Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3396/14
Головуючий у 1-й інстанції Воробйова
Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській
О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» на рішення
Орджонікідзевського районного суду
м.Запоріжжя від 25 червня 2014 року у
справі за позовом Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
збереження тимчасово затриманого
транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ДП МВС України
«Інформ -Ресурси» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за збереження
тимчасово затриманого транспортного
засобу.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 12.07.2012 року автомобіль ВАЗ
21063, номерний знак НОМЕР_2, легковий
жовтий, який належить відповідачу, що
підтверджується листом УДАІ ГУ МВС
України в Запорізькій області від
30.08.2013 року № 10/5-4484, був доставлений на
спеціальний майданчик по вул. Перемоги,
96 у місті Запоріжжі для зберігання, як
тимчасово затриманий. Про це складено
АКТ № 590 огляду та зберігання тимчасово
затриманого транспортного засобу від
12.07.2012 року.

На 31 жовтня 2013 року заборгованість
відповідача за збереження тимчасово
затриманого транспортного засобу
становить 11 280 гривень. Відповідачу
була направлена претензія 03.09.2013 року з
проханням у найкоротший термін забрати
належний відповідачу автомобіль та
сплатити вартість його збереження на
спеціальному майданчику за адресою:
місто Запоріжжя, вул. Перемоги, 96.
Відповідач претензію не отримував, що
підтверджується повідомленням про
вручення, яке повернулося з листом
після спливу терміну зберігання,
транспортний засіб до теперішнього
часу не забрав.

Позивач просив суд зобов'язати
відповідача отримати належний йому
транспортний засіб ВАЗ 21063, д.н. НОМЕР_1,
який знаходиться на спеціальному
майданчику за адресою м. Запоріжжя, вул.
Перемоги, 96, стягнути заборгованість за
збереження тимчасово затриманого
транспортного засобу в сумі 11280 гривень
та судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 25
червня 2014 року в задоволені позову
відмовлено.

На вказане рішення суду ДП МВС
України «Інформ-Ресурси» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
рішення, порушення норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове по суті
позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
процесуального та матеріального права.

Судом встановлено, що 12.07.2012 року
автомобіль ВАЗ 21063, номерний знак
НОМЕР_2, легковий жовтий, належить
відповідачу, що підтверджується листом
УДАІ ГУ МВС України в Запорізькій від
30.08.2013 року № 10/5-4484, був доставлений на
спеціальний майданчик по вул. Перемоги
у місті Запоріжжі для зберігання, як
тимчасово затриманий. Про це складено
акт № 590 зберігання тимчасово
затриманого транспортного засобу від
12.07.2012 року.

З копії протоколу №590 від 12.07.2012 року,
яка міститься у справі не зазначено
яка особа керувала транспортним
засобом , у кого цій транспортний засіб
вилучався та підстави затримання.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 265-2 КУпАП,
транспортний засіб може бути тимчасово
затриманні на строк до вирішення
справи про адміністративне
правопорушення, але не більше трьох
днів з моменту такого затримання.

Наслідки розгляду протоколу № 365
огляду тимчасового затримання
транспортного засобу у встановленому
законом порядку відсутні, ані
відповідач ані будь-яка інша особа до
адміністративної відповідальності не
притягувалася.

Згідно постанови КМУ №1102 від 17.12.2008
року «Про затвердження Порядки
тимчасового затримання та зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках І стоянках: підрозділам
ДАІ дозволено тимчасово зберігати
затримані транспортні засоби, укладати
договорі з державними підприємствами,
які належать до сфери управління
Міністерства внутрішніх справ.

ДП МВС України «Інформ - Ресурси»
уклало договір про співпрацю з УДАІ ГУ
МВС України в Запорізькій області з
метою, належного збереження тимчасово
затриманих транспортних засобів.

З Положення та Статуту ДП МВС України
«Інформ - Ресурси» не вбачається права
звернення організації до судових
органів з вказаними позовними
вимогами.

Про затримання транспортного засобу
відповідач був повідомлений у вересні
2013 року , тобто після спливу одного року
та шести місяців після затримання
автомобілю.

Відповідно до ст. 954 ЦПК України, до
зберігання, що здійснюється за законом
застосовуються положення глави 66 ЦК
України, що врегульовують договори
зберігання майна, тобто, якщо власник
не забрав майно, що зберігається за
договором зберігання, зобов'язаний
внести плату за весь час фактичного
зберігання.

Крім того, суд враховує, що між
сторонами відсутні правовідносини за
договором зберігання, та враховує
вимоги ст..627 ЦК України щодо свободи
договору і того факту, що відповідач у
будь - які договірні відносини з
позивачем не вступав.

Також не ґрунтуються на законі вимоги,
щодо зобов'язання відповідача отримати
належний йому транспортний засіб, який
знаходиться на спеціальному
майданчику за адресою м. Запоріжжя, вул.
Перемоги, 96.,так як згідно до ч.2 ст.14 ЦК
України особа не може бути примушена до
дій, вчинення яких не є обов'язковим для
неї.

Отже з огляду наведеного судова
колегія вважає, що розглядаючи спір,
суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права
, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів
вважає, що рішення суду постановлено з
додержанням вимог закону і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 25 червня 2014 року
по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: