АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/8802/2014
Головуючий в 1 інстанції - П`ятничук
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 19 травня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи :
Приватний нотаріус КМНО ОСОБА_3, ОСОБА_4
про встановлення факту проживання
однією сім`єю без реєстрації шлюбу,
зміну черговості одержання права на
спадкування, усунення від спадкування
та за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4
до ОСОБА_1, треті особи: приватний
нотаріус КМНО ОСОБА_3, КП «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об`єкти нерухомого майна» про визнання
права власності на спадкове майно, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення позивача, представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до відповідачки ОСОБА_2 та
просила суд постановити рішення, яким
встановити факт проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_6, однією сім'єю без реєстрації
шлюбу у період з лютого 1980 р. по
ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто до часу відкриття
спадщини, надати позивачу ОСОБА_1 як
спадкоємцю за законом четвертої черги
право на спадкування разом із
спадкоємцям першої черги ОСОБА_2 після
смерті ОСОБА_6 який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.,
усунути відповідачку ОСОБА_5 від права
на спадкування за законом.

Відповідачка ОСОБА_2 та третя особа
ОСОБА_2 в свою чергу звернулись до суду
з зустрічними позовними вимогами до
ОСОБА_1 та з урахуванням збільшених
позовних вимог просили суд визнати за
ними право власності по 1/4 частині за
кожною на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1
та по 1/2 частині грошових вкладів
відкритих на ім'я ОСОБА_6 які
знаходяться в Територіальному
відокремленому без балансовому
відділенні №10026/031 ПАТ «Державний
ощадний банк України» Філія-Головного
управління по м. Києву та Київській
області на розрахункових рахунках
НОМЕР_1 (компенсаційний) та НОМЕР_2
(пенсійний) в порядку спадкування після
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обгрунтування заявлених вимог
основного позову ОСОБА_1 вказувала на
те, що з лютого 1980 р. вона почала
проживати однією сім'єю з ОСОБА_6, вони
вели спільне господарство, мали
спільний бюджет, разом проживали в
АДРЕСА_1, проводили разом відпочинок,
однак реєстрацію шлюбу не проводили. З
1990 р. ОСОБА_6 захворів на онкологічну
хворобу, для лікування якої слід було
витрачати значні кошти, а тому вона
-ОСОБА_1 вимушена була продати належну
їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2,
оскільки 15.10.1997 р. дана квартира була
нею продана то ОСОБА_6 в той же день,
15.10.1997 р. подарував 1/2 частину належної
йому квартири АДРЕСА_1. В подальшому,
після тривалої хвороби ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_6 помер, не залишивши заповіту на
належне йому майно. Вказувала, що у
ОСОБА_6 було дві доньки ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, однак до 01.09.2013 р. дані особи не
звернулись до нотаріальної контори з
приводу прийняття спадщини, однак
15.07.2013 р. позивачці було надано
повідомлення про те, що їй не може бути
видане свідоцтво про прийняття
спадщини оскільки вона не входить до
кола спадкоємців. Також зазначала, що
оскільки з 1990 р. ОСОБА_6 тяжко хворів
вона витрачала багато коштів та зусиль
для його догляду, з дітьми ОСОБА_6 майже
не спілкувався, а останні роки після 2011
р. коли він переніс останнє оперативне
втручання, з дітьми взагалі не
спілкувався, хоча стан здоров'я ОСОБА_6
був тяжким, самостійно він не
пересувався, потребував стороннього
догляду та допомоги, допомога та кошти
на лікування надавались нею-позивачем
особисто, а тому вважала що їй повинно
бути надане право на спадкування разом
з спадкоємцями першої черги. Зазначала,
що ОСОБА_5 взагалі жодної допомоги по
догляду та утриманню батька не
надавала, не пропонувала як
матеріальної так і моральної допомоги,
а тому має бути усунута від права на
спадкування. Посилаючись на ст.ст.15, 16,
1224. 1259, 1264 ЦК України просила заявлені
позовні вимоги задовольнити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та
ОСОБА_2 обґрунтовували тим, що вони
обидві є доньками померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6, визнають заявлені
ОСОБА_1 вимоги щодо встановлення факту
проживання однією сім'єю, оскільки
дійсно їх батько проживав разом з
ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1. Таким чином
ОСОБА_1 має право на спадкування після
їх батька в четверту чергу, однак вони
обидві є його дітьми і мають право на
спадкування після померлого як
спадкоємці першої черги, спадкове
майно складається з 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 та грошових вкладів які
знаходяться в Територіальному
відокремленому без балансовому
відділенні №10026/031 ПАТ «Державний
ощадний банк України» Філія-Головного
управління по м. Києву та Київській
області на розрахункових рахунках
НОМЕР_1 (компенсаційний) та НОМЕР_2
(пенсійний) відкритих на ім'я ОСОБА_6
Вказували, що вони як спадкоємиці
першої черги мають право на
спадкування даного майна в рівних
частинах, а тому посилаючись на ст.ст. 15.
16, 1216-1223, 1228, 1258, 1261, 1264, 1267, 1268-1270, 1272, 1278,
1296, 1298 ЦК України просили заявлені
вимоги зустрічного позову
задовольнити.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 19 травня 2014 року
основний позов задоволено частково,
зустрічний позов задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 однією
сім`єю без реєстрації шлюбу у період з
лютого 1980 року по 16 березня 2013 року.

В решті вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Визнано за ОСОБА_5 - право власності в
порядку спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_6 на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2
частину грошових вкладів відкритих на
ім`я ОСОБА_6 які знаходяться в
Територіальному відокремленому без
балансовому відділенні №10026/031 ПАТ
«Державний ощадний банк України»
Філія-Головного [ управління по м. Києву
та Київській області на розрахункових
рахунках НОМЕР_1 (компенсаційний) І та
НОМЕР_2 (пенсійний).

Визнано за ОСОБА_4 - право власності в
порядку спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_6 на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2
частину грошових вкладів відкритих на
ім`я ОСОБА_6 які знаходяться в
Територіальному відокремленому без
балансовому відділенні №10026/031 ПАТ
«Державний ощадний банк України»
Філія-Головного управління по м. Києву
та Київській області на розрахункових
рахунках НОМЕР_1 (компенсаційний) та
НОМЕР_2 (пенсійний).

Не погодившись з таким рішенням
позивачка подала апеляційну скаргу, в
якій просила суд її вимоги
задовольнити повністю. В скарзі
посилалась на те, що відмовляючи їй у
вимогах про зміну черговості суд не
врахував, що її покійний чоловік з 1990
року періодично перебував як на
стаціонарному так і амбулаторному
лікуванні і саме вона опікувалась про
нього, придбавала ліки здійснювала
інший догляд.

Суд не взяв до уваги, що встановлені за
медичною документацією діагнози. А
саме рак сечового міхура, безумовно
свідчили про необхідність стороннього
догляду, також чоловіку позивача була
встановлена друга група інвалідності,
встановлення якої передбачається у
випадках значного обмеження
життєдіяльності людини при збереженні
здатності до самообслуговування.

Так як лише позивачка доглядала
хворого чоловіка на протязі тривалого
часу, а дочки не цікавились його життям,
суд безпідставно не змінив порядок
черговості, та не допустив її до
спадкування у першу чергу. Також
задовольняючи вимоги про визнання
права власності на грошові вклади, суд
не вірно застосував норми
матеріального права, а саме ст. 74 СК
України відповідно до якої позивачка
має право на частину вкладів покійного,
які належать в тому числі і їй на праві
спільної сумісної власності.

На вказану апеляційну скаргу
відповідачі надали свої заперечення в
яких посилались на те, що суд дійшов
правильного висновку, що передбачені
законом підстави для зміни черговості
відсутні, а так як позивачка не заявила
вимог про визнання за нею права
власності на частину грошових вкладів
на підставі ст. 74 СК України, суд
правомірно розподілив їх між
спадкоємцями першої черги.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
вважав встановленими такі обставини.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до договору дарування від
15.10.1997 р ОСОБА_6 подаровано '/2 частину
належної йому на праві власності
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (а.с. 12 т.с. 1), в
свою чергу 15.10.1997 р. ОСОБА_1 відповідно
до договору купівлі-продажу продано
належну їй на праві власності квартиру
АДРЕСА_2 (а.с. 11 т.с. 1).

Відповідно до довідки сер.МСЕ-№ 148844
ОСОБА_6 повторно з 28.09.1995 р призначено
другу групу інвалідності за загальним
захворюванням (а.с. 16).

Відповідно до наданої суду медичної
документації відносно ОСОБА_6
встановлено, що останній починаючи з 1990
р. перебував як на стаціонарному так і
на амбулаторному лікуванні (а.с. 13, 14, 15,
38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68 т.с. 1).

Відповідно до повідомлення Приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, від 15.07.2013
р. (а.с. 18 т.с. 1) ОСОБА_1 відмовлено в
видачі свідоцтва про право на спадщину
оскільки остання не входить до кола
спадкоємців (а.с. 18 т.с. 1).

З матеріалів спадкової справи
відкритої після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.
ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_5 03.09.2013 р. та
28.11.2013 р. подала заяви про прийняття
спадщини , а ОСОБА_4 28.11.2013 р. подала
заяву про прийняття спадщини , після
сплину шестимісячного строку, проте
остання була прийнята так, як ОСОБА_5 не
заперечувала проти допуску до
спадкування своєї сестри. .

Відповідно до довіреності посвідченої
ЖБК «Механізатор» в вересні 2003 р.
вбачається, що ОСОБА_1 довіряла ОСОБА_6
отримувати належну їй пенсію (а.с. 45 т.с.
1).

Як вбачається з наданих суду
позивачкою листівок, за різні періоди
часу, родичами та друзями направлялись
листівки за адресою квартири АДРЕСА_1
які адресувались як ОСОБА_1 так і ОСОБА_6
(а.с. 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55,56,57,58,59,60,61 т.с.
1).

Також, позивачкою на підтвердження
вимог щодо встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу надано фотокартки на
яких зображено як ОСОБА_6 так і ОСОБА_1
(а.с. 70, 71 т.с. 1).

На підставі наданих позивачем доказів ,
суд вважав доведеними вимоги позивачки
ОСОБА_1 про Встановлення факту
спільного проживання як подружжя з 1980
р. по день смерті ОСОБА_6

Відповідно до частини 5 статті 1224
Цивільного кодексу України за рішенням
суду особа може бути усунута від права
на спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Факт ухилення від виконання обов'язку
щодо утримання спадкодавця лише тоді
підставою для усунення особи від права
на спадкування, якщо цей факт
встановлений судом.

Як роз'яснено в п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
факт ухилення особи від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця
встановлюється судом за заявою
заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в її умисних діях чи
бездіяльності, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді таких справ
суду належить з'ясовувати чи
потребував спадкодавець допомоги від
спадкоємця за умови отримання її від
інших осіб і чи мав спадкоємець
матеріальну й фізичну змогу надавати
таку допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5
народилась 25.02.1962 р. її батьком
відповідно до свідоцтва про
народження вказано ОСОБА_6,
відповідно до рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 25 вересня 2013
р. встановлено факт родинних відносин,
а саме, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_2 (а.с.
138 т.с. 1).

Відповідно до довідки УГІФУ в
Святошинському районі м. Києва ОСОБА_2
перебуває на Обліку в управлінні та
отримує пенсію по інвалідності 3 гр. яка
встановлена з 01.08.2013 р. по 11.08.2014 р. (а.с. 167
т.с. 1), також встановлено що з 2005 р.
ОСОБА_2 було встановлено 2 групу
інвалідності(а.с. 168 т.с. 1)та остання
отримує пенсію (а.с. 169, 170, 171, 172, 173 т.с. 1).

Судом встановлено, що ОСОБА_4
народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, Вдіповідно до
свідоцтва про народження її батьком
вказано ОСОБА_6( а.с. 44 т.с.2), відповідно
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 21 листопада 2013 р. в
зв'язку з розбіжностями в написанні
прізвищ спадкодавця та спадкоємця
встановлено факт родинних відносин, а
саме, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_2 (а.с.
165-166 і.с.1).

Допитані судом в якості свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 пояснювали
суду що ОСОБА_6 опікувалась ОСОБА_1 вона
викликала лікарів, їздила з чоловіком
по лікарнях, продала належну квартиру
щоб мати кошти на лікування чоловіка,
також вказували, що діти ОСОБА_6 ним не
опікувались, жодної допомоги йому не
надавали.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_13
вказував суду на те, що товаришував з
ОСОБА_6 часто бував у нього вдома, бачив
що ОСОБА_6 обслуговує себе сам,
позивачку в квартирі не бачив, однак
суд сприймає дані покази критично
оскільки вони спростовуються як
матеріалами справи так і поясненнями
самих сторін по справі.

Як було встановлено по даній справі
право на спадкування за законом мають
спадкоємці першої черги - діти
спадкодавця ОСОБА_6 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4
та спадкоємець четвертої черги ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали з
спадкодавцем однією сім'єю не менше як
п'ять років до час відкриті спадщини. По
даній справі було встановлено та
доведено, що ОСОБА_1 проживала з
спадкодавцем ОСОБА_6 до його смерті
однією сім'єю понад тридцять років.
Тобто, встановлено, що ОСОБА_1 є
спадкоємцем четвертої черги за
законом.

Статтею 1259 ЦК Українй передбачено, що
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

По даній справі було встановлено та
доведено як матеріалами справи, так і
поясненнями сторін, показами свідків,
що ОСОБА_6 мав другу групу інвалідності
загального захворювання, з 1994 року по
день смерті, періодично знаходився в
лікарнях на лікуванні, з 1994 року
перестав працювати, отримував пенсію
як інвалід 2 групи. Встановлено, що в цей
період з 1980 р. по 16.03.2013 р. він - ОСОБА_6
проживав разом з ОСОБА_1, яка в свою
чергу також є інвалідом 1 групи
загального захворювання і отримувала
пенсію практично тотожну з пенсією
спадкодавця.

Суд вважав недоведеним наявність
обставин визначених в ст. 1259 ЦК України,
для зміни черговості, а саме: тривалого
часу опікування, матеріального
забезпечення, надання іншої допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Колегія суддів з вказаним висновком
суду першої інстанції не погоджується
так як з матеріалів справи та наданих
позивачкою доказів вбачається, що
ОСОБА_6 мав тяжке онкологічне
захворювання, був неодноразово
прооперований на грошові кошти, які
були отримані внаслідок продажу
квартири позивача по справі, так як
відповідачки по справі будь-якої
допомоги батьку, який потребував
термінової операції не надавали,
вказані обставини не заперечувались
відповідачами по справі. Судом також
встановлено, що на протязі тривалого
часу, після неодноразових операцій,
ОСОБА_6 перебував у лікарнях де
проходив курси хіміотерапії, під час
проходження яких потребував догляду,
перебував у безпорадному стані і
допомогу в цей період йому надавала
лише позивачка, яка постійно
відвідувала його в лікарнях та
доглядала за ним в цей період. Коли
позивачка за станом свого здоров`я не
могла надати належну допомогу
(піднімати чоловіка для зміни
підгузників) ОСОБА_6 , вона за допомогою
зверталась до своїх родичів.
Неодноразове оперативне втручання та
перебування ОСОБА_6 в безпорадному
стані через тяжку хворобу, постійні
курси хіміотерапії та прогресування
хвороби з часом підтверджено медичною
карткою яка досліджувалась судом .

Не спростовані відповідачами також
пояснення позивача з приводу того, що
кошти, які позивачка отримала від
продажу своєї квартири в 1997 році були
використані на операцію ОСОБА_6, а
решта, що залишились були покладені до
банку та на протязі життя також
використовувались на операції, дороге
лікування, якого постійно потребував
ОСОБА_6

Тобто матеріалами справи встановлено,
що позивачка на протязі тривалого часу
опікувалася та надавала матеріальну та
іншу допомогу спадкодавцю, який через
тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Вищенаведені обставини, які були
встановлені судом на думку колегії
суддів є підставами, визначеними ст. 1259
ЦК України, для можливості допустити
позивача до спадкування в першу чергу з
дітьми покійного ОСОБА_6, які ні
матеріальної ні моральної підтримки
тяжко хворому батьку на протязі
тривалого часу не надавали. При цьому
колегія суддів вважає, що та обставина,
що за життя ОСОБА_6 подарував частину
своєї квартири позивачу не може бути
підставою для відмови в задоволенні
позову про зміну черговості.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновком суду, що
підстави для усунення від спадкування
дітей ОСОБА_6 не має, оскільки судом
встановлено, що батько не звертався за
матеріальною підтримкою до своїх
дітей. Позивачка не довела факт
ухилення від надання необхідної
матеріальної та іншої допомоги з боку
дітей померлого, а тому підстави для
усунення від спадкування, передбачені
ч.5 ст.1224 ЦК України відсутні.

Суд вважав встановленим, що ОСОБА_6 який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4. є батьком ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, які
звернулися до Приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, з заявами про прийняття
спадщини після померлого батька.

Як вбачається з матеріалів справи
спадкове майно, яке залишилось після
смерті ОСОБА_6 складається з 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 та з грошових вкладів
Відкритих на ім'я ОСОБА_6 які заходяться
в Територіальному відокремленому без
балансовому відділенні №10026/031 ПАТ
«Державний ощадний банк України»
Філія-Головного управління по м. Києву
та Київській області на розрахункових
рахунках НОМЕР_1 (компенсаційний) та
НОМЕР_2 (пенсійний).

Вказані обставини судом встановлені
вірно.

Проте з врахуванням висновку
апеляційного суду про можливість
задоволення вимог позивача про зміну
черговості, рішення суду в частині
визнання права власності на квартиру
підлягає зміні.

З урахування права на спадкування за
законом в першу чергу ОСОБА_1,
зустрічні позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, а саме: право
власності в порядку спадкування на
квартиру може бути визнано за
позивачами за зустрічним позовом лише
по 16 частині за кожною.

Визнаючи право власності за позивачами
за зустрічним позовом на грошові кошти.
Суд першої інстанції не вірно
застосував ст. 1227 ЦК України,
відповідно до якої суми пенсії, які
належали спадкодавцеві, але не були ним
одержані за життя, передаються членам
його сім`ї, а у разі їх відсутності -
входять до складу спадщини.

Враховуючи, що членом сім`ї
спадкодавця на момент його смерті була
саме позивачка з якою він проживав
однією сім`єю, колегія суддів приходить
до висновку, що грошові кошти які
знаходились на пенсійному вкладі не
входять до складу спадщини.

Суду не були надані будь-які докази,
щодо періоду часу в який поступали
грошові кошти на вклад спадкодавця в
ПАТ «Державному ощадному банку»,
колегія суддів приходить до висновку.
що зустрічні вимоги про визнання права
власності на грошові кошти спадкодавця
в порядку спадкування задоволені бути
не можуть, через їх недоведеність,
оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1
проживала з спадкодавцем однією сім`єю,
відповідно, грошові кошти, які
надходили на рахунок в період з 2004 року
по 2013 рік є спільною власністю ОСОБА_6
та ОСОБА_1, , а тому також не можуть
повністю бути спадковим майном.

Також колегія суддів роз`яснює, що
сторони по справі можуть оформити своє
право власності на вказані грошові
кошти, звернувшись до нотаріуса,
отримавши в банку відповідні
підтвердження про період надходження
грошових коштів на вклад, їх природу та
надавши рішення в даній справі, яким
встановлений факт спільного
проживання та змінено порядок
черговості.

Враховуючи, що ОСОБА_1, не заявляла
вимог про визнання права власності в
порядку спадкування на 1/6 частину
вищевказаної квартири, своє право на
неї вона також може оформити у
нотаріуса, де відкрита спадкова справа.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 19 травня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позову ОСОБА_1
про зміну черговості скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення,
надати позивачу ОСОБА_1, - спадкоємцю за
законом четвертої черги, право на
спадкування із спадкоємцями за законом
першої черги ОСОБА_5 та ОСОБА_4, після
смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 19 травня 2014 року в частині
задоволення зустрічного позову про
визнання права власності на грошові
вклади скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_4
про визнання права власності на 1/2
частину грошових вкладів, які
знаходяться в ПАТ «Державний ощадний
банк України» відмовити.

Рішення в частині визнання права
власності на частину квартири АДРЕСА_1
змінити.

Визнати за ОСОБА_5 - право власності в
порядку спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_6 на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 - право власності в
порядку спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_6 на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1 .

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів після набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: