У х в а л а

іменем україни

27 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлова Т.Л.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Сторожинецьке лісове господарство»
Чернівецького обласного управління
лісового та мисливського господарства
про поновлення на роботі, стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
за касаційною скаргою представника
Державного підприємства
«Сторожинецьке лісове господарство»
Чернівецького обласного управління
лісового та мисливського господарства
- Пустовіта Юрія Омеляновича на рішення
Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 19 червня 2014
року та рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 03 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державного
підприємства «Сторожинецьке лісове
господарство» Чернівецького обласного
управління лісового мисливського
господарства (далі - ДП «Сторожинецьке
лісове господарство») про поновлення
на роботі, стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди.

На обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що з 01 січня 1996 року він
працює лісником у
Верхньо-Петрівецькому лісництві
Сторожинецького держлісгоспу. Наказом
від 28 лютого 2000 року № 36 він
переведений майстром
Верхньо-Петрівецького лісництва
Сторожинецького держлісгоспу. Наказом
від 20 травня 2002 року № 188 він
переведений лісником у
Верхньо-Петрівецьке лісництво
Сторожинецького держлісгоспу з 01
березня 2002 року. Наказом від 04 березня
2010 року № 127 переведений майстром лісу
у Верхньо-Петрівецьке лісництво
Сторожинецького держлісгоспу з 01
березня 2010 року.

24 січня 2014 року позивача звільнено з
посади майстра лісу
Верхньо-Петрівецького лісництва
Сторожинецького держлісгоспу за
систематичне порушення трудової
дисципліни та невиконання без поважних
причин трудових обов'язків.

Наказом від 17 грудня 2013 року № 279 на
нього накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді догани. Рішенням
Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 09 квітня 2014
року наказ від 17 грудня 2013 року № 279
скасовано. Наказом від 27 грудня 2013 року
№ 293 на нього накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді догани. Рішенням
апеляційного суду Чернівецької
області від 14 травня 2014 року наказ від 27
грудня 2013 року № 293 скасовано.

Оскільки вказані накази про накладення
на позивача двох дисциплінарних
стягнень скасовані, вважав, що його
слід поновити на роботі на посаду
майстра лісу Верхньо-Петрівецького
лісництва Сторожинецького
держлісгоспу.

Крім того вказував, що незаконними
діями відповідача йому заподіяно
моральну шкоду, яку оцінює в 120 000 грн.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд скасувати наказ від
23 січня 2014 року про звільнення його з
роботи та поновити його на попередню
роботу на посаді майстра лісу
Верхньо-Петрівецького лісництва
Сторожинецького держлісгоспу,
стягнути на його користь
середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу, починаючи з дня
звільнення 24 січня 2014 року по день
фактичного поновлення на роботі, а
також стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду у розмірі 120 000
грн.

Рішенням Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 19 червня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано наказ від 23 січня 2014 року № 6
про звільнення ОСОБА_2 з посади майстра
лісу Верхньо-Петрівецького лісництва
ДП «Сторожинецьке лісове
господарство» та вирішено поновити
ОСОБА_2 на роботі на посаді майстра лісу
Верхньо-Петрівецького лісництва ДП
«Сторожинецьке лісове господарство»,
починаючи з 24 січня 2014 року.

Стягнуто з ДП «Сторожинецьке лісове
господарство» на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, починаючи з 24 січня 2014 року по
19 червня 2014 року. Стягнуто з ДП
«Сторожинецьке лісове господарство»
моральну шкоду у розмірі 800 грн. Рішення
суду в частині поновлення на роботі
допущено до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 03 вересня 2014
року рішення Глибоцького районного
суду Чернівецької області від 19 червня
2014 року змінено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ДП
«Сторожинецьке лісове господарство»
про поновлення на роботі, стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Сторожинецьке лісове
господарство» на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 9 048 грн 60 коп., без
урахування податків, зборів та інших
обов'язкових платежів, що повинні бути
нараховані та утримані відповідачем
при виплаті. Стягнуто з ДП
«Сторожинецьке лісове господарство» 243
грн 60 коп. судового збору. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ДП
«Сторожинецьке лісове господарство» -
Пустовіт Ю.О. порушує питання про
скасування оскаржуваних рішень судів
першої та апеляційної інстанцій із
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що наказом від 23
січня 2014 року № 6 ОСОБА_2 звільнено з
посади майстра лісу
Верхньо-Петрівецького лісництва ДП
«Сторожинецьке лісове господарство» з
24 січня 2014 року за систематичне
порушення трудової дисципліни та
невиконання ним без поважних причин
покладених на нього трудових
обов'язків за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Зокрема, йому оголошено догани: наказом
від 25 січня 2013 року № 21 - за допущення
незаконного полювання зі спричиненням
шкоди підприємству; наказом від 17
грудня 2013 року № 279 - за порушення
правил охорони праці; наказом від 27
грудня 2013 року № 293 - за незаконне
допущення до проведення обміру
деревини та оформлення первинних
документів некомпетентних, не
уповноважених осіб. Крім того ОСОБА_2
було допущено незаконну рубку чотирьох
дерев в кварталі 60 виділ 3.

Рішенням Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 09 квітня 2014
року наказ від 17 грудня 2013 року № 279
скасовано.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 14 травня 2014
року наказ від 27 грудня 2013 року № 293
скасовано.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадках систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Як роз'яснено у п. п. 22, 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів» у
справах про поновлення на роботі осіб,
звільнених за порушення трудової
дисципліни, судам необхідно з'ясувати,
в чому конкретно проявилось порушення,
що стало приводом до звільнення, чи
могло воно бути підставою для
розірвання трудового договору за
пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи
додержані власником або уповноваженим
ним органом передбачені статтями 147-1,
148, 149 КЗпП правила і порядок
застосування дисциплінарних стягнень,
зокрема, чи не закінчився встановлений
для цього строк, чи застосовувалось вже
за цей проступок дисциплінарне
стягнення, чи враховувались при
звільненні ступінь тяжкості вчиненого
проступку і заподіяна ним шкода,
обставини, за яких вчинено проступок,
попередня робота працівника.

Отже підставою для розірвання
трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП
України є систематичне невиконання
працівником трудових обов'язків.
Такими, що систематично порушують
трудову дисципліну, були визнані
працівники, які мають дисциплінарне
або громадське стягнення за порушення
трудової дисципліни та порушили її
знову протягом року з дня застосування
стягнення за перше порушення.
Дисциплінарні та громадські стягнення
погашаються, якщо протягом року після
їх застосування працівник не порушив
дисципліну знову (ст.151 КЗпП). Якщо
дисциплінарне чи громадське стягнення
не погашене часом або не зняте до
закінчення встановленого річного
строку, порушення трудової дисципліни
працівником дає підставу для його
звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП.

Звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
допускається тільки за наявності вини
працівника.

Суди попередніх інстанцій,
встановивши, що ОСОБА_2 тричі було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, але рішенням
Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 09 квітня 2014
року наказ від 17 грудня 2013 року № 279
скасовано та рішенням апеляційного
суду Чернівецької області від 14 травня
2014 року наказ від 27 грудня 2013 року № 293
скасовано, при цьому доказів, які б
свідчили про наявність вини позивача у
допущені ним незаконної рубки чотирьох
дерев в кварталі 60 відділ 3
відповідачем не надано, дійшли
правильного висновку, що підстав для
звільнення працівника за п. 3 ч. 1 ст. 40
КЗпП України у роботодавця не було,
оскільки в діях ОСОБА_2 відсутнє
систематичне порушення трудових
обов'язків

Також судами у відповідності до
положень ст. 237-1 КЗпП України
обґрунтовано стягнуто 800 грн у
відшкодування моральної шкоди.

При цьому судом апеляційної інстанції
обґрунтовано зазначено, що судом
першої інстанції не здійснено
розрахунок середнього заробітку
позивача за час вимушеного прогулу та,
у відповідності до Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КабінеТУ
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100, правильно здійснено такий
розрахунок.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його зміни або скасування
не встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки
суд касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника
Державного підприємства
«Сторожинецьке лісове господарство»
Чернівецького обласного управління
лісового та мисливського господарства
- Пустовіта Юрія Омеляновича відхилити.

Рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 03 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.І.
Мостова

Судді:
Т.Л.
Ізмайлова

М.І. Наумчук