АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №22-796/ 9157/2014
Головуючий у 1 інстанції - Трегубенко
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 03 квітня 2014 року в цивільній справі
за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2,
Київської міської ради про визнання
права спільної часткової власності на
частини земельної ділянки у порядку
спадкування за законом і зобов»язання
внести відповідні зміни до Державного
земельного кадастру щодо нових
власників,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 03 квітня 2014 року позов
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право спільної
часткової власності у порядку
спадкування за законом на 1/4 частину
земельної ділянки від земельної
ділянки площею 0,0933 га (код № 85:219:041),
розташованої по АДРЕСА_1, після смерті
спадкодавця ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за життя фактично
прийняла спадщину на цю частину
земельної ділянки, але юридично не
оформила, після смерті спадкодавців
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, що
належала померлим на підставі
Державних актів на право приватної
власності на землю серії ІУ-КВ №126842 і
серії ІУ-КВ №126843, виданих 18.05.2000 року
відповідно до рішення Київської
міської ради «Про передачу громадянам
у приватну власність земельних ділянок
для обслуговування жилих будинків і
господарських будівель» від 20.05.1999 року
№ 250/351.

Визнано за ОСОБА_6 право спільної
часткової власності у порядку
спадкування за законом на 1/4 частину
земельної ділянки від земельної
ділянки площею 0,0933 га ( код № 85:219:041),
розташованої по АДРЕСА_1, після смерті
спадкодавців, ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3, що належала померлим на
підставі Державних актів на право
приватної власності на землю серії
ІУ-КВ №126842 і серії ІУ-КВ №126843, виданих
18.05.2000 року відповідно до рішення
Київської міської ради «Про передачу
громадянам у приватну власність
земельних ділянок для обслуговування
жилих будинків і господарських
будівель» від 20.05.1999 року № 250/351.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 до Київської міської ради про
зобов»язання внести відповідні зміни
до Державного земельного кадастру щодо
нових власників частини земельної
ділянки по АДРЕСА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 просить
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 03 квітня 2014 року скасувати
та постановити нове рішення про
відмову в задоволені позовних вимог в
повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим,
що судом неповно з»ясовано обставини,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору. Так,
задовольняючи позов ОСОБА_6 та ОСОБА_5
та визнаючи за ними право спільної
часткової власності в порядку
спадкування за законом на ј частину
земельної ділянки, розташованої по
АДРЕСА_1 за кожною, суд першої
інстанції посилався на рішення
Київської міської ради № 250/351 від 20
травня 1999 року та на рішення Київської
міської ради від 24.05.2007 року. Проте,
вказані рішення оскаржені
відповідачем ОСОБА_2 до Окружного
адміністративного суду м.Києва і в
судовому засіданні 03 квітня 2014 року
представник відповідача звертався до
суду першої інстанції з клопотанням
про зупинення провадження у даній
справі до розгляду справи Окружним
адміністративним судом м.Києва. В
задоволенні вказаного клопотання суд
першої інстанції безпідставно
відмовив, що призвело до ухвалення
незаконного рішення суду.

В судовому засіданні представники
відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_10
повністю підтримали доводи
апеляційної скарги та просили її
задовольнити.

Позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове
засідання не з»явились, про день та час
слухання справи судом повідомлені у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомили, а тому,
колегія суддів вважає можливим
слухати справу в їх відсутності.

Представник Київської міської ради
проти просив відхилити апеляційну
скаргу, так як рішення Київської
міської ради були прийняті з
дотриманням вимог закону, а доводи
апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді
Ратнікової В.М., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом до
ОСОБА_2, Київської міської ради про
визнання права спільної часткової
власності на частини земельної ділянки
у порядку спадкування за законом,
позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 посилались
на те, що після смерті їх батьків
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відкрилась спадщина,
яка складалась з Ѕ частини будинку
АДРЕСА_1 та Ѕ частину земельної ділянки
по АДРЕСА_1. Вони в установленому
законом порядку прийняли спадщину
після смерті своїх батьків як
спадкоємці за законом і отримали
свідоцтва про право на спадщину за
законом на ј частину будинку АДРЕСА_1
кожна. Після смерті ОСОБА_7 спадщину
прийняла її дочка ОСОБА_5. Четверта
Київська державна нотаріальна контора
відмовила ОСОБА_6 у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
частину земельної ділянки після смерті
батьків ОСОБА_8. та ОСОБА_9 посилаючись
на відсутність оцінки її вартості та
визначених часток у спільній власності
на землю. Позивачу ОСОБА_5, відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на частину земельної
ділянки по АДРЕСА_1 після смерті матері
ОСОБА_7 через відсутність
правовстановлюючих документів на
частину земельної ділянки на ім»я
спадкодавця.

Задовольняючи частково позовні вимоги
та визнаючи за ОСОБА_5 право спільної
часткової власності у порядку
спадкування за законом на 1/4 частину
земельної ділянки від земельної
ділянки площею 0,0933 га (код № 85:219:041),
розташованої по АДРЕСА_1 та за ОСОБА_6
право спільної часткової власності у
порядку спадкування за законом на 1/4
частину земельної ділянки від
земельної ділянки площею 0,0933 га ( код №
85:219:041), розташованої по АДРЕСА_1, суд
першої інстанції посилався на те, що
позивач ОСОБА_6 та її сестра ОСОБА_7 в
установленому законом порядку
прийняли спадщину після смерті своїх
батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які були
власниками Ѕ частини житлового будинку
АДРЕСА_1 та співвласниками земельної
ділянки по АДРЕСА_1. Свідоцтво про право
на спадщину за законом ОСОБА_6 на 1/4
частину будинку АДРЕСА_1 та ОСОБА_7 на ј
частину цього ж будинку були видані
нотаріальною конторою, а у видачі
свідоцтв про право на спадщину за
законом на частину земельної ділянки
за кожною було відмовлено через
відсутність правовстановлюючих
документів в яких визначена частка
спадкодавців у вказаній земельній
ділянці. Проте, відсутність у
державному акті про право спільної
сумісної власності на земельну
ділянку визначення частки
спадкодавців у праві власності не є
підставою для відмови їм у визнанні
права власності на частину земельної
ділянки в порядку спадкування за
законом, так як частки спадкодавців
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у спірній земельній
ділянці визначені рішенням Київської
міської ради від 24.06.2007 року № 696-9/1357 і
становлять по ј від 0,093 га у кожного,
а у іншого співвласника земельної
ділянки ОСОБА_2 частка визначена у
розмірі Ѕ від 0,093 га.

Колегія суддів вважає, що такі
висновки суду першої інстанції
зроблені на підставі повного та
об»єктивного з»ясування дійсних
обставин справи, досліджених судом
доказів та відповідають вимогам
закону, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8
були співвласниками Ѕ частини будинку
на підставі договору купівлі -продажу ,
посвідченого Четвертою Київською
державною нотаріальною конторою 20
вересня 1960 року, реєстровий номер 15343,
зареєстрованого у Київському
міському бюро технічної
інвентаризації 05 жовтня 1960 року і
записаного в реєстровій книзі за № 14113.

Власницею іншої 1/2 частини будинку
АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі -продажу, посвідченого Першою
київською нотаріальною конторою 27.07.1978
pоку, зареєстрованого Київським
міським бюро технічної інвентаризації
05.10.1978 року за №14113.

На підставі рішення Київської міської
ради народних депутатів від 20 травня
1999 року за № 250/351 земельна ділянка по
АДРЕСА_1, площею 0,0933 га була передана
для обслуговування жилого будинку і
господарських будівель у спільну
приватну власність ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_2 18 травня 2000 року сторонам було
видано державні акти на право
приватної власності на землю серії IV-KB
№126842,серії IV-KB №126843, серії IV-KB №126843.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9 . Після їх
смерті відкрилась спадщина, яку
прийняли дві дочки ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

ОСОБА_6 є власницею 1/4 частини жилого
будинку АДРЕСА_1, з якої 1/12 і 1/6 частини -
отримала у спадщину відповідно до
свідоцтв про право на спадщину за
законом, посвідчених 29.04.2004 року
державним нотаріусом Четвертої
київської державної нотаріальної
контори, зареєстрованих у реєстрі за
№№ 1-1434, 1-1436, після смерті батька
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та після
смерті матері ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, її
спадкоємицею є дочка ОСОБА_5, яка
успадкувала 1/4 частину будинку АДРЕСА_1
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідченого
10.10.2013 року державним нотаріусом
Чотирнадцятої київської державної
нотаріальної контори, реєстр №2-1638.

Рішенням Київської міської ради від
24.05.2007 року № 696-9/1357, у зв'язку із заявами
громадян у додатку до рішення
Київської міської ради від 20.05.1999 року
№ 250/351 були внесені такі зміни та
доповнення: на п'ятій сторінці у другій
позиції: у четвертій графі слово
"ОСОБА_2" змінено словом "ОСОБА_2"; у
шостій графі цифри "0,0933" замінено
словами та цифрами: "1/4 від 0,0933, 1/4 від
0,0933, 1/2 від 0,0933" ; у сьомій графі слово
"приватну" замінено словом часткову" (т.
1, а. с. 228).

Аналізуючи встановлені обставини
справи та досліджені докази, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку
про те, що спадковим майном після
смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є Ѕ частина
будинку АДРЕСА_1 та Ѕ частина
земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею
0,0933 га. Позивачі у встановленому ст.ст.
548,549 ЦК України в редакції 1963 року та
ст.1268 ЦК України порядку прийняли
спадщину. Проте отримали свідоцтва про
право на спадщину за законом кожна
лише на ј частину будинку АДРЕСА_1. У
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на частину земельної
ділянки ОСОБА_6 Четвертою Київською
державною нотаріальною конторою було
відмовлено через відсутність оцінки
її вартості та визначених часток у
спільній власності на землю. Позивачу
ОСОБА_5 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на частину земельної ділянки
по АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_7
через відсутність правовстановлюючих
документів на частину земельної
ділянки на ім»я спадкодавця.

Відповідно до ст. 17 ЗК України ( у
редакції 1990 р.) передача земельних
ділянок у приватну власність
провадилась Радами народних депутатів,
на території яких розташовані земельні
ділянки, у тому числі, для: будівництва
та обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), розмір яких згідно зі ст. 67
цього Кодексу повинен бути у містах -0,1
га.

Жилий будинок АДРЕСА_1 розташований
на земельній ділянці розміром 0,0933.
Державний акт на право спільної
приватної власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_1, площею, 0,0993 га був
виданий ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_2 на
підставі рішення Київської міської
ради народних депутатів від 20 травня
1999 року за № 250/351. У вказаному рішенні
дійсно не було зазначено частки
кожного із співвласників у праві
власності на земельну ділянку. Проте,
рішенням Київської міської ради від
24.05.2007 року № 696-9/1357, у зв'язку із заявами
громадян у додатку до рішення
Київської міської ради від 20.05.1999 року
№ 250/351 були внесені зміни та
доповнення: на п'ятій сторінці у другій
позиції: у четвертій графі слово
"ОСОБА_2" змінено словом "ОСОБА_2"; у
шостій графі цифри "0,0933" замінено
словами та цифрами: "1/4 від 0,0933, 1/4 від
0,0933, 1/2 від 0,0933" ; у сьомій графі слово
"приватну" замінено словом часткову".

З роз»ясень, викладених в п. п. 21, 22, 22-1
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16.04.2004 № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» вбачається, виходячи з того, що
порядок користування спільною
земельною ділянкою, у тому числі тією,
на якій розташовані належні
співвласникам жилий будинок,
господарські будівлі та споруди,
визначається насамперед їхньою угодою
залежно від розміру їхніх часток у
спільній власності на будинок, суд
відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги
цю угоду при вирішенні спорів як між
ними самими, так і за участю осіб, котрі
пізніше придбали відповідну частку в
спільній власності на землю або на
жилий будинок і для яких зазначена
угода також є обов'язковою. Це правило
стосується тих випадків, коли жилий
будинок було поділено в натурі.

Порядок користування будинком
АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_8, ОСОБА_9
був встановлений договором від 27.08.1991
року.

З укладеного між ОСОБА_8, як
власником 14 частини будинку АДРЕСА_1,
ОСОБА_9, як власницею ј частиною
вказаного будинку та ОСОБА_2, як
власницею Ѕ частини вказаного будинку
06 червня 1998 року був укладений
договір, яким був встановлений порядок
користування земельною ділянкою між
співвласниками будинку, а саме: в
користування ОСОБА_2 переходить Ѕ
частина земельної ділянки, площею 468
кв.метрів, що прилягає до її частини
будинку і знаходиться в її
користуванні; в користування ОСОБА_8
та ОСОБА_9 переходить Ѕ частина
земельної ділянки, загальною площею 465
кв. метрів, що прилягає до їх частини
будинку і знаходиться в їх
користуванні.

Враховуючи зазначені обставини та
досліджені докази, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
визнання за ОСОБА_5 права спільної
часткової власності у порядку
спадкування за законом на 1/4 частину
земельної ділянки від земельної
ділянки площею 0,0933 га (код № 85:219:041),
розташованої по АДРЕСА_1, після смерті
спадкодавця ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за життя фактично
прийняла спадщину на цю частину
земельної ділянки, але юридично не
оформила, після смерті спадкодавців
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, що
належала померлим на підставі
Державних актів на право приватної
власності на землю серії ІУ-КВ №126842 і
серії ІУ-КВ №126843, виданих 18.05.2000 року
відповідно до рішення Київської
міської ради «Про передачу громадянам
у приватну власність земельних ділянок
для обслуговування жилих будинків і
господарських будівель» від 20.05.1999 року
№ 250/351 та визнання за ОСОБА_6 права
спільної часткової власності у порядку
спадкування за законом на 1/4 частину
земельної ділянки від земельної
ділянки площею 0,0933 га ( код № 85:219:041),
розташованої по АДРЕСА_1, після смерті
спадкодавців, ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3, що належала померлим на
підставі Державних актів на право
приватної власності на землю серії
ІУ-КВ №126842 і серії ІУ-КВ №126843, виданих
18.05.2000 року відповідно до рішення
Київської міської ради «Про передачу
громадянам у приватну власність
земельних ділянок для обслуговування
жилих будинків і господарських
будівель» від 20.05.1999 року № 250/351.

Доводи апеляційної скарги про те,
що задовольняючи позов, суд першої
інстанції посилався на рішення
Київської міської ради № 250/351 від 20
травня 1999 року та на рішення Київської
міської ради від 24.05.2007 року. Проте,
вказані рішення оскаржені
відповідачем ОСОБА_2 до Окружного
адміністративного суду м.Києва і в
судовому засіданні 03 квітня 2014 року
представник відповідача звертався до
суду першої інстанції з клопотанням
про зупинення провадження у дані
справі до розгляду справи Окружним
адміністративним судом м.Києва, але в
задоволенні вказаного клопотання суд
першої інстанції безпідставно
відмовив, що призвело до ухвалення
незаконного рішення суду правильність
висновків суду не спростовують,
оскільки вказані рішення на час
вирішення спору судом є чинними і є
належними доказами у справі, а суд
вирішує спір на підставі наданих
сторонами належних та допустимих
доказів.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду також не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Подільського районного
суду м.Києва від 03 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий :
Судді :