У х в а л а

іменем україни

6 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» про відшкодування
моральної шкоди, за касаційними
скаргами ОСОБА_4 та державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» на
рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від
2 квітня 2014 року та рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 26 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що він працює у відповідача на
посаді майстра з ремонту та огляду на
пунктах технічного огляду. 29 березня
2013 року з ним стався нещасний
випадок на виробництві, в результаті
якого він отримав травми тяжкої
ступені. По зазначеному нещасному
випадку проведено спеціальне
розслідування, яким встановлено винні
особи та відсутність його вини. 30
вересня 2013 року позивачу встановлено
70% втрати працездатності та 2
групу інвалідності. Посилаючись на
зазначені обставини, просив суд
стягнути з відповідача 400 000 грн на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 2 квітня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» на
користь ОСОБА_4 10 000 грн на
відшкодування моральної шкоди. У
задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 26 травня
2014 року рішення районного суду
змінено в частині розміру моральної
шкоди, збільшено розмір відшкодування
до 50 000 грн. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати зазначені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У касаційній скарзі державне
територіально-галузеве об'єднання
«Південно-Західна залізниця» просить
скасувати зазначені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено
відшкодування працівнику власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Моральна шкода відшкодовується
працівникові безпосередньо
роботодавцем за таких умов: наявності
факту порушення роботодавцем законних
прав працівника; у разі виникнення у
працівника моральних страждань або
втрати нормальних життєвих зв'язків,
або виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв'язку між попередніми
умовами.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", статтею 237-1 КЗпП
України за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин,
зокрема виконання робіт у небезпечних
для життя і здоров'я умовах, яке
призвело до його моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя,
передбачено покладення обов'язку по
відшкодуванню моральної (немайнової)
шкоди на власника або уповноважений
ним орган незалежно від форми
власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Отже, у даних правовідносинах діє
презумпція завдавача шкоди і саме
роботодавець повинен довести
відсутність вини у завданні шкоди
працівнику.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, обґрунтовано виходив
із того, що в результаті протиправних
дій відповідача, а саме незабезпечення
організації робочого місця відповідно
до правил охорони праці (висновок
комісії, а.с. 14), з позивачем стався
нещасний випадок, внаслідок якого
завдано ушкодження його здоров'ю, що
призвело до моральних страждань.

Апеляційний суд погодився з такими
висновками суду першої інстанції,
однак при цьому змінив розмір
морального відшкодування, при
визначенні якого вірно визначив обсяг
і характер моральних страждань та
врахував вимоги розумності,
справедливості і виваженості.

За таких обставин
колегія суддів дійшла висновку, що
судами правильно встановлено та
належно перевірено обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судові рішення
ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній
скарзі доводи висновків судів не
спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця»
відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від
2 квітня 2014 року в незмінній при
апеляційному перегляді частині та
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 26 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко