АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/1433/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1409/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого- судді Баса
О.Г.,

суддів - Карпусь С.А., Федорової Н.О.,

при секретарі - Дубовій М.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1 та

його представника - ОСОБА_2,

представників відповідача -
ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 13 травня 2014
року за позовом ОСОБА_1 до Олешинської
сільської ради, виконавчого комітету
Олешинської сільської ради,
реєстраційної служби Хмельницького
міськрайонного управління юстиції,
ОСОБА_6, Хмельницького бюро технічної
інвентаризації, третя особа Інспекція
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Хмельницькій області, про
визнання недійсними та скасування
рішень, визнання недійсним свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
та скасування державної реєстрації,

в с т а н о в и л а:

23 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вищевказаним позовом. В його
обґрунтування зазначив, що він є
співвласником ? частини житлового
будинку по АДРЕСА_1. Дана частина
будинку перейшла йому у власність на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 23 листопада
1979 року. Інша частина будинку належить
на праві власності ОСОБА_6

Рішенням Олешинської сільської ради №
13 від 31.07.2008 року «Про оформлення права
власності на житловий будинок» надано
дозвіл ОСОБА_6 на оформлення права
власності на новий житловий будинок на
місці ? старого житлового будинку в
АДРЕСА_1.

Рішенням Олешинської сільської ради №
2 від 25.09.2008 року іншій ? частині старого
житлового будинку, яка перебуває у його
власності та не виділена в натурі,
присвоєно нову адресу - АДРЕСА_1.

________________________________________________________________________
____________________

Доповідач у першій інстанції Приступа
Д.І. Провадження №
22-ц/792/1409/14

Суддя-доповідач Федорова Н.О.
Категорія № 5

Рішенням Олешинської сільської ради №
14 від 29.01.2009 року скасовано рішення
Олешинської сільської ради № 13 від
31.07.2008 року, а частину старого житлового
будинку переобладнано під
господарські приміщення.

Пунктом 2 цього рішення визначено:
«оформити право власності на новий
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
ОСОБА_6».

Такі рішення Олешинської сільської
ради вважає незаконними та
протиправними з наступних підстав.

Вказана сільська рада, як орган
місцевого самоврядування, не вправі
приймати рішення про переобладнання
частини старого житлового будинку під
господарські споруди та про присвоєння
іншій ? частині цього ж будинку нової
адреси, оскільки він перебуває у
спільній частковій власності і його
частки не виділенні в натурі між
співвласниками.

Що стосується рішення сільської ради
про оформлення за відповідачем права
власності на новий будинок, то воно
також є незаконним, оскільки даний
будинок побудований ОСОБА_6 із
порушенням архітектурно - будівельних
норм. Зокрема, на відстані менше ніж 2
метра від існуючого старого
глинобитного житлового будинку.

Бюро технічної інвентаризації м.
Хмельницького видало та зареєструвало
на прізвище ОСОБА_6 свідоцтво про право
власності на нерухоме майно № 662064 від
24.02.2009 року. Підставою для видачі цього
свідоцтва слугувало рішення
Олешинської сільської ради № 14 від
29.01.2009 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 1 серпня 2013 року визнано
недійсним рішення Олешинської
сільської ради № 4 від 23 березня 2004
року, в частині передачі у приватну
власність ОСОБА_6 земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку,
площею 0,25 га та визнано недійсним
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку від 14
травня 2004 року № 079771.

Підставою для ухвалення такого рішення
суду стало те, що земельна ділянка
надавалась у власність ОСОБА_6 для
обслуговування частини житлового
будинку, яка не виділена в натурі, що, в
свою чергу, являється порушенням
земельного законодавства.

Тому, просив суд визнати недійсними та
скасувати: рішення Олешинської
сільської ради № 13 від 31.07.2008 року «Про
оформлення права власності на житловий
будинок в с. Олешин ОСОБА_6»; рішення
Олешинської сільської ради № 14 від
29.01.2009 року «Про оформлення права
власності та переобладнання частини
будинку під господарські приміщення»;
рішення Олешинської сільської ради № 2
від 25.09.2008 року «Про присвоєння адреси ?
частини житлового будинку»; визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно № 662064 від
24.02.2009 року, виданого на прізвище
ОСОБА_6; скасувати державну реєстрацію
прав на нерухоме майно.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 13 травня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Непогоджуючись із таким рішенням суду
позивач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, у якій просить його скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити
його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішення вважає незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи.

На його думку, суд першої інстанції, не
взяв до уваги те, що житловий будинок по
АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій
власності сторін та те, що його частки
не виділені в натурі. А тому, прийшов до
незаконного висновку про те, що
виконавчий комітет Олешинської
сільської ради мав право приймати
рішення про переобладнання частини
житлового будинку під господарські
приміщення без погодження з ним, як із
співвласником, та про переведення його
? частини в нежитловий.

Також, судом не враховано, що в
порушення вимог ДБН 360-92** «Планування і
забудови міських та сільських
поселень» новий житловий будинок
побудовано на відстані 1 м. від
існуючого житлового будинку.

А тому, вважає, що такими діями та
рішеннями відповідачі позбавили його
можливості володіти та користуватись ?
частиною житлового будинку, яку він
отримав в порядку спадкування, тим
самим порушивши його право власності
на житло.

Представник відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_4 подала заперечення на
апеляційну скаргу. В ньому просить
скаргу відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Вважає, що ОСОБА_1 необґрунтовано
зазначив в апеляційній скарзі про
односторонність та однобічність
дослідження доказів судом першої
інстанції, неповноту дослідження усіх
обставин справи. На її думку, ні в
позовній заяві, ні в апеляційній скарзі
немає аргументів і доказів стосовно
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, як того
вимагає ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Так, апелянт не має жодного відношення
до нового житлового будинку, оскільки
його не будував, у ньому не проживав та
не зареєстрований. Тому рішення
Олешинської сільської ради № 14 від
29.01.2009 року, свідоцтво про право
власності на житловий будинок та його
державна реєстрація не можуть зачіпати
його права та інтереси. Що стосується
розташування даного будинку на
відстані 1 метра від старого
глинобитного будинку, то сама по собі
наявність такої обставини не вказує на
порушення будь-яких прав позивача та їх
не породжує.

Також зазначає, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у визнанні
недійсним та скасуванні рішення
виконкому Олешинської сільської ради
№ 13 від 31.07.2008 року, оскільки воно
раніше було скасоване рішенням
виконкому Олешинської сільської ради
№ 14 від 29.01.2009 року. Тобто рішення, яке
просить скасувати апелянт, фактично не
існує.

Крім того, апелянт пропустив
трьохрічний строк позовної давності,
оскільки минуло більше чотирьох років
після прийняття оскаржуваних рішень,
про що вони заявляли у суді першої
інстанції також.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 підтримали
апеляційну скаргу з мотивів, які в ній
викладені.

Представники відповідача ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у судовому засіданні просили
відхилити апеляційну скаргу з підстав,
які зазначені в заперечені.

Представники відповідачів Олешинської
сільської ради, виконавчого комітету
Олешинської сільської ради,
реєстраційної служби Хмельницького
міськрайонного управління юстиції,
Хмельницького бюро технічної
інвентаризації та третьої особи
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області у судове
засідання не з'явились. Про час та місце
розгляду справи були повідомлені в
установленому законом порядку.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження (п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК
України).

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Суд першої інстанції встановив та ці
обставини оспорені не були, що ОСОБА_1
та ОСОБА_6 є власниками по ? частині
житлового будинку по АДРЕСА_1.

На підставі заяви ОСОБА_6 виконавчий
комітет Олешинської сільської ради 31
липня 2008 року прийняв рішення за № 13,
яким дозволив їй оформити право
власності на новий житловий будинок на
місці ? частини старого житлового
будинку в АДРЕСА_1.

25 вересня 2008 року виконавчий комітет
Олешинської сільської ради,
розглянувши заяву ОСОБА_1, прийняв
рішення за № 2, яким присвоїв адресу ?
житлового будинку, який належить
останньому: АДРЕСА_1

Рішенням № 14 від 29 січня 2009 року
виконавчий комітет Олешинської
сільської ради, розглянувши заяву
ОСОБА_6, вирішив: 1. Відмінити рішення №
13 від 31.07.2008 року виконкому сільської
ради «Про оформлення права власності
на новий житловий будинок на місці ?
частини старого житлового будинку», а
дану частину житлового будинку
переобладнати під господарські
приміщення. 2. Оформити ОСОБА_6 право
власності на новий житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1. 3. Бюро технічної
інвентаризації підготувати свідоцтво
про право власності і провести
реєстрацію вказаного житлового
будинку.

24 лютого 2009 року ОСОБА_6 було видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно № 662064 та проведено його
державну реєстрацію.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції мотивував своє рішення тим,
що оскаржувані рішення є законними та
обґрунтованими, оскільки прийняті без
будь-яких порушень законодавства, а
тому жодних підстав для їх скасування
немає. Решта позовних вимог також не
підлягають задоволенню, оскільки є
похідними від попередніх позовних
вимог.

З таким висновком суду погодитись не
можна з наступних підстав.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий
акт органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, який
не відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, рішенням
виконкому Олешинської сільської ради
№ 13 від 31.07.2008 року, яким дозволено
ОСОБА_6 оформити право власності на
новий житловий будинок на місці ?
частини старого житлового будинку, у
подальшому - 29.01.2009 року, було скасовано
рішенням виконкому № 14 цієї ж
сільської ради.

За таких обставин, зокрема, за
відсутності предмета спору,
апеляційний суд прийшов до висновку, що
на даний час права позивача прийняттям
оскаржуваного, а у подальшому
скасованого рішення не порушені, а отже
вони і не підлягають судовому захисту.

Що стосується позовних вимог про
визнання недійсними та скасування
рішень виконавчого комітету
Олешинської сільської ради від 25.09.2008
року та від 29.01.2009 року, то апеляційний
суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Як вбачається із зазначених рішень,
вони були прийняті на підставі заяв
сторін, тобто за їхнім волевиявленням.

Зокрема, 25.09.2008 року виконавчий комітет
Олешинської сільської ради розглянув
заяву ОСОБА_1 та прийняв рішення за № 2
про присвоєння адреси ? частині
житловому будинку, який належить
останньому: АДРЕСА_1

29.01.2009 року на засіданні виконавчого
комітету Олешинської сільської ради
була розглянута та задоволена заява
ОСОБА_6, прийнято рішення за № 14, яким в
п. 1 скасоване попереднє рішення від
31.07.2008 року та вирішено ? частину
старого житлового будинку
переобладнати під господарські
приміщення, в п. 2 дозволено ОСОБА_6
оформити право власності на новий
житловий будинок по АДРЕСА_1, а бюро
технічної інвентаризації - підготувати
свідоцтво про право власності на нього
та провести реєстрацію (п. 3).

Про зазначені рішення позивачу було
відомо з моменту їх винесення. Зокрема,
вказане у судовому засіданні не
оспорювалось, та, окрім того,
підтверджується його поясненнями,
даними як під час розгляду цієї справи,
так і під час розгляду цивільної справи
за № 218/25452/2012 за його позовом до
ОСОБА_9, Олешинської сільської ради про
скасування рішень Олешинської
сільської ради та визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельній ділянки та цивільної справи
№ 22/2218/2612/12 за його позовом до ОСОБА_6,
Олешинської сільської ради про
визнання недійсними рішень сільської
ради та державних актів на право
власності на землю.

Однак, за захистом своїх цивільних прав
ОСОБА_1 звернувся лише 23 січня 2014 року
(вх. № 2755), тобто через 5 років 3 місяці
після винесення рішення сільською
радою від 25.09.2008 року «Про присвоєння
адреси» та через 4 роки 11 місяців після
винесення рішення сільською радою від
29.01.2009 року «Про розгляд заяви ОСОБА_6»,
тобто з порушенням строку,
передбаченого ст. 257 ЦК України.

Враховуючи те, що відповідач заявила
про застосування строку позовної
давності до винесення рішення, а
відповідачем не було надано доказів
поважності причин його пропуску,
апеляційний суд прийшов до висновку
про необхідність задоволення заяви
ОСОБА_6 та про відмову у вищезазначених
позовних вимогах у зв'язку із пропуском
строку звернення до суду.

Також позивач просить визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 24.02.2009
року № 662064, видане на прізвище ОСОБА_6,
та скасувати державну реєстрацію
даного свідоцтва.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ст. 58 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Як вбачається з вищевикладених норм,
особа може звернутися до суду за
захистом свого порушеного права, а суд,
за умови доведеності такого порушення,
зобов'язаний його відновити.

Одночасно з цим, в матеріалах справи
відсутні будь-які належні, допустимі та
достатні докази, які б підтверджували,
що видачею ОСОБА_6 свідоцтва про право
власності на збудований нею будинок в
с. Олешин та його реєстрація були
порушені права позивача.

Натомість, саме по собі існування
даного свідоцтва та державна
реєстрація об'єкта нерухомого майна,
ніяким чином не підтверджує порушення
цим прав позивача, в тому числі і права
власності ОСОБА_1 на ? частину старого
будинку.

Лист інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області від 18.10.2012 року №
7/22-2201, в якому зазначено, що під час
проведення перевірки виявлено, що
ОСОБА_6 побудовано житловий будинок на
відстані менше ніж 2 метра від
існуючого глинобитного житлового
будинку чим порушено ДБН 60-92**
«Планування і забудови міських та
сільських поселень», також не містить
даних про порушення цим прав позивача.

Судовому захисту підлягає лише
порушене право. Однак, у судовому
засіданні порушення прав позивача не
доведено. Отже, підстави для
задоволення даної позовної вимоги
відсутні.

А тому, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у позові в цілому.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 13 травня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Н.О. Федорова