Справа № 215/5197/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі головуючого, судді Мельника Ю.П.

за участю: секретаря Паращенко В.Д.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Руденка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничозбагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничозбагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди.

В позові зазначив, що він з 25.01.2005 року по 21.07.2014 року виконував роботу відповідно до трудового договору працював за спеціальністю електрослюсар черговий та з ремонту устаткування 3-го розряду на нарізній дільниці № 5 шахти імені "Орджонікідзе"; за спеціальністю кріпильник підземний 4-го розряду на нарізній дільниці № 5 шахти імені "Орджонікідзе"; за спеціальністю вибуховий 4-го та 5-го розряду на нарізній дільниці № 5 шахти імені "Орджонікідзе" ВАТ "ЦГЗК", яке з 01.04.2011 року було перейменовано на ПАТ "ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ".

Внаслідок стану здоров'я його було направлено на обстеження до клініки державного підприємства "Український НДІ промислової медицини", в неврологічному відділені якої він знаходився на обстежені та було встановлене професійне захворювання: радикулопітія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 і з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м?язово-тонічним синдромом, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ступеня), остеоартрозу в поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів з комбінованим контрактурами (ПФС другого ступеня) та остеоартрозу в поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФС першого-другого ступеня).

01.04.2014 році він був визнаний не придатним до роботи за своєю спеціальністю внаслідок стану здоров'я, який перешкоджав продовженню даної роботи. У зв'язку з цим його 21.07.2014 року (у працездатному віці 47 років) було звільнено з роботи у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, п. 2 ст. 40 КЗпП України.

В період роботи у відповідача 30.07.2010 року зі ним стався нещасний випадок на виробництві, у результаті якого у нього були зламані 4 пальці на лівій нозі, один з яких - мізинець 27.08.2010 р. ампутували.

ВАТ "ЦГЗК" організувало розслідування нещасного випадку, що стався 30 липня 2010 року та складено акт за формою Н-1 від 04.02.2011 року.

Комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є:

- він - ОСОБА_3, який не забезпечив особисту безпеку під час перенесення матеріалів;

- та в.о. начальника нарізної дільниці № 5 шахти імені "Орджонікідзе" ВАТ "ЦГЗК" БЕЛЯКОВ В.М., який не організував і не забезпечив безпечне виконання робіт підлеглим персоналом, чим порушив вимоги п.п. 2.1.6, 2.11.1, 2.14.2 Посадової інструкції начальника підземної дільниці нарізної дільниці № 5 шахти імені "Орджонікідзе" та п.п. 5.6.12.1, 5.6.1.4 Положення про систему управління охороною праці в ВАТ "ЦГЗК".

Також йог було направлено на МСЕК для встановлення ступеня втрати професійної працездатності.

Згідно довідки МСЕК від 04.04.2012 року, йому було встановлено 10 % втрати професійної працездатності безстроково.

Крім того, ПАТ "ЦГЗК" організувало розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, та було складено 07.05.2014 року акт форми П-4 затвердженого 08.05.2014 року.

Згідно п.17 Акту розслідування від 07.05.2014 року, причина виникнення професійного захворювання: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Також його було направлено на медико-соціальну експертну комісію для встановлення ступеня втрати професійної працездатності.

Згідно довідки МСЕК від 15.07.2014 року, йому була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 40 % втрати професійної працездатності.

Моральна шкода мені заподіяна у результаті втрати частини здоров'я, у зв'язку з отриманою на виробництві травмою та з роботою у шкідливих умовах праці.

Насамперед, завдана мені моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких я зазнав та продовжую і далі зазнавати у зв'язку з ушкодженням мого здоров'я через вищевказану травму та професійне захворювання.

У результаті вищевказаної травми та професійного захворювання у стані мого здоров'я виникли незворотні зміни, що свідчить про настання для нього негативних явищ (фізичних, душевних та соціальних).

Фізичний біль та страждання, яких він зазнав та продовжую і далі зазнавати полягають у тому, що кожного дня він зазнає та терпить постійний біль в шийному та поперековому відділах хребта з розповсюдженням на обидві ноги, на теперішній час більше в ліву ногу по задній поверхні, періодично в праву ногу до 1-го пальця, в праву пахову область, в підлопаткову ділянку та переважно праву руку від шиї, відчуття повзання мурашок на тильній поверхні правої стопи і, особливо, в ділянці 1-го пальця, части судоми гомілкових м'язів і пальців правої стопи, обмеження рухів і біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах, нудоту, печію.

Також, у результаті травми та захворювання (яке є професійним), був порушений його звичайний спосіб життя.

У зв'язку з тим, що він 01.04.2014 році був визнаний не придатним до роботи за своєю спеціальністю внаслідок стану здоров'я, який перешкоджав продовженню даної роботи, його 21.07.2014 року (у працездатному віці 47 років) було звільнено з роботи у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Тобто, у працездатному віці, враховуючи його захворювання, він вже не може працювати а також не може виконувати навіть домашню роботу, яку він виконував до того, як отримав захворювання. Зараз, замість нього, частину домашньої роботи виконує його дружина, внаслідок чого був порушений не тільки його звичайний спосіб життя, але й звичайний спосіб життя його дружини.

Через втрату свого здоров'я йому у багатьох звичайних життєвих ситуаціях потрібна стороння допомога (приходиться звертатися до оточуючих його людей за допомогою) і усвідомлюючи це, він також зазнає моральних страждань. Наприклад, у зв'язку з обмеженням рухів йому кожного дня тяжко навіть самостійно одіватися, приходиться просити дружину допомагати.

Крім того, після отримання травми пальців лівою ноги та ампутації мізинця він постійно шкутильгає на ліву ногу, відчуває ниючий біль пальців лівої ноги коли змінюється погода, майже кожної ночі просипається через ниючий біль пальців лівої ноги та шийного і попереково-крижового відділу хребта.

Крім того, до отримання професійного захворювання, він разом зі своїми друзями, у вільний від роботи час займався рибальством та грав у футбол. Однак, тепер він вже не може разом з своїми друзями займатись рибальством та грати у футбол.

Після отримання травми та захворювання, він постійно відчуває свою обмеженість як у спілкуванні з оточуючими його людьми, так і обмеженість у можливості продовжувати активний спосіб життя.

Передумовою для поліпшення його стану здоров'я є постійне санаторно-курортне та медикаментозне лікування, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Все вищевказане спричинило втрату повноцінного (якісного) життя у віці 47 рокі, що також безперечно призвело та надалі призводить до завдання йому моральної шкоди (моральних страждань).

Оцінюю заподіяну йому моральну шкоду у сумі 243 тис. 600 гривень виходячи з двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, яка становить у 2014 році 1218 грн. 200 х 1218 грн. = 243 тис. 600 грн.

Вважає, що вищевказана сума у розмірі 243 600 грн. є справедливою компенсацією за завдану мені моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких я вимушений кожного дня зазнавати та терпіти у зв'язку з ушкодженням мого здоров'я через виробничу травму та професійне захворювання.

Таким чином, позивач вважає, що професійне захворювання викликало втрату працездатності, йому було заподіяно суттєву моральну шкоду умовами праці, яку він оцінює відповідно до часу роботи у відповідачів та стягнути з Товариства з Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничозбагачувальний комбінат" на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди 243 600 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву до суду про підтримку позовних вимог і про розгляд справи в його відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 наполягає на позовних вимогах позивача.

Представник відповідача Руденко І.В. позов не визнав та пояснив, що зі сторони роботодавця не було вчинено ніяких навмисних протиправ них дій, а також штучно не було створено шкідливих і небезпечних умов праці, які спричинили профзахворювання Позивача. Алже, такі умови праці є наслідком недосконалості технології ро зробки корисних копалин відкритим та закритим способом.

Умови праці, у яких працював ОСОБА_3 не створювались ПАТ "ЦГЗК", а є наслідком не досконалості технології розробки корисних копалин закритим способом, та результатом проект них робіт виконаних державними органами при створенні структурних підрозділів ПАТ "ЦГЗК", зокрема ш. ім. Орджонікідзе. Крім того, відповідно до ст. 13 Закону України "Про охо рону праці" на ПАТ "ЦГЗК" постійно впроваджуються нові технології та ведеться робота з про паганди безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці, ви конуються функції для забезпечення умов праці відповідно до нормативно-правових актів ПАТ "ЦГЗК", а саме, створено спеціалізований відділ охорони праці, розроблені інструкції з охорони праці, розроблялися та виконувалися передбачені колективним договором заходи щодо поліп шення умов праці та інше. На підприємстві проводиться атестація робочих місць.

Крім того, волевиявлення при обранні місця роботи та умов праці на протязі 9 років 3 місяців було добровільним.

Також вважає необхідно враховувати, що при роботі на ПАТ "ЦГЗК" ОСОБА_3 отримував встановлені різноманітними нормативними актами компенсації, саме за роботу у шкідливих умовах, що можуть призвести до виникнення професійного захворювання. Наприклад, щорічна оплачувана відпустка ОСОБА_3 становила на 24 календарних днів більше, ніж у працівника, що працює у нешкідливих умовах. Все вищенаведене свідчить про те. що протягом роботи По зивача на ПАТ "ІІПК". він отримував усі передбачені діючим законодавством пільги, саме за роботу у несприятливих умовах, як компенсацію.

Також вважають, що слід звернути увагу на той факт, що комісії з розслідування професійного захворю вання ОСОБА_3 не вдалося встановити посадових осіб які порушили законодавство про охо рону праці, що й призвело до професійного захворювання Позивача про, що зазначається у пун- кті 19 акту від 07.05.2014 року.

Вважають також, що роботі у шкідливих умовах на ПАТ "ЦГЗК" передувала робота на інших підприємствах впродовж зага льного стажу роботи 29 років 2 місяців. А саме з 08.06.1990 - 29.05.1996 підземним кріпильник на ш. "Першотравнева" та "Першотравнева-1" ВО "Кривбасруда".

Виходячи з наведеного, твердження Позивача щодо спричинення йому моральної шкоди, за вданої професійним захворюванням, саме з вини ПАТ "ЦГЗК є необгрунтованими, враховуючи його стаж роботи у шкідливих умовах, що передував роботі на ПАТ "ЦГЗК".

Отже, стосовно грошового відшкодування моральної шкоди ПАТ "ЦГЗК" у розмірі 243 600,00 грн., визначеного позивачем, то це не відповідає критеріям, передбаченим у частині тре тій ст. 23 ЦК України.

Зазначені доводи, а відповідно і сума грошової компенсації в 243 600,00 грн., є необ'єктивними, а тому в позові вважають слід відмовити.

Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач ОСОБА_3 працював на ПАТ "ЦГЗК" з 25.01.2005 року по 21.07.2014 року на шахті ім. Орджонікідзе а.с.18-23.

Виконував роботи у шкідливих умовах праці, в умовах, запиленості робочої зони, важкості праці, що перевищувала ГДР, про що свідчить санітарно-гігієнічна характеристика умов праці - а.с. 38-42.

В період роботи у відповідача 30.07.2010 року з ОСОБА_3 стався нещасний випадок на виробництві, у результаті якого у нього були зламані 4 пальці на лівій нозі, один з яких - мізинець 27.08.2010 р. ампутували - 24-28,29-33.

ВАТ "ЦГЗК" організувало розслідування нещасного випадку, що стався 30 липня 2010 року та було складено акт за формою Н-1 від 04.02.2011 року. Відповідно до якого було встановлено порушення законодавства про охорону праці як ОСОБА_3, який не забезпечив особисту безпеку під час перенесення матеріалів так ї в.о. начальника нарізної дільниці № 5 шахти імені "Орджонікідзе" ВАТ "ЦГЗК" Бєляковим В.М., який не організував і не забезпечив безпечне виконання робіт підлеглим персоналом, чим порушив вимоги п.п. 2.1.6, 2.11.1, 2.14.2 Посадової інструкції начальника підземної дільниці нарізної дільниці № 5 шахти імені "Орджонікідзе" та п.п. 5.6.12.1, 5.6.1.4 Положення про систему управління охороною праці в ВАТ "ЦГЗК" -24-28.

Згідно довідки МСЕК від 04.04.2012 року, йому було встановлено 10 % втрати професійної працездатності безстроково -а.с46.

Крім того, ПАТ "ЦГЗК" організувало розслідування, та було складено 07.05.2014 року було складено акт форми П-4 з причин виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_3

Згідно п. 17 Акту розслідування від 07.05.2014 року, причина виникнення професійного захворювання: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу а.с.34-37.

Згідно довідки МСЕК від 15.07.2014 року, йому була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 40 % втрати професійної працездатності - а.с.47.

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.05.2014 року (а.с.34-37) та наданих позивачем медичних документів встановлено, що ОСОБА_3 обстежувався в науково-дослідному інституті промислової медицини та знаходився на лікуванні, що підтверджується наданими до позовної заяви виписними епікризами з історії хвороби (а.с.43-45).

Стаття 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що "забезпечення безпечних і не шкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган". Аналогічні вимоги передбачені ст. 13 Закону України "Про охорону праці".

Статтею 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаних з виконанням трудових обов'язків.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування визначається законодавством.

За змістом ч.ч.1-3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та душевних стражданнях, яких особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізацій, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно до частини 2 абз. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

До юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до вимог ст.14 "Про охорону праці", акту за формою Н-1 від 04.02.2011 року нещасного випадку, що стався 30 липня 2010 року та акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.05.2014 року (а.с.24-37), виписок МСЕК а.с.46,47, виписок із історії хвороби ОСОБА_3 суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 10% а потім 40% втрати працездатності, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничозбагачувальний комбінат" на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди 45 000 грн. та судові витрати по справі.

На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничозбагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничозбагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 45 000,00 грн. з проведенням з цієї суми відрахувань податків та обов'язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничозбагачувальний комбінат" на користь держави судовий збір в сумі 450,00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана всіма учасниками по справі до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: