Провадження № 22-ц/779/2045/2014
Головуючий у 1 інстанції Польська М.В.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів:
Матківського Р.Й., Мелінишин Г.П.

секретаря
Капущак С.В.

з участю: представника апелянта -
ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського
міського суду від 07 серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулася в суд з позовом до
відповідача про стягнення з нього
аліментів на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій
грошовій сумі в розмірі 700грн.
щомісячно до досягнення нею
повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 07 серпня 2014 року позов
задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_4 в користь
ОСОБА_3 щомісячно аліменти на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в
розмірі 700грн., починаючи з 12.12.2013 року
до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в межах суми платежу за місяць
допущено до негайного виконання.

Зменшено розмір аліментів, які
стягуються за даним рішенням суду на
1200грн., добровільно внесених
відповідачем на рахунок позивача під
час розгляду даної цивільної справи.

На дане рішення ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Апелянт зазначає, що згідно довідки про
доходи від 13.03.2014 року, його дохід за
січень та лютий становить 690грн. і він
не в змозі сплачувати аліменти в
розмірі 700грн. щомісячно.

Крім того, судом не розглянуто його
клопотання про призначення
судово-генетичної експертизи з
використанням ДНК, яке він подав до
початку слухання справи.

Вважає, що він не являється біологічним
батьком дитини, оскільки її група крові
не відповідає визначеним параметрам
батьківства.

З цих підстав, рішення суду першої
інстанції апелянт просить скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник
апелянта доводи апеляційної скарги
підтримав з мотивів поданих у
апеляційній скарзі, просили про їх
задоволення.

Позивач апеляційну скаргу заперечила,
вважає її безпідставною, а рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим, яке просила залишити в
силі.

Вислухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
письмові матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, від якого у них народилася
донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с.5). Шлюб між сторонами
судом 28.03.2011 року розірвано, а
неповнолітню доньку ОСОБА_5 залишено
проживати з матірю (а.с.3).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову та стягуючи з відповідача
аліменти на утримання доньки ОСОБА_5,
02.04.2008 в твердій грошовій сумі в розмірі
по 700 грн. щомісячно і до досягнення
дитиною повноліття, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до ст. 180 СК України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття, вони повинні нести
одинакову відповідальність за
виховання і розвиток дитини з
врахуванням повноцінного задоволення
матеріальних та духовних потреб
дитини, а відповідач, який працює та має
інший дохід має матеріальну можливість
сплачувати аліменти саме в зазначеному
вище розмірі.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України
передбачено, що батьки зобо'язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено,
що за рішенням суду кошти на утримання
дитини ( аліменти ) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і (
або ) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 184, ч. 1 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, судом першої інстанції
виконано вимоги ст.182 СК України щодо
урахування матеріального становища
платника аліментів та матеріального
становища дитини.

За наведених обставин суд першої
інстанції на підставі зібраних доказів
про матеріальне становище сторін та
враховуючи фактичні потреби дитини, а
також розмір прожиткового мінімуму на
дитину, дійшов правильного висновку
про обґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_3 та стягнення в її користь з
відповідача аліментів на утримання
дочки ОСОБА_5 в розмірі 700грн. щомісячно
до досягнення дочкою повноліття.

Колегія суддів вважає, що доводи
апелянта про те, що він не в змозі
сплачувати аліменти у визначеному
судом розмірі не заслуговують на увагу,
оскільки відповідач є молодою
працездатною особою і спроможний
платити аліменти на утримання дитини в
такому розмірі. Жодних доказів щодо
неможливості сплачувати аліменти у
визначеному судом розмірі суду не
представлено.

Посилання апелянта на те, що він
працюючи директором ПП «Агенство
журналістських розслідувань», отримує
заробітну плату в розмірі 345-362грн. на
місяць, колегія суддів відхиляє,
оскільки довідка про доходи видана
самим апелянтом, який є зацікавленою
особою в даній справі.

Також посилання апелянта на те, що
ОСОБА_5 не являється його рідною дочко,
не заслуговує на увагу та
спростовується наявним у матеріалах
справи свідоцтвом про народження
дитини (а.с.5), де зазначено, що її
батьком являється саме ОСОБА_4
Клопотання відповідача про
призначення судово-генетичної
експертизи з використанням ДНК не
стосується предмету даного позову.

Таким чином суд повно з'ясував
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, дав належну оцінку
доказам та постановив рішення, яке
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильного висновку
суду першої інстанції при вирішенні
спору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.
Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для зміни чи скасування судового
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 07 серпня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання нею законної сили.

Головуючий
Я.Ю. Ковалюк

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.П. Мелінишин