Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №276/815/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого Павицької
Т.М.,

суддів Трояновської
Г.С., Шевчук А.М.

при секретарі судового

засідання
Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" про захист прав
споживача та визнання кредитного
договору недійсним, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на
рішення Володарсько-Волинського
районного суду Житомирської області
від 11 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 26 серпня 2006 року між
акціонерним поштово-пенсійним банком
Аваль, правонаступником якого є
позивач, та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір, на підставі чого
останній отримав кредит в сумі 24 000
євро. З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
банком та ОСОБА_4 було укладено договір
поруки. Позичальник не виконує
належним чином зобов'язання за
кредитним договором, строк виконання
яких закінчився 29.08.2010 року. Загальна
сума заборгованості станом на 27.03.2013
року становить 104598,88 євро, із них:
заборгованість за кредитом - 6978,20 євро;
заборгованість по відсоткам 7872,68
євро; пеня за прострочення кредиту та
відсотків 89748,00 євро. Враховуючи
вищевикладене, просило стягнути в
солідарному порядку з відповідачів на
його користь заборгованість за
кредитним договором №014/5550/82/91779 від
29.08.2006 року в сумі 104598.88 євро, що в
гривневому еквіваленті по курсу НБУ
станом на 27.03.2013 року становить 1075255 грн.
25 коп.

ОСОБА_3 звернувся до суду із
зустрічним позовом до ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль", в якому просив визнати
кредитний договір №014/5550/82/91779 від 29.08.2006
року недійсним. Зазначав, що умови
кредитного договору суперечать
вимогам ЦК України, Законів України «
Про захист прав споживачів», «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг».
Вказує, що даний договір складений в
стандартній формі, розроблений банком,
є типовим, не містить умов, які б
регулювали відповідальність банку за
невиконання або неналежне виконання
умов договору. В ньому передбачено
безстроковість його дії, односторонній
порядок припинення. Додаток №1 до
договору передбачає в період з 30.09.2006
року по 29.08.2009 року щомісячно
сплачувати 400 євро в рахунок погашення
кредитку, що не відповідає умовам
договору. Сторони не досягли згоди щодо
істотних умов договору, перед
укладання договору та протягом його
дії відповідач не повідомив
позивача щодо наявних форм
кредитування, тип відсоткової ставки,
орієнтовну сукупну вартість кредиту,
варіанти повернення кредиту,
податковий режим сплати відсотків,
кредитор не надав позичальнику
екземпляр кредитного договору,
порушено принцип рівності сторін
договору на шкоду позивача.

Рішенням Володарсько-Волинського
районного суду Житомирської області
від 11 грудня 2013 року первісний позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Житомирської обласної дирекції
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
заборгованість за кредитним договором
в сумі 104598,88 євро. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" про захист
прав споживача та визнання кредитного
договору недійсним відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким у задоволенні первісного
позову відмовити, а зустрічний позов
задовольнити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 серпня 2006 року
між акціонерним поштово-пенсійним
банком Аваль та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір №014/5550/82/91779,
відповідно до п. 1.1 якого банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит в сумі 24000 євро терміном
остаточного погашення 29.08.2010 року з
процентною ставкою 18% річних.

В забезпечення зобов'язання за
вказаним кредитним договором 31.08.2006
року між банком та ОСОБА_3 укладено
договір застави, згідно якого ним
надано в заставу банку автомобіль
«MERCEDES-BENZ 1840», 2001 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, з метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором було укладено договір поруки
№014/5550/82/91779/1 між банком та ОСОБА_4

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України,
інших актів цивільного законодавства.

У зв'язку з порушенням виконання умов
кредитного договору відповідачем,
станом на 27.03.2013 року утворилась
заборгованість за кредитом в сумі 6978,20
євро, по відсоткам - 7872,68 євро, пені за
прострочення кредиту та відсотків у
розмірі 89 748,00 євро.

Таким чином висновок суду про
неналежне виконання ОСОБА_3 кредитного
зобов'язання та існування
заборгованості є вірним.

Відповідно до ч.1 ст. 546, ст.549 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойка визначається, як пеня та
штраф і є грошовою сумою або іншим
майном, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
зобов'язання. Сплата неустойки є
правовим наслідком у разі порушення
зобов'язання (ст. 549, п.3 ч.1 ст. 611 ЦК
України).

Цивільне законодавство передбачає
два види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст.253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Отже, застосування строку позовної
давності в один рік щодо
стягнення неустойки обмежується 12
місяцями перед зверненням до суду, а
починається окремо за кожний день, за
який вона нараховується, у межах строку
позовної давності за основною вимогою.

В порушення наведених вимог закону,
суд першої інстанції стягнув з
відповідачів пеню поза межами
річного строку, який визначений ст.258
ЦК України.

Крім того, згідно ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК
України, Декрету Кабінету Міністрів
України „Про систему валютного
регулювання та валютного контролю"
порядок виконання договірних
зобов'язань в іноземній валюті не
суперечить чинному законодавству,
тобто поряд зі стягненням
заборгованості в іноземній валюті суд
має право стягнути й проценти за
користуванням кредитом в іноземній
валюті, оскільки такий процент не є
фінансовою санкцією.

Таким чином вказані положення можуть
бути застосовані тільки при вирішенні
питання про стягнення основної
заборгованості за кредитом та
стягнення відсотків за користування
валютним кредитом, та не підлягають
застосуванню при вирішенні питання
про стягнення пені.

Між тим, суд першої інстанції стягнув
з відповідачів пеню в іноземній
валюті.

Право на стягнення пені в банку
виникло в червні 2012 року, оскільки
позивач звернувся до суду з позовом 17
червня 2013 року. В позовній заяві
позивач просив стягнути пеню по 27.03.2013
року. У зв'язку з цим розмір пені за цей
період становить 224 824 грн. 81 коп. Цей
розмір підтверджується розрахунком
позивача.

Зі змісту ст.551 ЦК України - предметом
неустойки може бути грошова сума,
розмір якої встановлюється договором
або актом цивільного законодавства.
Розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

В пункті 27 постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснено,
що істотними обставинами в
розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України
можна вважати, зокрема, ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Частина третя статті 551 ЦК України з
урахуванням положень статті 3 ЦК
України щодо загальних засад
цивільного законодавства та частини
четвертої статті 10 ЦПК України щодо
обов'язку суду сприяти сторонам у
здійсненні їхніх прав дає право суду
зменшити розмір неустойки за умови, що
її розмір значно перевищує розмір
збитків.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
03 вересня 2014 року у справі № 6-126цс13, яка
в силу вимог ч. 1 ст.360-7 ЦПК України
є обов'язковою для всіх судів України.

Встановлено, що розмір основної
заборгованості становить 6 978,20 євро,
а розмір пені у межах строку позовної
давності становить - 224 824 грн. 81 коп., що
значно перевищує розмір основної
заборгованості, з часу укладення
кредитного договору ОСОБА_3 сплатив
біля 18 000 євро основного боргу.

Оскільки розмір неустойки значно
більший від розміру боргового
зобов'язання (разом із заборгованістю
по відсоткам), колегія суддів
враховуючи вимоги ст.551 ЦК України
зменшує розмір пені з 224 824 грн. 81 коп.
до 100 000 грн.

За наведених обставин рішення суду
першої інстанції в частині задоволення
позову підлягає скасуванню з ухвалення
нового - про часткове задоволення
позову.

Відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої
інстанції обґрунтовано вважав, що
підстав для задоволення позову не було,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що при
укладенні оспорюваного договору
відповідно до вимог ст.ст. 1047-1052, 1054 ЦК
України, сторонами досягнуто згоди з
усіх істотних умов договору: мета, сума
і строк кредиту; умови і порядок його
видачі та погашення; види (способи)
забезпечення зобов'язань позичальника;
відсоткові ставки; порядок плати за
кредит; порядок зміни та припинення дії
договору; відповідальність сторін за
невиконання або неналежне виконання
умов договору; кредитний договір
укладений у письмовій формі, сторони
кредитного договору мали необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення сторін було вільним і
відповідало їхній внутрішній волі.

Після укладання кредитних договорів
позивач частково виконував умови
зазначених договорів, що відповідно до
ч.2 ст.642 ЦК також свідчить про їх
укладання.

Рішення суду в цій частині є законним і
обґрунтованим, ухвалене з додержанням
вимог матеріального і процесуального
права, тому підстав для його зміни або
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Володарсько-Волинського
районного суду Житомирської області
від 11 грудня 2013 року в частині
задоволення позову публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" та стягнення судових
витрат скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
солідарному порядку на користь
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Житомирської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" 6 978, 20 євро
заборгованості за кредитом, 7 872, 68 євро
заборгованості по відсоткам та 100 000
грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Житомирської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" по 1 265 грн.
судового збору з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді