РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/2279/14-ц

2/643/1797/14

03.09.2014 м.
Харків

Московський районний суд м.
Харкова

в складі: головуючого судді
- Задорожної А.М.,

за участю секретаря судового засідання
- Тугайбей В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» в особі Товариства з
обмеженою відповідальністю «Про
Консалтінг» до ОСОБА_1, третя особа -
Державна реєстраційна служба України
про звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом передачі та набуття у
власність і виселення,

в с т а н о в и в:

17.02.2014 року від Публічного акціонерного
товариства "Дельта банк" до суду
надійшла позовна заява до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі та набуття у власність
і виселення.

В обґрунтування позовної заяви
вказано, що 14.02.2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено
Договір про надання споживчого кредиту
№0, відповідно до умов якого банку
надав відповідачу кошти у розмірі 42000
доларів США, котрі відповідач
зобов'язався у повному обсязі в строк
до 14.02.2025 року або достроково зі сплатою
13,40 відсотків річних за користування
кредитом. З метою забезпечення
виконання грошових зобов'язань за
вказаним кредитним договором
Іпотекодавець ОСОБА_1 передав у іпотеку
нерухоме майно, а саме належну йому на
праві власності квартиру, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Через
неналежне виконання умов Договору про
надання споживчого кредиту у
позичальника утворилася
заборгованість у розмірі 59302,29 доларів
США, що згідно курсу НБУ складає 474003,20
грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав до суду
заяву, в якій просив позов задовольнити
та справу розглядати за його
відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, подав до суду заяву, в якій
просив відмовити у задоволені позову
на підставі Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів у іноземній валюті» та справу
розглядати за його відсутності.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
установлених договором або актом
цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено
способи захисту цивільних прав та
інтересів, а також те, що суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки передбачені ст. 33
Закону України від 5 червня 2003 року №
898-1У (з наступними змінами) «Про
іпотеку» (далі - Закон № 898-1У).

Так, у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя (ч. ч. 1, 3 ст. 33
Закону № 898-1У).

Можливість у разі неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання задовольнити вимоги
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки передбачена статтями 38, 39
Закону № 898-1У.

Спірним є квартира АДРЕСА_1, загальною
площею 61,3 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м.,
належна ОСОБА_1 на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 22.08.2006 року, ОСОБА_2,
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу.

Матеріали справи свідчать, що
14.02.2008р. укладено між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_1 договір про надання
споживчого кредиту №0, за умовами
якого АКІБ «УкрСиббанк» надало ОСОБА_1
гроші в розмірі 42 000 доларів США зі
сплатою 13,40% річних, строком до 14.02.2025р.

Цього ж дня для забезпечення
виконання зобов'язань за договором
кредиту з ОСОБА_1 укладено договір
іпотеки, предметом якого є квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 61,3 кв.м.,
житловою площею 41,6 кв.м., належна ОСОБА_1
на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
22.08.2006 року, ОСОБА_2, приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу

Однак умови кредитного договору
відповідач не виконав.

Станом на 22.11.2013р. утворилась
заборгованість в загальному розмірі
59302,29 доларів США, що еквівалентно 474003,20
грн.

На підставі рішення Загальних зборів
акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ
«УкрСиббанк» змінило назву на Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк».

08.12.2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» було укладено Договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами.

На підставі вказаного Договору до
позивача перейшло право вимоги, яке
виникло з кредитного та договору
іпотеки у обсязі та на умовах, що
існували у первісного кредитора.

У зв'язку з цим ПАТ «Дельта Банк»
звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом передачі та набуття у
власність і виселення.

Разом з тим, п. 1 ч. 1 Закону України від 3
червня 2014 року № 1304-УП «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» (далі - Закон № 1304-УП)
встановлено, що протягом дії цього
закону не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Цей закон набирає чинності з дня його
опублікування та втрачає чинність з
дня набрання чинності законом, який
врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості (ч. 3
Закону № 1304-УП).

Днем опублікування Закону № 1304-УП є 7
червня 2014 року (Голос України № 109).

За правилами статті 5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, кім випадків, коли
він пом'якшує або скасовує цивільну
відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Офіційне тлумачення положення частини
першої статті 58 Конституції України
щодо зворотної дії в часі законів та
інших нормативно-правових актів дано в
Рішенні Конституційного Суду України
від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99.

Відповідно до цих роз'яснень, за
загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Конституція України, закріпивши
частиною першою статті 58 положення
щодо неприпустимості зворотної дії в
часі законів та інших
нормативно-правових актів, водночас
передбачає їх зворотну дію в часі у
випадках, коли вони пом'якшують або
скасовують юридичну відповідальність
особи, що є загальновизнаним принципом
права.

Загальна площа квартири АДРЕСА_1,
становить 61,3 кв.м., житловою площею 41,6
кв.м.

Дане квартира є місцем постійного
проживання відповідача.

З огляду на це, підстав для звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 14.02.2008р. № 0, а також
виселення відповідача зі спірного
житла немає.

З позовом про стягнення заборгованості
за договором кредиту № 0 від
14.02.2008р. позивач не звертався та не
позбавлений такої можливості.

Стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).

Оскільки позов є безпідставним,
витрати по сплаті судового збору не
підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, ч.
2 ст. 197, ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
в особі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Про Консалтінг» до
ОСОБА_1, третя особа - Державна
реєстраційна служба України про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі та набуття у власність
і виселення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Харківської області через Московський
районний суд м. Харкова протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
А.М. Задорожна