АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/2589/14
Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М.
Доповідач Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Буленка О.О., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача Колесніков
В.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ІНГОССТРАХ»

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 01 липня 2014 року

по цивільний справі за позовом ОСОБА_1
до ЗАТ «Страхова компанія
«Інгосстрах», третя особа: ПАТ КБ
«ПриватБанк», про визнання відмови у
страховій виплаті неправомірною,
стягнення страхової виплати за
договором особистого страхування та
моральної шкоди ,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача Дорош А.І. , -

В С Т А Н О В И Л А:

18.08.2013 р. ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ЗАТ «Страхова
компанія «Інгосстрах», третя особа: ПАТ
КБ «ПриватБанк», про визнання відмови у
страховій виплаті неправомірною,
стягнення страхової виплати за
договором особистого страхування та
моральної шкоди. Свої вимоги мотивує
тим, що між ЗАТ «Страхова компанія
«Інгосстрах» та нею, вигодонабувачем -
ПАТ КБ «ПриватБанк», укладено
тристоронній договір особистого
страхування на виконання договору
застави, укладеного між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та страхувальником від
16.08.2005 р. 15.04.2013 р. внаслідок ДТП їй
встановлена ІІ група інвалідності.
30.05.2013 р. вона повідомила банк та
страховика про страховий випадок та
звернулася до страховика із заявою про
страхову виплату. Оскільки у страховій
виплаті їй було відмовлено, вона
звернулася до суду та просила визнати
відмову у страховій виплаті ЗАТ
«Страхова компанія «ІНГОССТРАХ»
неправомірною; стягнути з ЗАТ
«Страхова компанія «Інгосстрах» на
користь вигодонабувача за договором
страхування ПАТ КБ «ПриватБанк»
страхову виплату в сумі 68 250 грн. для
погашення кредиту за кредитним
договором № PLKPGF08003676 від 16.08.2005 р.;
стягнути з відповідача на її користь
моральну шкоду в сумі 6 000 грн.

14.11.2013 р. позивач ОСОБА_1 подала заяву
про збільшення позовних вимог, в якій
просила визнати незаконним рішення ПАТ
«Страхова компанія ««Інгосстрах», про
відмову у страховій виплаті; визнати
встановлення ІІ групи інвалідності
страховим випадком за договором
особистого страхування; стягнути з ПАТ
«Страхова компанія «Інгосстрах» на її
користь страхову виплату в сумі 68 250
грн.; стягнути з відповідача на її
користь моральну шкоду в сумі 6000 грн.
(а.с. 39-41).

Рішенням Октябрського районного
суду м. Полтави від 01 липня 2014 року
позов ОСОБА_1 до ЗАТ «Страхова компанія
«Інгосстрах», третя особа: Полтавське
ПАТ КБ «ПриватБанк», про визнання
відмови у страховій виплаті
неправомірною, стягнення страхової
виплати за договором особистого
страхування та моральної шкоди -
задоволено частково.

Визнано незаконним рішення
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інгосстрах» про
відмову у страховій виплаті.

Визнано встановлення ІІ групи
інвалідності страховим випадком за
договором особистого страхування.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія
«Інгосстрах» на користь ОСОБА_1
страхову виплату в сумі 68 250 грн.

У задоволенні інших позовних
вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Інгосстрах»
просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на те, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають істотне
значення для справи, невірно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, недоведено
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, висновки
суду не відповідають обставинам
справи.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ст. 303 ч.3 ЦПК України апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов"язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи; неправильне
застосування норм матеріального
права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що 07.08. 2006 р. між ЗАТ «Страхова компанія
«Інгосстрах» та ОСОБА_1, вигодонабувач -
ПАТ КБ «ПриватБанк», укладено договір
особистого страхування № РІКРІК00017152
на виконання договору застави,
укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
страхувальником від 16.08.2005 р. (а.с.8).

11.03.2011 р. сталася
дорожньо-транспортна пригода, під час
якої ОСОБА_1 отримала травму. У зв'язку з
погіршенням стану здоров'я,
викликаного травмою, ОСОБА_1 було
направлено на МСЕК.

15.04.2013 р. ОСОБА_1 встановлена ІІ
група інвалідності (а.с.11).

30.05.2013 р. ОСОБА_1 повідомила банк
та страховика про страховий випадок та
звернулася до страховика з заявою про
страхову виплату (а.с.9).

05.06.2013 р. страховик повідомив ОСОБА_1 про
відмову у страховій виплаті,
посилаючись на несвоєчасне
повідомлення про страховий випадок (
а.с. 10).

У вересні 2013 року банк повідомив
ОСОБА_1, що визнає законним рішення
страховика про відмову у виплаті
страхового відшкодування (а.с. 21).

Страховик неправильно встановив строк
повідомлення про страховий випадок
внаслідок неправильного застосування
умов страхування.

Задовольняючи позов частково, місцевий
суд виходив з того, що інвалідність
встановлена під час дії договору, тому
ця подія є страховим випадком
відповідно до умов страхування. Банк
неправильно застосував умови
страхування, тому що обмеження строку в
один рік між нещасним випадком і
встановлення інвалідності
застосовується у разі якщо нещасний
випадок відбувся під час дії договору,
а інвалідність встановлена після
закінчення терміну його дії.
Відповідно до вимог діючого
законодавства договір страхування
надає право третій особі
(вигодонабувачу) вимагати від
страховика здійснити страхову виплату
на свою користь, тобто наділяє
вигодонабувача правами
страхувальника, хоча і не покладає на
нього обов»язків останнього. З
урахуванням вимог ст. 636, 985 ЦК України
та ст. 3 Закону України «Про
страхування» у разі відмови
вигодонабувача від пред»явлення
позову до страховика страхувальник не
позбавлений права на пред»явлення
позову про виплату страхового
відшкодування на свою користь на
загальних підставах. Оскільки
вигодонабувач ПАТ КБ «ПриватБанк» не
вважає встановлення інвалідності
страховим випадком, цим самим фактично
відмовився від пред»явлення позову до
страховика, тому позивач має право на
пред»явлення даного позову про
стягнення страхової суми на свою
користь.

Проте, з таким висновком міцевого суду
погодитися не можна, входячи з
наступного.

Згідно ч.4 ст. 636 ЦК України якщо третя
особа відмовилася від права, наданого
їй на підставі договору, сторона, яка
уклала договір на користь третьої
особи, може сама скористатися цим
правом, якщо інше не впливає із суті
договору.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01.03.2013 р. «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки»
відповідно до наведених положень
закону договір страхування надає право
третій особі (вигодонабувачу) вимагати
від страховика здійснити страхову
виплату на свою користь, тобто наділяє
вигодонабувача правами
страхувальника, хоча і не покладає на
нього обов'язків останнього. При
розгляді таких справ суди повинні
враховувати положення статей 636, 985 ЦК,
статтю 3 Закону України "Про
страхування", і у разі якщо буде
встановлено, що вигодонабувач
відмовився від пред'явлення позову до
страховика або сума страхової виплати
більша, ніж має отримати вигодонабувач,
страхувальник/потерпілий не
позбавлений права на пред'явлення
позову про виплату страхового
відшкодування на свою користь на
загальних підставах.

Згідно п. 3 договору страхування від
07.08.2006 р. вигодонабувачем є ПАТ КБ
«ПриватБанк» (а.с. 8).

Згідно п. 7.1. цього договору страховим
випадком у т.ч. є стійка втрата
працездатності (встановлення
інвалідності внаслідок нещасного
випадку). Події, зазначені у п. 7.1. цього
договору також визнаються страховим
випадком, якщо вони сталися протягом
одного року з дня нещасного випадку, що
мав місце під час дії цього договору,
та підтверджені документами, які
встановлюють причинно-наслідковий
зв»язок між нещасним та страховим
випадками.

05.06.2013 р. страховик повідомив ОСОБА_1 про
відмову у страховій виплаті із-за
несвоєчасного повідомлення про
настання страхового випадку без
поважних причин ( а.с. 10).

Згідно відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк»
від 28.08.2013 р., останній є третьою особою,
на користь якої укладений договір
страхування, поки не скористався своїм
правом на отриманння страхвої виплати,
ніяким чином не відмовляється від
цього права, він не уповноважував та не
уповноважує ОСОБА_1 на право вимоги та
одержання страхового відшкодування за
догоовром особстого страхування від
07.08.2006 р., ПАТ КБ «ПриватБанк» як
вигодонабувач за договором, ніяким
чином не відмовляється від права на
отримання страхового відшкодування,
наданого йому на підставі договру
особистого страхування. Згідно п. 5 ч. 1
ст. 268 ЦК України позовна давність не
поширюється на вимогу страхувальника
(застрахованої особи) до страховика про
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування), а відтак
ПАТ КБ «Приватбанк», залишивши право
звернення до суду за собою, може
скористатися ним у будь-який час (а.с.
42-43).

При ухваленні судового рішення
місцевий суд допустив невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального права.

Місцевий суд невірно дав тлумачення
відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідно поклав його в основу
рішення, прийшов до висновку про те, що,
вигодонабувач ПАТ КБ «ПриватБанк» не
вважає встановлення інвалідності
страховим випадком, цим самим фактично
відмовився від пред»явлення позову до
страховика, тому позивач має право на
пред»явлення даного позову про
стягнення страхової суми на свою
користь.

Проте, це не відповідає фактичним
обставинам справи. Згідно вказаного
листа ПАТ КБ»ПриватБанк» не
відмовляється від права на отримання
страхового відшкодування, залишивши
право звернення до суду за собою, яким
може скористатися у будь-який час.

Таким чином, право вимоги позивач може
мати лише на підставі уповноваження
його належим чином вигонабувачем. Якщо
ж вигодонабувач не наділив позивача
такими повноваженнями, то останній не
має права на одержання страхової
виплати і на цій підставі є неналежним
позивачем у позові про її стягнення,
тому з таких підстав у позові слід
відмовити.

Крім цього, у заяві про збільшення
позовних вимог позивачем заявлена
вимога про визнання встановлення ІІ
групи інвалідності страховим випадком
за договором особистого страхування.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач з 12.10.2004 р. визнана інвалідом
третьї групи з дитинства (а.с. 126), з
21.06.2013 р. встановлена друга група
інвалідності з дитинства. Згідно
довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААА
№ 17549 ОСОБА_1 встановлена друга група
інвалідності з ур. ОРА з 15.04.2013 р.,
причина інвалідності - інвалід
дитинства, інвалідність встановлена
безтерміново (а.с.11).

Згідно листа Полтавського обласного
центру медико-соціальної експертизи
від 08.09.2014 р. за № 1124, наданого
апеляційному суду в порядку
забезпечення доказів, ОСОБА_1 вперше
була освідчена 12.10.2004 р. обласною МСЕК №
1 і визнана інвалідом ІІІ групи з
дитинства безтерміново. 21.06.2013 р. вона
оглянута обласною МСЕК № 2 на підставі
направлення на МСЕК (ф. 088/о) № 821,
офомленої ЛКК 2-ї МКЛ м. Полтави, виписки
з амбулаторної карти (ф.027/0) від 11.04.2013 р.,
власноручно написаної заяви про
надання інвалідності з дитинства,
консультативного висновку
травматолога ПОКЛ від 02.04.2013 р. № 004493,
які свідчили вроджену ваду
опорно-рухового аппарату. В наданих
медичних документах були відсутні дані
про перенесені травматичні ушкодження
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди 11.03.2011 р. Враховуючи ступінь
функціональних порушень
опорно-рухового апарату, що виражено
обмежує життєдіяльність, визнана
інвалідом ІІ групи з ураженням
опорно-рухового аппарату (ОРА) з
дитинства безтерміново (а.с. 142).

До вказаного листа додана заява ОСОБА_1
на ім»я головного лікаря МСЕК від 15.10.2004
р., в якому вона просить переглянути її
документи і надати замість ІІІ групи
інвалідності (з дитинства) ІІ групу, т.я.
вона не користувалася всі ці роки
пільгами держави для інвалідів
дитинства. Жодного посилання на
отриману травму в ДТП 11.03.2011 р. дана
заява не містить (а.с.148).

Отже, причиною інвалідності другої
групи є інвалідність з дитинства, а не
травма, отримана в ДТП.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач не надала належних та
допустимих доказів на підтвердження
причинно-наслідкового зв»язку між
нещасним та страховим випадками, тому
ця вимога задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення місцевого суду підлягає
частковому скасуванню з ухваленням
нового по суті частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.
3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ІНГОССТРАХ» задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 01 липня 2014 року в частині
визнання незаконним рішення
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інгосстрах» про
відмову у страховій виплаті, визнання
встановлення ІІ групи інвалідності
страховим випадком за договором
особистого страхування, стягнення з
ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» на
користь ОСОБА_1 страхової виплати в
сумі 68 250 грн. - скасувати та ухвалити
нове рішення в цій частині позовних
вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ЗАТ
«Страхова компанія «Інгосстрах», третя
особа: ПАТ КБ «ПриватБанк», про
визнання відмови у страховій виплаті
неправомірною, стягнення страхової
виплати за договором особистого
страхування - відмовити.

В іншій частині рішення місцевого суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

С У Д Д І :