Справа № 495/6994/14-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
17 грудня 2014 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого - одноособово судді Боярського О.О.,
при секретарі - Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме просить суд: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за Кредитним договором № 258 від 05.12.2006р. у розмірі 155081,54 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 05.12.2006р. зареєстрованого за №3134, а саме на: будівлю кафе з відкритим майданчиком, загальною площею 69,5 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, шляхом продажу на прилюдних торгах; на період реалізації будівлі кафе передати його в управління Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст. 34 Закону України "Про іпотеку"; визнати вищий пріоритет Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на предмет іпотеки за іпотечним договором від 05.12.2006 року, як єдиного іпотекодержателя, на будівлю кафе з відкритим майданчиком, загальною площею 69,5 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1550,81 грн.
Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є його письмова заява з проханням розглянути справу у його відсутність, позов задовольнити. В разі неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк Україна" та ОСОБА_1 05.12.2006 р. був укладений Кредитний договір № 258.
Згідно п. 1.1. Кредитного договору, Позивач надав Відповідачу кредит у сумі 130000,00 грн. (сто тридцять тисяч гривень), а Відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 18 (вісімнадцять) в строк до 05.12.2011р.
15 жовтня 2008 року між Банком та позичальником укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №258 від 05 грудня 2006 року, відповідно до якої відсоткова ставка збільшена та її розмір складає 22 % річних.
У якості забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору, між Позивачем та Відповідачем 05.12.2006 р. був укладений Іпотечний договір, посвідчений ОСОБА_2, приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрований за P№3134, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлю кафе з відкритим майданчиком, загальною площею 69,5 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору Позичальник зобов'язався проводити погашення Кредиту щомісячно в сумі 2 167,00 грн. шляхом внесення готівки до каси Банку, не пізніше останнього робочого дня місяця. Перше погашення Кредиту в сумі 2 167,00 грн. здійснити не пізніше 31 січня 2007 року. Останнє погашення Кредиту в сумі 2 167,00 грн. здійснити не пізніше 05 грудня 2011 року.
Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок сплати яких встановлюються договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором.
В порушення вищевказаних умов договору та вимог закону, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість за кредитом, яка на теперішній час не погашається та станом на 29.05.2014р. складає 155081,54 грн. (сто п'ятдесят п'ять тисяч вісімдесят одна гривня 54 коп.), з яких:
· прострочений основний борг по кредиту;
· 28 630,80 грн. (двадцять вісім тисяч шістсот тридцять гривень . 80 коп.)
· прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2007р. по
· пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.01.2012р. по
· прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2007р. по
Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 7 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 ЗУ «Про іпотеку».
Згідно ч.l ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Статтею 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк.
Згідно з ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 ЗУ«Про іпотеку»; пріоритет та розмір вимог інших: кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Відповідно до ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку».
Частиною 2 статті 62 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах).
Згідно ч. 3 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч.1 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий Іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.
Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.
За таких обставин, враховуючи наявність у відповідача заборгованості перед позивачем, відсутність з боку відповідача жодного реагування на досудову вимогу позивача про виконання зобов'язання, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги банку про звернення стягнення на заставлене майно та передання його в управління банку.
Щодо вимоги про визнання вищого пріоритету позивача як іпотекодержателя на предмет іпотеки, то суд вважає її безпідставною, оскільки позивачем не доведено наявність спору з цього приводу, та, відповідно, порушення прав позивача, та взагалі жодного обґрунтування цієї вимоги в позові не наведено.
На підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені та документально підтверджені судові витрати позивача: судовий збір в сумі 1550,81 гривень.
Керуючись ст.ст. 7, 12, 33, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 572, 589, 590, 1054 Цивільного кодексу України і ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його увалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: