Справа № 2/408/219/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Селище Біловодськ
03
вересня 2014 року

Біловодський районний суд Луганської
області в складі:

головуючого:
судді Ткаченко О.Д.,

за участю:

секретаря
Торби Т.Є.,

представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Біловодського
районного суду Луганської області,
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третьої особи -
Новоолександрівської сільської ради
Біловодського району Луганської
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати за ним, ОСОБА_4
одноосібне право власності нерухоме
майно, а саме: жилий будинок, загальною
площею 86,8 кв.м., прибудову, площею 22,8
кв.м., тамбур, площею 3 кв.м., вхідний
ганок, площею 2,5 кв.м., вхідний ганок,
площею 1,4 кв.м., гараж, площею, 22,3 кв.м.,
сарай, площею 11,8 кв.м, сарай, площею 9,4
кв.м, сарай, площею 7,7 кв.м, сарай, площею
33,5 кв.м, сарай, площею 10,6 кв.м, погріб, 9,8
кв.м., навіс, 7,7 кв.м., навіс, 13,6 кв.м.,
навіс, 7,0 кв.м., вбиральню, 1,8 кв.м.,
огорожу, колонку, розташовані по
АДРЕСА_1, посилаючись на отримання у
спадщину земельної ділянки на землю,
та визнати за ним право власності як
на спадкове нерухоме майно, а саме:
жилий будинок, загальною площею 86,8
кв.м., прибудову, площею 22,8 кв.м., тамбур,
площею 3 кв.м., вхідний ганок, площею 2,5
кв.м., вхідний ганок, площею 1,4 кв.м.,
гараж, площею, 22,3 кв.м., сарай, площею 11,8
кв.м, сарай, площею 9,4 кв.м, сарай, площею
7,7 кв.м, сарай, площею 33,5 кв.м, сарай,
площею 10,6 кв.м, погріб, 9,8 кв.м., навіс, 7,7
кв.м., навіс, 13,6 кв.м., навіс, 7,0 кв.м.,
вбиральню, 1,8 кв.м., огорожу, колонку,
розташовані по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом.

В судовому засіданні особа, яка надає
правову допомогу позивачу ОСОБА_1 в
підготовчій частині судового
засідання позовні вимоги підтримав і
суду пояснив, що батько позивача ОСОБА_4
в 1962 році побудував по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер.
Спадкоємцями першої черги були позивач
та його матір ОСОБА_3, брат позивача
помер дуже давно і інших спадкоємців
не має.

Позивач прийняв спадщину після смерті
батька, а мати подала заяву про відмову
від прийняття спадщини. Таким чином, на
думку ОСОБА_1, позивач ОСОБА_2 є єдиним
спадкоємцем май мав отримати жилий
будинок та земельні ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, площею 0,2500 га і для
ведення особистого селянського
господарства, 0,1066 га, розташовані по
АДРЕСА_1.

Позивач звернувся в Біловодську ДНК з
заявою про видачу свідоцтва на право
власності. Нотаріус видав позивачу
свідоцтва на право власності на
земельні ділянки, а у видачі свідоцтва
на спадок на жилий будинок відмовив, у
зв'язку з тим, що відсутні документи на
будинок.

Відсутність документів на будинок не
дає змоги позивачу оформити право
власності на спадкове майно.

Також позивач та особа, яка надає
позивачу правову допомогу гр. ОСОБА_1
пояснили, що перед початком
будівництва батько позивача отримав
всі необхідні дозвільні документи.

В 1962 році будівництво будинку було
закінчене і будинок був зданий в
експлуатацію. Запис про будинок внесли
в погосподарську книгу № 13
Новоолександрівської сільської ради.
Будинку був присвоєний номер і до нього
були підведені комунікації.

Погосподарські книги є особою формою
статистичного обліку, що здійснюється
в Україні (УРСР) з 1959 року. В
погосподарських книгах при визначенні
року будівництва зазначається рік
вводу в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11 березня 1985 року № 105 в 1985-1988
роках сільськими, селищними, районними
радами народних депутатів приймалось
рішення відносно оформлення права
власності та реєстрації будинків в
бюро технічної інвентаризації по даним
погосоподарських книг сільських,
селищних рад з доповненням списків
громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь в містах и
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР, 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжилкомунгоспу України від 13 грудня
1995 року № 56, передбачала обов'язкову
реєстрацію (інвентаризацію) будинків
та домоволодінь в межах міст та селищ
(п.4 Інструкції), в тому числі і на
підставі записів в погосподарській
книзі (п.20 Інструкції).

Таким чином записи в погосподарських
книгах визнавались в якості актів
органів влади (публічних актів), які
підтверджували право приватної
власності.

За доводами позивача та гр. ОСОБА_1 все
вищевказане свідчить про те, що будинок
належить померлому батьку позивача
ОСОБА_4 і був збудований у
відповідності до Законів і положень,
які діяли на той період часу.

Позивач та гр. ОСОБА_1 в підготовчу
частину судового засідання прибули ,
позовні вимоги повністю підтримав,
просив позов задовольнити, в
наступному подали до суду заяву4 про
закінчення справи без їх участі та про
доручення до справи копії свідоцтва
про смерть брати позивача..

Відповідач в підготовчу частину
судового засідання з'явилася, подала
додаткові докази у справі, які долучені
до справи та пояснювала, що
будівництво спірного будинку було
розпочато її чоловіком до укладення
шлюбу, звершене в 1962 році. Оскільки
відповідач займалася вихованням двох
дітей та не працювала, чоловік
добудовував будинок за власні кошти , в
1962 році було внесено запис до по
господарської книги, тому вона на
спірне нерухоме майно не претендує,
оскільки вважає, що на його
спорудження не вносила своїх грошей,
від власності на свою частину майна
також відмовляється, про що подавала
заяву до сільської Ради за місцем
знаходження нерухомого майна.

Представник Новоолександрівської
сільської ради Біловодського району
Луганської області у судове засідання
не з'явився. В заяві адресованій суду
просив справу розглянути за його
відсутності, позов визнає, проти
доводів позивача не заперечує.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, особи, що надає правову
допомогу позивачу а ОСОБА_1, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Так, з обґрунтувань в позовній заяві
Писаного судом встановлено, що під час
спільного проживання, померлий ОСОБА_4
та його дружина гр. ОСОБА_3 яка є
дружиною померлого (а.с…), збудували
будинок, розташований по АДРЕСА_1, та
доказів про те, що цей будинок був
споруджений тільки за власні кошти
спадкодавця, суду учасники процесу не
надали.

Фактично даний будинок було закінчено
будівництвом в 1962 році, а прилеглі до
нього ряд господарських будівель були
зведені в інші роки після спорудження
будинку, що підтверджується
відомостями з технічного паспорту
(а.с.11), але який не є правовстановлюючим
документом, і він може бути виданий на
прохання особи, яка звернулася з заявою
замовника про його виготовлення.

Земельна ділянка, на якій розташований
спірний будинок з 2014 року , починаючи з
дня її отримання у власність на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом , рахується за
позивачем (а.с.7,8).

Належність домоволодіння з
господарськими будівлями спадкоємцю
знайшло своє підтвердження також із
довідки Новоолександрівської
сільської ради Біловодського району
Луганської області (а.с.12,33) згідно якої
за позивачем рахується жилий будинок,
розташований в АДРЕСА_1. В витязі з по
господарської книги вказано, що
довідка видана на підставі відомостей
по господарської книги , особовий
рахунок 540 .

Також судом встановлено, що за спірною
адресою в селі Новоолександрівка
Біловодського району були внесені дані
до по господарської книги № 13 про
проживання разом зі спадкодавцем його
дружини, з якою він уклав шлюб в20
березня 1960 року , та двоє його синів,
одним з яких є позивач у с праві, а
другий помер в 1989 році, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть.

Суд не може взяти до уваги доводи
відповідачки гр. ОСОБА_3( дружини
спадкодавця) про те, що вона не є
співвласницею спірного будинку,
посилаючись на те, що будинок будував
її чоловік та вона доглядала двох
дітей, ніде не працювала. В даному
випадку відповідач у справі має право
не на спадщину, від частини якої
відмовилася, а на свою окрему частку у
праві спільної сумісної власності
подружжя і відмовитися від неї вона
має право в порядку, визначеному ст. 347
ЦК України, або за законодавством, яке
діє на час виникнення правовідносин
між нею та позивачем. Суд не наділений
повноваженнями приймати відмову від
свого права власності на підставі
рішення суду, також за вищевикладених
обставин не має повноважень на
визнання права власності за позивачем
на все домоволодіння як ціле. За цих
обставин позивач не має права на чуже
майно, право власності на яке не може
бути поширено за нормами спадкового
права, виходячи з того, що дружина
померлого спадкодавця незалежно від
того, виділена її частка на
домоволодіння в натурі чи ні, не
втрачає свого права власності на
належне їй майно як одне з подружжя .

Таким чином суд приходить до висновку,
що на час смерті спадкодавця гр. ОСОБА_4
, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15),
спірний будинок був будівлею
капітального типу, спорудженою з
дотриманням вимог, установлених
законом, іншими нормативно-правовими
актами, і призначеною для постійного в
ній проживання (п.1 Термінів, що
використовуються у Правилах утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених Наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 року № 76 і Зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 25 серпня
2005 р. за № 927/11207), однак він належав
подружжю на праві їх сумісної
власності. Визнання позову
відповідачем гр. ОСОБА_3 в повному
обсязі порушує права власності як
дружини спадкодавця на половину
належного майна, на яке спадщина не
відкрилася , що тягне за собою
задоволення позову частково, в розмірі
1/2 частини від домоволодіння за
позивачем у справі.

Окрім цього судом встановлено, що вище
наведені факти сторонами не
оспорювалися і тому вважаються
доведеними.

Першочерговим спадкоємцем майна
померлого є його дружина про одруження
серії НОМЕР_1. Факт відмови її від
спадщини звірений нотаріально, тому
суд вважає , що вона не претендує на
обов'язкову у спадщині як
непрацездатна дружина спадкодавця, але
відмова її від своє частини власності в
розмірі ? частини збудованого разом з
чоловіком домоволодіння повинна бути
оформленою нотаріально після
реєстрації свого права власності в
державному реєстрі відповідно ч.3 ст. 347
ЦК України, виходячи з того, що на час
розгляду справи необхідно вирішити
всі питання про право власності та про
відмову від неї в порядку на час
виникнення правовідносин у цій справі
між сторонами у справі.

При таких обставинах позивач по справі
є спадкоємицею першої черги і фактично
прийняла спадщину. Після смерті батька
він звертався з заявою про прийняття
спадщини. На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 174, 197 ч.2, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.316-318,321, 328, 355, 347, ч.3, 1261, 1268
ч.1,1275 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частко. Визнати право власності в
порядку спадкування за законом за
позивачем гр. ОСОБА_2 на ? частину
домоволодіння з господарськими
будівлями, що складаються з жилого
будинку загальною площею 86,8 кв.м.,
прибудови площею 22,8 кв.м., тамбура
площею 3 кв.м., вхідного ганку(ганку)
площею 2,5 кв.м., вхідного ганку(ганку)
площею 1,4 кв.м., гаража площею, 22,3 кв.м.,
сараю площею 11,8 кв.м, сараю площею 9,4
кв.м, сараю площею 7,7 кв.м, сараю площею
33,5 кв.м.;сараю площею 10,6 кв.м, погрібу 9,8
кв.м., навісу 7,7 кв.м., навісу 13,6 кв.м.,
навісу 7,0 кв.м., вбиральні, 1,8 кв.м.,
огорожі, колонки та туалету ,які
розташовані по АДРЕСА_1 після смерті
батька гр. ОСОБА_4,та які обліковувалися
за спадкодавцем станом на час
розгляду справи.

В іншій частині в замовленні позову
відмовити за його безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії даного рішення.

Суддя
О.Д. Ткаченко