
особисті кошти, які вона отримала від
продажу власної однокімнатної
квартири за адресою АДРЕСА_1, придбала
23 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2,
яка складається з трьох житлових
кімнат, загальною площею 69,40 кв.м., жилою
площею 45,70 кв.м., з яких дві кімнати
належить Позивачці, а одна - спільному з
Відповідачем сину ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Окрім того, у 2013 році Позивачка
придбала легковий автомобіль «Nissan
X-Trail», Універсал-В, рік випуску 2008, об'єм
двигуна 198 куб. см., колір - сірий, пробіг
2400 км, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Відповідач відмовляється добровільно
нотаріально оформити право власності
Позивачки на 23 частини квартири та
автомобіль, окрім того у червні 2013 року
останній за власним бажанням виїхав з
квартири за адресою АДРЕСА_2, що
належить на праві власності Позивачці
та їх сину, на день розгляду справи
місце проживання Відповідача невідоме,
а тому враховуючи вищевикладене, з
урахуванням уточнень до позовної заяви
(а.с.27-28), Позивачка просила: -
розподілити між нею та Відповідачем
сумісно набуте майно, визнавши за нею
право власності на 23 частки квартири за
адресою: АДРЕСА_2 а повне право
власності на легковий автомобіль «Nissan
X-Trail», Універсал-В, реєстраційний номер
НОМЕР_1; - визнати Відповідача таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_2,
оскільки більше року не проживає в
ньому та зобов'язати його знятися з
квартирного обліку.

В судовому засіданні Позивачка позов
підтримала та просила його
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не
заперечував проти позову та просив
задовольнити позовні вимоги. Крім того,
повідомив, що станом на час розгляду
справи в суді він вже не зареєстрований
в кв.№101 у буд.29 по проспекту Перемоги в
м.Києві, на підтвердження чого надав
для огляду суду свій паспорт
громадянина України, в якому міститься
відмітка про зняття з реєстрації у
спірній квартирі.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
розглянувши подані сторонами
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, вважає, що
позовна заява підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 21 липня 1990 року
між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 Відділом РАЦС м. Києва було
укладено шлюб, про що в книзі
реєстрації актів про укладення шлюбу
21.07.1990р. зроблено запис за №697, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_2. Прізвища
після реєстрації шлюбу визначені
чоловіка - ОСОБА_2, дружини - ОСОБА_1 (а.с.
6).

За період шлюбу, сторонами було
придбано: - 23 частини трикімнатної
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 69,40 кв.м.,
жилою площею 45,70 кв.м., що
підтверджується договором
купівлі-продажу квартири від 08.02.2001р.,
укладеним між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_1, що діяла за себе та як законний
представник за свого неповнолітнього
сина - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, посвідченим
державним нотаріусом Дев'ятої
Київської державної нотаріальної
контори ОСОБА_11, зареєстрованим в
реєстрі за № 3-758 (а.с.9), реєстраційне
посвідчення Київського міського бюро
технічної інвентаризації, записано у
реєстрову книгу № д.705-207 за реєстровим
№ 10 від 21.02.2001р. (а.с.8); - легковий
автомобіль «Nissan X-Trail», Універсал-В, 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, що підтверджується Свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, виданого 02.04.2013р. ВРЕР-5 УДАІ в м.
Києві (а.с.10).

Позивачка в судовому засіданні
зазначила, що вказане майно вона
придбала в період шлюбу з Відповідачем,
проте за власні грошові кошти, які вона
отримала, зокрема, від продажу власної
однокімнатної квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу квартири від 23.01.2001р.,
посвідченим державним нотаріусом
Дев'ятої Київської державної
нотаріальної контори ОСОБА_11,
зареєстрованим в реєстрі за № 3-253
(а.с.30).

02 квітня 2014 року шлюб між сторонами
було розірвано, про що 02.04.2014р. складено
відповідний актовий запис № 84, що
підтверджується Свідоцтвом про
розірвання шлюбу, виданого Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві 02.04.2014р.
серії НОМЕР_4 (а.с.7).

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення. За рішенням суду
частка майна дружини, чоловіка може
бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти.

Відповідно до ст.71 СК України, майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007
року №11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» зазначено,
що поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69 - 72 СК України
та ст.372 ЦК України. При цьому вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
за погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п. 23 Постанови №11 судам,
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК
України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325
ЦК України можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 57 СК України,
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею,
ним за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй, йому особисто.

В судовому засіданні Відповідач визнав
факт купівлі під час шлюбу спірної
квартири та автомобіля за грошові
кошти, що належали Позивачці особисто,
і фактично не заперечував проти
задоволення позовних вимог.

З огляду на встановлені у судовому
засіданні обставини та визнання позову
Відповідачем в повному обсязі, суд
приходить до висновку, що спірне майно
є особистою приватною власністю
дружини, оскільки було придбано за
кошти, що належали їй особисто, а тому
право Позивачки на право власності на
вказане майно, повинно бути захищеним
шляхом визнання такого права.

Також, Довідкою Формою № 3, виданої ТОВ
«Київжитлосвіт» № 351 від 19.03.2014р.
встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2
зареєстрована Позивачка, Відповідач та
їх син - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Позивачка зазначила, що в червні 2013
року Відповідач з власного бажання
виїхав з даної квартири та змінив своє
фактичне місце проживання, та з цього
часу не цікавиться вказаною квартирою
та не має наміру там проживати, у
зв'язку з чим його необхідно визнати
таким, що втратив право користування
зазначеною квартирою. Також вказала
про те, що задоволення вказаної
позовної вимоги необхідно для зняття
Відповідача з реєстрації місця
проживання у АДРЕСА_2. Відповідач проти
задоволення цих позовних вимог не
заперечував. Більш того в судовому
засіданні Відповідач повідомив, що він
вже знятий з реєстрації місця
проживання за адресою спірної
квартири, а тому вимоги про визнання
його таким, що втратив право
користування квартирою для подальшого
зняття з реєстрації вже недоречні.
Підтвердженням того, що Відповідач на
час розгляду справи знятий з
реєстрації місця проживання за
адресою: АДРЕСА_2 є копія його паспорта,
долучена безпосередньо в судовому
засіданні 04.09.2014р., в якій на аркуші 11
паспорта міститься відмітка «Знято з
реєстрації місця проживання 28.08.2014р.»

Відтак, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя та визнання особи такою, що
втратила право користування квартирою
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
також присуджує до стягнення з
відповідача на користь позивача судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
3 654,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, на підставі
ст.ст. 57, 59, 60, 62, 69-70, 71, 74 СК України, ст. 383
ЦК України, ст.ст. 71, 72, 150, 163 Житлового
кодексу УРСР, та керуючись ст.ст. 3, 4, 10,
11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя та визнання особи такою, що
втратила право користування квартирою
- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- 23 частини трикімнатної квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 69,40 кв.м., жилою площею
45,70 кв.м.

- легковий автомобіль «Nissan X-Trail»,
Універсал-В, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
сплачений нею при зверненні до суду
судовий збір у розмірі 3654,00грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: