Справа № 496/4385/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2014 року
Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Крачкової
С.В.,

при секретарі – Полубок Н.А.

за участю державного виконавця - Кольца
О.О.

розглянувши в м. Біляївка подання
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Біляївського МРУЮ в Одеській області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

17 вересня 2014 року до Біляївського
районного суду надійшло подання
державного виконавця відділу ДВС
Біляївського МРУЮ в Одеській області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги мотивує тим, що у відділі
ДВС Біляївського МРУЮ в Одеській
області на виконанні знаходиться
виконавче провадження №41020689 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» боргу у сумі 23 022 грн. 90
коп., згідно виконавчого листа по
справі №1506/287/2012, виданого 12.03.2012 року
Біляївським районним судом Одеської
області.

Свої вимоги мотивує тим, що боржник на
виклики не з’являється, чим ухиляється
від виконання рішення суду.

Представник відділу ДВС Біляївського
МРУЮ в Одеській області в судовому
засіданні подання підтримав.

Заслухавши пояснення державного
виконавця, вивчивши матеріали справи,
суд вважає, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом. Громадянин України не може
бути позбавлений права в будь-який час
повернутись в Україну.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших
органів (посадових осіб) вирішується
судом за місцезнаходженням органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця,
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України» громадянин
України має право виїхати з України,
крім випадків, передбачених цим
законом, та в’їхати в Україну. На
громадян України, які звернулись з
клопотанням про виїзд з України,
поширюються усі положення чинного
законодавства, вони користуються всіма
правами і несуть встановлені законом
обов’язки. За громадянами України
зберігаються на її території майно,
кошти, цінні папери та інші цінності, що
належать їм на праві приватної
власності. Будь-яке обмеження їх
громадянських, політичних, соціальних,
економічних та інших прав не
допускається.

Згідно п.18 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», право
державного виконавця на звернення з
поданням до суду про тимчасове
обмеження у праві виїзду виникає лише у
разі ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов'язань. Тобто наявність лише
самого зобов'язання не наділяє
державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїду за межі України. Отже, факт
ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець зазначає у поданні.

З наданих суду державним виконавцем
документів вбачається, що у боржника
відсутнє будь-яке майно, на яке може
бути звернуто стягнення, але при цьому
державним виконавцем винесена
постанова про накладення арешту на
майно боржника. Крім того, 15.05.2014 року
державним виконавцем було складено акт
про відсутність за місцем проживання
боржника майна, на яке можливо звернути
стягнення в рахунок погашення боргу,
але вказаний акт складався за
відсутності самого боржника і ним не
підписаний. Ці обставини свідчать про
те, що вказані документи складались
формально.

Крім того, державним виконавцем
необґрунтовано необхідність
застосування додаткового заходу
впливу, з метою забезпечення належного
виконання боржником рішення суду у
вигляді тимчасового обмеження виїзду
боржника за межі України.

До подання не додано даних про
наявність у боржника документа
громадянина України на право виїзду з
України і в’їзду в неї, перелік яких
зазначений в ст. 2 ЗУ «Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України», що є підставою для
вирішення питання про відмову у виїзді
за кордон, тимчасово затримати або
вилучити паспорт.

Крім того, в поданні не зазначено
жодного доказу на підтвердження того
факту, що ОСОБА_1 має намір виїхати за
межі України і що саме обмеження його у
праві виїзду за кордон яким-небудь
чином вплине на виконання ОСОБА_1
рішення і буде сприяти погашенню ним
боргу.

У поданні також не визначені заходи –
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України з вилученням паспортного
документа чи без такого, а також
відсутні відомості та докази про те,
що боржник повідомлявся державним
виконавцем про направлення до суду
подання щодо встановлення відносно
нього тимчасового обмеження у праві
виїзду.

За таких обставин суд, вважає що
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 1, 2 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України»

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Біляївського МРУЮ
про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України
відмовити.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 5 діб до
Одеського апеляційного суду через
Біляївський районний суд.

Суддя:
С.В. Крачкова