АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД міста КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4747/2014
Головуючий в 1-й ін.. -
Доповідач - Слободянюк
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Корчевного
Г.В.,

при секретарі - Трофименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 24 грудня 2013
року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи: - ОСОБА_6
Комунальне підприємство «Господар
Дарницького району м. Києва» про
стягнення суми, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2013 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, 3
особи - ОСОБА_6, Комунальне підприємство
"Господар Дарницького району м. Києва"
про стягнення з відповідачів сплаченої
ним суми заборгованості за
житлово-комунальні послуги по квартирі
АДРЕСА_1 за період з травня 2001 року по 31
грудня 2012 року. Уточнивши позовні
вимоги, просив суд стягнути з
відповідачів 17391,42 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 24 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 4842
грн. 24 коп., судові витрати в сумі 76 грн.
46 коп., а всього 4918 (чотири тисячі
дев»ятсот вісімнадцять) грн. 70 коп.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 4842
грн. 24 коп., судові витрати в сумі 76 грн.
46 коп., а всього 4918 (чотири тисячі
дев»ятсот вісімнадцять) грн. 70 коп.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4842
грн. 24 коп., судові витрати в сумі 76 грн.
46 коп., а всього 4918 (чотири тисячі
дев»ятсот вісімнадцять) грн. 70 коп. В
решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_3, діючи як в своїх
інтересах, так і в інтересах ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в
якій з посиланням на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про зміну оскаржуваного рішення із
зменшенням стягнутого розміру боргу.

Позивач ОСОБА_2 також подав апеляційну
скаргу на рішення суду першої
інстанції, в якій з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про зміну
оскаржуваного рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справ, які мають
визначальне значення для правильного
вирішення справи.

Справу розглянуто без участі апелянта
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5
(довіреності т.1 а.с.109,110). ОСОБА_3 подала
заяву про розгляд справи без її участі
та участі вказаних осіб, в інтересах
яких вона діє (т.2 а..с.40).

Представник третьої особи, будучі
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи, про що свідчать
поштові зворотні відправлення, в
судове засідання не з`явився (т.2 а.с.45,46).

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2
підтримав апеляційну скаргу, не
визнавши апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення скарг з
наступних підстав.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу (підстави звільнення від
доказування).

Згідно ст.526, 623 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно ст.20, 32 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" - розмір
плати за житлово-комунальні послуги, за
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій
розраховується і встановлюється
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку. Споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 є двохкімнатною,
житловою площею 30,52 кв. м, загальною
площею 51,18 кв. м; зареєстровані в
квартирі 5 осіб: позивач ОСОБА_2, син (3
особа) - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4
(колишня дружина позивача) та діти
ОСОБА_6 від першого шлюбу - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2;
квартира приватизована в 1999 р. на всіх
зареєстрованих осіб в рівних частках -
по 1/5 частині кожному; власником
особового рахунку по квартирі є
позивач ОСОБА_2

Дані обставини підтверджуються
копіями довідки форми №3 та свідоцтвом
про право власності на житло (а.с.17-18) і
не заперечуються сторонами.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 18 травня 2001 року шлюб між
позивачем та відповідачкою ОСОБА_4 було
розірвано (а.с.72-73).

Позивач ОСОБА_2 27 грудня 2010 року уклав
договір про реструктуризацію суми
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги по квартирі
АДРЕСА_1, яка станом на 24 грудня 2010 року
становила 8753,34 грн. - за період з 24
грудня 2010 року по 24 грудня 2015 року.
Позивачем достроково погашено суму
боргу за вказаним договором у грудні 2012
року - залишок боргу в сумі 2751,98 грн.
(а.с.8, 74), що також не заперечується
відповідачами.

Згідно ст.360, 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім»ї та інших осіб; співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов»язаний брати участь у витратах
на управління, утримання та збереження
спільного майна, нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов»язаннями, пов»язаними
із спільним майном.

Позивач ОСОБА_2 просив суд в порядку
регресу стягнути на його користь: з
відповідачки ОСОБА_4 - суму боргу за
період з травня 2001 року по 01 січня 2013 р.
7979,85 грн., суму інфляції за період з 01
січня 2010 року по 01 січня 2013 року - 905,67
грн., а також 3% річних за період з 01
січня 2010 року по 01 січня 2013 року від
простроченої суми - 588,12 грн., а всього -
9473,64 грн.; з відповідача ОСОБА_5 - суму
боргу за період з березня 2006 року по 01
січня 2013 року - 3887,73 грн., суму інфляції
за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013
року - 306,79 грн., а також 3% річних за
період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013
року від простроченої суми - 233,29 грн., а
всього - 4427,80 грн.; з відповідачки ОСОБА_3
- суму боргу за період з липня 2007 р. по 01
січня 2013 року - 3126,81 грн., суму інфляції
за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013
року - 195,42 грн., а також 3% річних за
період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013
року від простроченої суми - 167,31 грн., а
всього - 3489,54 грн.

Згідно довідки КП "Господар
Дарницького району м. Києва" про
нарахування та оплату по особовому
рахунку НОМЕР_1 на ім»я ОСОБА_2 по
квартирі АДРЕСА_1 - за період з 01 січня
2010 року по 31 грудня 2012 року (у межах
трирічного строку позовної давності)
було нараховано до сплати 10962,72 грн., в
той же час, станом на 31 грудня 2012 року
позивачем було погашено
реструктуризовану суму боргу 8753,34 грн.,
всього станом на 31 грудня 2012 року було
сплачено 20476,84 грн. (а.с.91-92); тому, з
урахуванням заперечень відповідачів в
частині застосування строку позовної
давності, розмір загальної суми, з якої
має обчислюватися регресна вимога
позивача до відповідачів, складатиме
(10962,72 + 8753,34) = 19716,06 грн.

Таким чином, розмір суми відшкодування
основного боргу на користь позивача
ОСОБА_2 кожним з відповідачів
становитиме (19716,06 : 5) = 3943,21 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

ОСОБА_2 у період з 01 січня 2010 року по 31
грудня 2012 року фактично щомісяця
проводив проплати грошових сум, в тому
числі на виконання зобов»язань кожного
з відповідачів щодо сплати за
житлово-комунальні послуги по квартирі
АДРЕСА_1. Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
правомірність вимоги позивача в
частині нарахування та стягнення з
відповідачів суми боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми
відповідно до вимог ст.625 ЦК України.

Враховуючи розміри індексу інфляції за
2010 рік - 109,1, за 2011 рік - 104,6, за 2012 рік - 99,8,
інфляційна складова суми стягнення з
кожного з відповідачів становитиме -
(3943,21 х 0,138) = 544,16 грн.; 3% річних від суми
боргу кожного з відповідачів за три
роки становить (3943,21 х 0,03 х 3) = 354,87 грн.
(дані про інфляційні процеси за
вказаний період Т. 2, а.с. 49).

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо стягнення з
відповідачів на користь ОСОБА_2 по (3943,21
+ 544,16 + 354,87) = 4842,24 грн.

Доводи апеляційної скарги апелянта
ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, стосовно
наміру укласти з третьою особою
договір про надання
житлово-комунальних послуг та наміру
погасити борг, у зв`язку з чим, на думку
апелянта, що суд неповно встановив всіх
обставин справи, не заслуговують на
увагу і на правильність висновку суду
не впливають.

Відповідачами не надано належних
доказів щодо здійснення ними оплати за
житлово-комунальні послуги за спірний
період.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, стягнувши з
відповідачів заборгованість за
комунальні послуги відповідно до
часток у співвласності відповідачів.
Правильним є висновок суду і про
стягнення з відповідачів 3% річних та
інфляційних витрат, що передбачено
положенням ст.625 ЦК України, оскільки
між сторонами склались правовідносини
з приводу наявності заборгованості з
оплати за житлово-комунальні послуги,
що є по своїй суті грошовими
зобов*язаннями.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_3,
щодо неправильного застосування судом
положень ст..625 ЦК України, є
безпідставними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
стосовно неправильності здійснення
судом розрахунку суму, які стягнуто
судом з відповідачів належними та
допустимими доказами висновок суду не
спростовують.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Обставин, які б дали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційні
скарги сторін не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції дана належна оцінка доводам
сторін у сукупності з наданими
доказами, висновки суду відповідають
обставинам справи, доводи, викладені у
апеляційних скаргах, не спростовують
їх, тому підстав для зміни та
скасуванню оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст..ст.303,307, 308 313 ПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 24 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: