Справа № 159/7058/13-ц
Провадження № 2/159/1135/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
15 вересня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючої - судді АГЕЄВОЇ Є.О.,

за участю секретаря КЛЕВЕЦЬКОЇ О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ГРИЦІВА Ю,О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ковелі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Ковельської філії
виробничо-торгового підприємства
«Світязь», приватного
виробничо-торгового підприємства
«Світязь» про поновлення на роботі,
визнання формулювання причин
звільнення неправильним та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу і моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

06 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до Ковельської філії
виробничо-торгового підприємства
«Світязь» про поновлення на роботі,
визнання формулювання причин
звільнення неправильним та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу і моральної шкоди. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач вказує, що відповідно до
наказу № 25 від 01.03.2013 року його було
прийнято до Ковельської філії ПВТП
«Світязь» на посаду менеджера зі збуту
на неповний робочий день (по чотири
години в день) з оплатою праці згідно
штатного розпису. Наказом № 121-А від
07.10.2013 року позивача було звільнено із
займаної посади на підставі п. 3 ст. 40
КЗпП України за невиконання без
поважних причин обов'язків по контролю
за роботою торгового представника
ОСОБА_2 у якого виявлено нестачу грошей.
Позивач зазначає, що він не був
керівником останнього, а тому не може
відповідати за його дії. Просив позов
задовольнити та стягнути судові
витрати у справі.

Ухвалою суду від 15.08.2014 року до участі в
розгляді даної справи в якості
співвідповідача залучено приватне
виробничо-торгове підприємство
«Світязь».

В судовому засіданні позивач та його
представник змінили позовні вимоги та
враховуючи, що ОСОБА_1 поновлено на
роботі та виплачено середній заробіток
за час вимушеного прогулу, прохають
стягнути з ПВТП «Світязь» в користь
позивача витрати на правову допомогу в
сумі 500 гривень та 1000 гривень на
відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача - ПВТП
«Світязь» в судове засідання не
з'явився, подав суду заперечення на
позовну заяву зі змісту якої слідує, що
відповідачем позов не визнається,
оскільки наказом від 19.11.2013 року ОСОБА_1
поновлено на роботі а також виплачено
середній заробіток за час вимушеного
прогулу. Що стосується стягнення
моральної шкоди, то вважають, що вимоги
в цій частині є необґрунтованими, а
тому прохають в задоволенні позову
відмовити.

Суд, заслухавши позивача та його
представника, дослідивши письмові
докази по справі, приходить до
висновку, що позов підставний та
підлягає до задоволення частково.

Згідно наказу № 25 від 01 березня 2013 року
ОСОБА_1 прийнято до Ковельської філії
ПВТП на посаду менеджера зі збуту з 01
березня 2013 року на неповний робочий
день (4 год.00 хв. з 09:00 до 13:00) при
неповному робочому тижні з оплатою
праці згідно штатного розпису
пропорційно відпрацьованому часу, в
порядку переведення з
Володимир-Волинської філії ВТП
«Світязь» м. Володимир-Волинський (а.с.
4).

Згідно наказу № 121-А від 07 жовтня 2013
року з ОСОБА_1 припинено трудовий
договір за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених трудовим
договором, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП
України (а.с. 5).

Як вбачається з наказу № 139 від 19
листопада 2013 року, наказ № 121-А від 07
жовтня 2013 року про звільнення ОСОБА_1
скасовано, ОСОБА_1 поновлено на посаді
менеджера зі збуту з 07 жовтня 2013 року,
виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу, скасовано
запис в трудовій книжці про його
звільнення (а.с. 27).

Позивач вказує, що незаконним
звільненням йому завдано моральної
шкоди, яка виразилась у втраті
нормальних життєвих зв'язків, що
вимагали додаткових зусиль для
організації свого життя. Зазначає, що
після проведеного запису в трудовій
книжці не міг працевлаштуватись,
оскільки у роботодавців виникали
сумніви щодо його професійної
придатності. Вважає, що діями
роботодавця йому завдана моральна
шкода, розмір якої оцінює в 1000 гривень
та у відповідності до ст. 237-1 КЗпП
України прохає її стягнути з
відповідача ПВТП «Світязь».

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (з
подальшими змінами), судам необхідно
враховувати, що відповідно до ст. 237-1
КЗпП за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин
(незаконного звільнення або
переведення, невиплати належних йому
грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я умовах
тощо), яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості (п. 9
Постанови).

Вирішуючи питання відшкодування
моральної шкоди, суд враховує характер
та обсяг моральних страждань, яких
зазнав позивач внаслідок його
звільнення та виходить з принципів
розумності, виваженості та
справедливості, тому вважає, що з ПВТП
«Світязь» в користь ОСОБА_1 слід
стягнути 500 гривень на відшкодування
моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача ПВТП
«Світязь», в силу ст. 88 ЦПК України в
користь позивача слід стягнути
понесені ним витрати на правову
допомогу, згідно квитанції № 45 в сумі 500
гривень.

Крім того, з ПВТП «Світязь» в користь
держави слід стягнути судовий збір в
сумі 243,60 гривень, встановлений Законом
України «Про судовий збір» від 08.07.2011
року № 3674-VІ з урахуванням ставок
судового збору станом на 01.01.2014 року.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. 237-1 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного
виробничо-торгового підприємства
«Світязь» в користь ОСОБА_1 500 (п'ятсот)
гривень витрат на правову допомогу та
500 (п'ятсот) гривень на відшкодування
моральної шкоди.

Стягнути з виробничо-торгового
підприємства «Світязь» в користь
держави судовий збір в сумі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий:Є. О. Агеєва