Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 жовтня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Куцина М.М.,

при секретарі Чейпеш С.І.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна . Свій позов позивач мотивував тим, що 11 листопада 1995 року між сторонами було укладено та зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів одруження внесено запис №762. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11 квітня 2013 року шлюб між ними розірвано. У шлюбі з відповідачкою у сторін народилася донька, яка проживає з матірю, проте утримання і виховання дитини здійснюється батьками на рівних засадах. За час перебування в шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбано майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Майно яке підлягає розподілу складається: квартира за адресою АДРЕСА_1 яка була придбана на у 2000 році на імя ОСОБА_2 вартістю 320 000грн., - меблі 10 000 грн., - 2 телевізори 5 000 грн., - пральна машина 2 000 грн , - посудомийна машина 4 000 грн., - у будинку за адресою АДРЕСА_2 в якому сторони проживали, провели капітальний ремонт на загальну суму понад 160 000 грн., а також автомобіль Шевролет Авео 2005 року випуску номерний знак НОМЕР_1 вартістю 55 000 грн. Згоди про добровільний поділ майна, між сторонами не досягнуто.

Разом з тим , беручи до уваги інтереси дитини, яка залишається проживати з матір'ю, позивач відмовився та не претендує на свою частку в спільній сумісній власності щодо нерухомого майна, а також всіх речей, які придбані за спільні кошти в період шлюбу (в тому числі побутова техніка, меблі та речі повсякденного вжитку), окрім автомобіля Шевролет Авео. А тому просив суд виділити йому автомобіль Шевролет Авео. Решту майна виділити відповідачці.

Також, ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про про стягнення суми боргу .

Свій позов ОСОБА_1 мотивувала тим, що 17 червня 2005 року між ОСОБА_2 і АППБ „Аваль" був укладений кредитний договір № 014/5409/82/18340, згідно якого позичальнику був наданий кредит на споживчі цілі у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у сумі 15000,00 доларів США строком з 17.06.2005 року по 16.06.2015 року. Наведений кредит був оформлений з відома ОСОБА_4, з яким на той час ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі. Крім того, ОСОБА_4 виступив у якості поручителя за ОСОБА_2 перед АППБ „Аваль". Таким чином, з 17 червня 2005 року і до 11 квітня 2013 року подружжя спільно користувалися кредитними коштами. 11 квітня 2013 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 розірваний.

Враховуючи, що кошти, одержані за кредитним договором буди використані подружжям за неповних вісім років подружнього життя на задоволення потреб сім'ї1, а згідно п. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки і для другого подружжя, то кредитний договір № 014/5409/82/18340 від 17 червня 2005 року створив обов'язки щодо повернення кредиту і для ОСОБА_4 Виходячи з даних довідки за 10 місяців цього року ОСОБА_2 сплатила 1020,24 доларів США, тобто по 102,02 доларів США за кожний місяць ((3502,01- 2481,77): 10 міс).

Оскільки шлюб між подружжям 11 квітня 2013 року розірваний, то протягом семи місяців, з квітня по жовтень 2013 року, ОСОБА_2 виконувала спільний обов'язок з повернення боргу особисто, сплачувала кредит особистими коштами. Так, за сім місяців після розірвання шлюбу вона сплатила 714,14 доларів США (102,02 х 7міс), половину з яких - 357,07 доларів США вона вправі вимагати стягнути з ОСОБА_4 на її користь. До того ж, згідно довідки за ОСОБА_2 залишається кредитне зобов'язання у сумі 2481,77 доларів США, половину з яких - 1240,89 доларів США вона також вправі вимагати стягнути з ОСОБА_4 на її користь, оскільки кредитний договір № 014/5409/82/18340 від 17 червня 2005 року створив обов'язки щодо повернення кредиту і для ОСОБА_4, а тому ОСОБА_2 просила стягну ти на її користь суму в розмірі 12772,50 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21 серпня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кредитні зобов'язання перед Райффайзен Банк Аваль за кредитним договором № 014/5409/82/18340 від 17 червня 2005 року в сумі 1597,96 (Одна тисяча п'ятсот дев'яносто сім доларів і 96 центів) доларів США, що станом на 06 листопада 2013 року за офіційним курсом НБУ становить 12772,50 (Дванадцять тисяч сімсот сімдесят дві грн. 50 коп.) гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції як незаконного та необґрунтованого і постановлення нового рішення про задоволення позову і відмову в задоволенні зустрічного позову.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

При розгляді даної справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що побутова техніка, яку просить поділити позивач ОСОБА_1 знаходиться в будинку, що не належить сторонам.

В даному будинку проживають батьки ОСОБА_2, а сторони проживали з їх згоди.

Належних доказів про те, що побутова техніка, мебель та речі повсякденного вжитку, що знаходяться в будинку належному іншим особам позивач ОСОБА_1 не надав.

Не надав ОСОБА_1 і доказів в обгрунтування заявленої суми, що нібито була витрачена на капітальний ремонт, а також не надав доказів, що був уповноважений власником такий ремонт здійснювати.

Що стосується автомобіля Шевроле Авео, купленого ОСОБА_2 під час шлюбу, то наявними у справі доказами доведено факт придбання такого автомобіля за власні кошти ОСОБА_2

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції законно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 законне і обґрунтоване і підстав для його зміни чи скасування в цій частині немає.

Разом з тим, суд без належних підстав задоволив зустрічний позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кредитні зобов'язання перед Райффайзен Банк Аваль за кредитним договором.

ОСОБА_2, як позичальник, ще не понесла витрат з повернення тієї частину кредиту, яку вона просить розділити з колишнім чоловіком, а лише має намір повернути таку суму, тому стягнення частини непогашених кредитних коштів на її користь з ОСОБА_1, який є поручителем по даному договору, є передчасним.

Зазначені обставини, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині і постановлення нового рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області,-

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 серпня 2014 року в частині задоволення зустрічного позову скасувати.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення кредитних зобов'язання перед Райффайзен Банк Аваль за кредитним договором № 014/5409/82/18340 від 17 червня 2005 року в сумі 1597,96 (Одна тисяча п'ятсот дев'яносто сім доларів і 96 центів) доларів США, що станом на 06 листопада 2013 року за офіційним курсом НБУ становить 12772,50 (Дванадцять тисяч сімсот сімдесят дві грн. 50 коп.) гривень відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді