Справа № 627/551/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року
смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд
Харківської області у складі :

головуючий суддя - Остапов
М.О.

за участю секретаря -
Григоренко І.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі смт. Краснокутськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,
виділ майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до
Краснокутського районного суду
Харківської області с зазначеним вище
позовом, в якому просить суд здійснити
розподіл спільного майна колишнього
подружжя, виділити у власність їй та
відповідачеві по 12 частці квартири
АДРЕСА_1.

Вимоги мотивує тим, що в період
перебування в шлюбі с ОСОБА_2 між
останнім та ОСОБА_3 було укладено
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1. Вважає, що за рахунок
ремонтних робіт, проведених особисто
позивачем, суттєво збільшилась
вартість спірної квартири. Зазначає, що
оскільки нерухомість була придбана у
шлюбі, то має право на 12 її частку .

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені вимоги, просила
суд задовольнити їх повністю.

Відповідач в судове засідання не
прибув, його представник проти
задоволення позову заперечував,
мотивуючи тим, що за ОСОБА_1 не
розподілено та не визнано право
власності на спірну 12 частку квартири,
а тому відсутні підстави для виділення
зазначеної частки.

Згідно положень норм Цивільного -
Процесуального Кодексу України , щодо
обов`язку суду розглядати справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб , які беруть участь у справі,
пред`явлений позов розглядається
виключно в межах заявлених вимог.

Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного -
Процесуального Кодексу України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.ст. 58, 59 Цивільного -
Процесуального Кодексу України
належними є докази , які містять
інформацію щодо предмета доказування .
Сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази , які не стосуються предмета
доказування. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи,
суд дійшов наступного висновку.

Сторонами не заперечується, що 15
вересня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено шлюб. Ця обставина
підтверджується свідоцтвом про
укладання шлюбу , виданим ВРАЦС
Краснокутського РУЮ в Харківській
області 15 вересня 2004 року.

Також не заперечується і те, що за
нотаріально посвідченою згодою
позивача відповідачем було придбано
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Це
підтверджується договором купівлі -
продажу від 24 травня 2006 року ,
посвідченим нотаріусом
Краснокутського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрованим в реєстрі № 898. Право
власності , згідно витягу з Державного
реєстру правочинів , зареєстровано на
ім`я ОСОБА_2.

Згідно рішення Краснокутського
районного суду Харківської області від
15 листопада 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було розірвано. Рішення набуло
законної сили.

Відповідно до вимог статті 60
Сімейного Кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того , що один з них не мав з
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об`єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до вимог статті 61
Сімейного Кодексу України об`єктами
права спільної сумісної власності
подружжя можуть бути будь - які речі, за
винятком тих, які виключені з
цивільного обороту.

З огляду на зазначені норми права,
суд вважає, що квартира АДРЕСА_2 є
спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до вимог статей 69, 70, 71
Сімейного Кодексу України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором. Майно, що є об`єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.

З огляду на наведені норми права,
суд вважає вимоги позивача
обґрунтованими та законними.

Однак, у відповідності до вимог ч.
1 ст. 143 Цивільного - Процесуального
Кодексу України для з`ясування
обставин, що мають значення для справи
і потребують спеціальних знань у
галузі науки, мистецтва, техніки,
ремесла тощо, суд призначає експертизу
за заявою осіб, які беруть участь у
справі.

З урахуванням того, що
представник відповідача заперечує
позов , виділ 12 частки квартири на
підставі договору неможливий. За таких
обставин він може бути проведеним лише
за наявності висновку експерта що до
можливості виділу взагалі, визначення
варіантів такого виділу, а у разі його
неможливості - варіантів користування
майном.

Позивач, будучи повідомленим про
свої процесуальні права та обов`язки у
відповідності до вимог статей 27 та 31
ЦПК України будь - яких заяв чи
клопотань, що до призначення судової
будівельно - технічної експертизи не
заявила.

Окрему увагу суд приділяє і тій
обставині, що відносно першого пункту
позовних вимог : «Осуществить раздел
общего имущества бывших супругов»
(мовою оригіналу) позивачем не
конкретизовано , яке саме майно
колишнього подружжя підлягає поділу,
не зазначена його вартість та варіанти
поділу.

По пункту 4 позовних вимог суд
зазначає, що витребування доказів та їх
забезпечення здійснюються судом на
підставі заяви, оформленої належним
чином, що обтяжується судовим збором.

Враховуючи викладене , суд , з
урахуванням обставин даної справи,
вважає за необхідне рекомендувати
ОСОБА_1 в подальшому звертатись до суду
в порядку цивільного судочинства , з
належним чином оформленим позовом з
питань встановлення права власності на
належну їй за законом частку в спільній
сумісній власності подружжя та виділ
її в натурі.

Враховуючи вище наведене, керуючись
ст.ст. 1 - 11, 15, 88, 208 - 209, 212, 214 - 215
Цивільного - Процесуального Кодексу
України, 60 - 62, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу
України , ст.ст. 372, Цивільного Кодексу
України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя, виділ майна -
залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене
протягом 10 (десяти) днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Харківській області шляхом подачі
апеляційної скарги , відповідно до
вимог ст.ст. 291 - 296 ЦПК України через
Краснокутський районний суд. Повний
його текст буде виготовлено протягом 5 -
ти днів з дня його проголошення
відповідно до вимог ст. 209 ЦПК України.

Суддя: М. О. Остапов