Ухвала

іменем україни

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Маляренка
А.В.,Писаної Т.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Публічного
акціонерного товариства «Акціонерного
банку «Синтез», третя особа - ОСОБА_8,
про визнання іпотечного договору
недійсним, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерного банку «Синтез» (далі -
ПАТ «АБ «Синтез) на рішення
апеляційного суду Чернігівської
області від 06 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_7, ПАТ АБ
«Синтез» про визнання іпотечного
договору від 26 червня 2008 року
недійсним.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що вона з ОСОБА_7 з 12
листопада 2005 року перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7
Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 09 серпня 2012 року
встановлено, що трикімнатна квартира
АДРЕСА_1 за час спільного проживання
ОСОБА_6 з ОСОБА_7 Вказаним судовим
рішенням за ОСОБА_6 визнано право
власності на Ѕ частини цієї квартири.

У порушення вимог закону, ОСОБА_7, її
чоловіком, без її згоди 26 червня
2008 року укладено договір іпотеки з ПАТ
АБ «Синтез», а тому вищезазначений
договір має бути визнаний недійсним.

Додатково посилалася на те, що
вищезазначений іпотечний договір
укладений в забезпечення виконання
кредитного договору від 26 червня 2008
року № KrF-53/08-04, відповідно до умов якого
ПАТ АБ «Синтез» надано ОСОБА_8 кредит в
розмірі 50 000 дол. США зі строком
погашення до 25 червня 2015 року.

Кредитні кошти отримані ОСОБА_8 на
ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_2, а
тому кредитні кошти використані не в
інтересах сім'ї.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 30 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 06 грудня
2013 року рішення місцевого суду
скасовано та постановлено нове, яким
позов задоволено. Визнано недійсним з
моменту його вчинення іпотечний
договір від 26 червня 2008 року, укладений
між ПАТ АБ «Синтез» та ОСОБА_7,
предметом якого є трикімнатна квартира
АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі відповідач просить
рішення суду апеляційної інстанції
скасувати та залишити в силі рішення
місцевого суду, мотивуючи свої доводи
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову
місцевий суд виходив з того, що
рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 09 серпня 2012
року, залишеного в силі ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 червня 2013 року, за ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 визнано право власності на
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, по Ѕ
частині кожному.

Згідно висновків Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 червня 2013 року вбачається,
що вищезазначена іпотека є дійсною і
для ОСОБА_6 Вона відповідно також
набула статусу іпотекодавця, при цьому
остання має всі права і несе всі
обов'язки за іпотечним договором у тому
ж обсязі і на тих умовах, що існували до
набуття нею право власності на предмет
іпотеки, оскільки поділ спільного
майна подружжя не порушує право
іпотекодержателя та не може вплинути
на зміну мов договору іпотеки,
укладеного до поділу майна подружжя.

Крім цього, місцевий суд дійшов
висновку також і про те, що відповідно
до п. 1.7 договору купівлі-продажу
спірного нерухомого майна від 22 лютого
2005 року зазначено, що дана квартира
була придбана відповідачем ОСОБА_7 не
перебуваючи у шлюбі, про що є
відповідна заява. Крім цього, в своїй
заяві від 26 червня 2008 року ОСОБА_7
повідомляв іпотекодержателя, що спірна
іпотечна квартира належить йому на
праві особистої власності, яку він
купив до укладення шлюбу.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
постановляючи нове, апеляційний суд
дійшов протилежних висновків та
вважав, що іпотечний договір укладено
без згоди на це одного з подружжя -
ОСОБА_6, квартира належить подружжю на
праві спільної сумісної власності.

За висновком апеляційного суду,
кредитні кошти згідно договору
№ KrF-53/08-04 від 26 червня 2008 року, в сумі 50
000 дол. США надавалися банком ОСОБА_8, а
тому кошти використані не в інтересах
сім'ї.

Враховуючи зазначене, іпотечний
договір від 26 червня 2008 року має бути
визнаний недійсним.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна, оскільки вони
зроблені при неповному з'ясуванні
обставин справи.

Судами встановлено, що 26 червня 2008 року
між ПАТ АБ «Синтез» та ОСОБА_8 укладено
кредитний договір № KrF-53/08-04, відповідно
до умов якого ОСОБА_8 було надано кредит
в розмірі 50 000 дол. США зі строком
погашення 26 червня 2015 року під 13%
річних, цільове призначення кредиту -
ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_2.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань між ПАТ АБ «Синтез» та
ОСОБА_7 26 червня 2008 року укладено
іпотечний договір, відповідно до умов
якого ОСОБА_7 передав в іпотеку
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 51, 2 кв. м.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 09 серпня 2012 року,
залишеного в силі ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 червня 2013 року, за ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 визнано право власності на
вищезазначену квартиру по Ѕ частині.

Крім того, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 червня 2013 року встановлено,
що вищезазначена іпотека є дійсною і
для ОСОБА_6 Вона відповідно також
набула статусу іпотекодавця, при цьому
остання має всі права і несе всі
обов'язки за іпотечним договором у тому
ж обсязі і на тих умовах, що існували до
набуття нею право власності на предмет
іпотеки, оскільки поділ спільного
майна подружжя не порушує право
іпотекодержателя та не може вплинути
на зміну мов договору іпотеки,
укладеного до поділу майна подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України
після набрання рішенням суду законної
сили сторони та треті особи із
самостійними вимогами, а також їх
правонаступники не можуть знову
заявляти в суді ту саму позовну вимогу
з тих самих підстав, а також оспорювати
в іншому процесі встановлені судом
факти і правовідносини.

Таким чином, апеляційний суд мав
перевірити чи є вимога позивача про
визнання іпотечного договору від 26
червня 2008 року недійсним намаганням
спростувати обставин справи
встановлених рішенням Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 09
серпня 2012 року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 червня 2013 року.

Оскільки обставинам встановленим
вищезазначеними судовими рішеннями не
надано правової оцінки під час
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції, то рішення апеляційного
суду не може залишатися в силі,
допущені судом порушення норм
матеріального та процесуального права
призвели до неправильного вирішення
справи, рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню з передачею справи
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерного
банку «Синтез» задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 06 грудня 2013
року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
МакарчукСудді: А.О. Леванчук А.В.
Маляренко В.А. Нагорняк Т.О. Писана