АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/2273/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2575/14
Головуючий у 1-й інстанції Жмурко П. Я.
Доповідач Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Омельченко Л.М., Триголова
В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк»

на рішення Карлівського районного суду
Полтавської області від 01 липня 2014 року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, третя особа на стороні
відповідача: ОСОБА_3, про звернення
стягнення на предмет застави,-

В С Т А Н О В И Л А:

19.11.2013 р. позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просить суд
вилучити у ОСОБА_4 та передати ПАТ КБ
«ПриватБанк» предмет застави, а саме
автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 313 CDI, д.н.з.
НОМЕР_1, рік випуску - 2000, що належить
відповідачу на праві власності, а також
комплект ключів та свідоцтво про
реєстрацію даного транспортного
засобу і в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 0809/59 від 20.10.2008 р. в сумі 111 104,74 доларів
США, що складає 888 060,19 грн., звернути
стягнення на вказаний предмет застави,
шляхом продажу автомобіля позивачем з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу. Свої вимоги
обгрунтовує тим, що згідно договору від
23.09.2008 р., укладеного між ОСОБА_3 та
банком, останній надав позичальнику
кредит у розмірі 30 000 доларів США на
умовах сплати за користування кредитом
17% річних, з кінцевим терміном
повернення 17.09.2013 р. Позичальник
порушив умови договору, не погасив
заборгованість по кредиту вчасно.
Станом на 06.11.2013 р. заборгованість по
кредитному договору становить 111 104,74
доларів США і складається із
заборгованості за кредитом у розмірі 28
115,45 доларів США, заборгованості по
процентах за користування кредитом - 38
783,01 доларів США, заборгованості по
комісії за користування кредитом - 16
953,30 доларів США, пені за несвоєчасність
повернення кредиту - 21 932,49 доларів США
та штрафу: 31,28 доларів США фіксована
частина і 5 289,21 доларів США процентна
складова. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, між
банком та ОСОБА_3 укладено договір
застави автомобіля MERCEDES-BENZ, модель 313 CDI,
д.н.з. НОМЕР_1, що належав позичальнику
на праві власності. Не дивлячись на
порушення позичальником умов
кредитного договору, ОСОБА_3 не передав
банку предмет застави відповідно до
умов договору застави. В ході
здійснення моніторингу кредитного
договору встановлено, що 18.05.2013 р. в
порушення умов договору застави без
згоди банку ОСОБА_5 реалізував
заставний автомобіль ОСОБА_2 Згідно
чинного законодавства застава
зберігає силу і заставодержатель має
право задовольнити свої вимоги за
рахунок заставного майна.

Рішенням Карлівського районного
суду Полтавської області від 01 липня 2014
року у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ
Комерційний Банк «ПриватБанк» просить
рішення місцевого суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на те, що судом
першої інстанції неповно з'ясовано
обставини, що мають істотне значення
для справи, та невірно застосовано
норми матеріального та процесуального
права, недоведено обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неправильне застосування
норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що 23.09.2008 р. між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ
«ПриватБанк» /нині ПАТ КТ «ПриватБанк»/
укладено кредитний договір №0809/59,
згідно якого ОСОБА_3 отримав від банку
кредит на суму 30 000 доларів США, який
зобов'язався повернути щомісячними
платежами до 17.09.2013 р. (а.с. 18-23).

Згідно з умовами договору застави від
23.09.2008 р., в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
№0809/59 від 23.09.2008 року, ОСОБА_3 надав у
заставу транспортні засоби, в тому
числі і автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 313 CDI,
д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 26).

Згідно розрахунку заборгованість
станом на 16.11.2013 р. становить 111 104,74
доларів США, що свідчить про неналежне
виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань,
щодо щомісячного погашення кредиту та
сплати відсотків (а.с. 8-10).

Рішенням Демидівського районного суду
Рівненської області від 20.10.2010 р. позов
ПАТ КБ « ПриватБанк»» до ОСОБА_3 про
звернення стягнення в рахунок
погашення кредиту задоволено
частково, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним
договором № 0809/59 від 23.09.2008 р. у сумі 330
780,04 грн. звернуто стягнення на предмет
застави - автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 313
CDI, 2000 року випуску, тип транспортного
засобу мікроавтобус-D пасажирський,
кузов/шасі № НОМЕР_2, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом
укладення договору купівлі-продажу
автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк»
будь-яким способом з іншими
особами-покупцями із зняттям
автомобіля з обліку в ДАІ та наданням
банку всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу (а.с. 125-126). На
виконання судового рішення 20.04.2011 р.
відкрите виконавче провадження (а.с.
129-130).

Заочним рішенням Демидівського
районного суду Рівненської області від
13.02.2012 р. та додатковим рішенням від
12.03.2013 р. позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості та звернення на предмет
застави задоволений повністю, в
рахунок погашення заборгованості в
сумі 22 738,51 доларів США та 113 280,06 грн. за
кредитним договором № 40/08/К-МБ-04 від
17.07.2008 р. звернуто стягнення на предмет
застави за договором застави №
40/08/З-МБ-04 від 17.07.2008 р., укладеним між АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_3: автомобіль
марки MERCEDES-BENZ, кузов № НОМЕР_2, білого
кольору, 2000 року випуску,
зареєстрований Чутівським ВРЕВ УДАІ
УМВС України в Полтавській області
09.06.2011 р. за ОСОБА_6, жителем АДРЕСА_1, з
видачею тимчасового реєсраційного
талону ДАП № 881515 та державних номерних
знаків НОМЕР_3.модель 313 CDI, 2000 року
випуску, тип транспортного засобу
мікроавтобус-D пасажирський, кузов/шасі
№ НОМЕР_2, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 (а.с.104-106).

Згідно повідомлення на адресу
позичальника ОСОБА_3 та нового власника
ОСОБА_2 від 13.09.2013 р. банк повідомляв
останніх про наявність заборгованості
за кредитним договором, необхідність
її погашення та про намір звернути
стягнення на предмет застави шляхом
продажу або будь-яким іншим чином,
передбаченим договором або законом
(а.с. 12,13-17).

Сторонами не заперечується, що
заставний автомобіль придбано ОСОБА_8
на підставі договору купівлі-продажу,
проте жодна сторона не надала суду
належних доказів укладення такого
договору.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що банком
реалізовано його право, як
заставодержателя, на звернення
стягнення на предмет застави. Повторне
звернення стягнення на той самий
предмет застави, в рахунок погашення
заборгованості за тим самим договором,
- необґрунтоване, оскільки судове
рішення, що набрало законної сили є
обов'язковим для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягає виконанню
на всій території України, відповідно
до ч. 1 ст. 14 ЦПК України. Суду не надано
жодних доказів про хід виконавчого
провадження, відкритого 20.04.2011 р.,
відсутні докази того, що процедура
звернення стягнення припинена чи
закінчена. Крім цього, відсутні
підстави вважати ОСОБА_2
недобросовісним набувачем, автомобіль
був придбаним ним після ухвалення
судового рішення від 20.10.2010 р. та після
відкриття виконавчого провадження.
Банк не ставить вимогу про розірвання
договорів купівлі-продажу автомобіля,
визнання їх недійсними, витребування
майна у недобросовісного набувача, а
тому зазначені позивачем підстави
вилучення автомобіля у зв»язку зі
звернення стягнення в рахунок
погашення заборгованості є
необгрунтованими.

Проте, повністю з таким висновком
місцевого суду погодитися не можна,
виходячи з наступного.

Ухвалюючи судове рішення, місцевий суд
допустив неправильне застосуванням
норм матеріального права, тому
підлягає частковому скасуванню з
ухваленням нового рішення по суті
частини позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про заставу»,
застава зберігає силу, якщо за однією з
підстав, зазначених в законі, майно або
майнові права, що складають предмет
застави, переходять у власність іншої
особи.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» - зареєстроване обтяження
зберігає силу для нового власника
(покупця) рухомого майна, що є
предметом обтяження, якщо інше не
встановлено законом.

Як вбачається із змісту позовних вимог,
позивач просив суд вилучити у ОСОБА_2 та
передати йому в заклад предмет застави
- спірний автомобіль, комплект ключів,
свідоцтво про реєстрації ТЗ та в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором у сумі 888 060,19 грн.
звернути стягнення на предмет
застави-спірний автомобіль (а.с.6).

Як встановила колегія суддів і це
вбачається із витягу з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна від
18.09.2013 р.(а.с. 31-47), відносно спірного
автомобіля існують:

- запис №1 тип обтяження -застава
рухомого майна, зареєстровано 18.07.2008 р.
на підставі договору застави №
40/08/З-МБ-04 від 17.07.2008 р. ПАТ АБ
«Укргазбанк»;

- запис № 2 тип обтяження - застава
рухомого майна, зареєстровано 26.09.2008 р.
на підставі договору застави № 0909/59/ТЗ
від 23.09.2008р ЗАТ КБ «Приватбанк»;

- запис № 6 тип обтяження - застава
рухомого майна, зареєстровано 16.06.2010 р.
на підставі договору застави №
6М/2008/980-МК/807/ТЗ від 10.04.2008р. ВАТ КБ «
Надра» ЛРУ.

Як вбачається із матеріалів справи,
спірний автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 313 CDI,
рік випуску 2000, тип ТЗ, мікроавтобус D
пасажирський, № кузова/шасі НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_5 згідно
свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія
НОМЕР_6, виданого 08.04.2008 р. ВРЕР ДАІ м.
Дубно УДАІ УМВС України в Рівненській
області, належав ОСОБА_3 (а.с.26). Згідно
свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_7 від
11.06.2011 р. вказаний автомобіль
зареєстрований за ОСОБА_6,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_3.
Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ
НОМЕР_8 від 18.05.2013 р. даний автомобіль
зареєстрований за ОСОБА_8,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_4
(а.с. 48).

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
заставу» заставодавець може
відчужувати заставлене майно тільки
за згодою заставодержателя.

Згідно ст. 18 цього Закону наступні
застави вже заставленого майна
допускаються в разі, якщо інше не
передбачено законом і попередніми
договорами застави.

Якщо предметом застави стає
майно, яке вже є заставним
забезпеченням іншого зобов'язання
(боргу), заставне право попереднього
заставодержателя (попередніх
заставодержателів) зберігає силу.

Вимоги заставодержателя, у якого
право застави виникло пізніше,
задовольняються з вартості предмета
застави після повного забезпечення
вимог попередніх заставодержателів,
крім випадків, передбачених частиною
п'ятою цієї статті.
Заставодавець зобов'язаний
повідомити кожного із
заставодержателів про всі попередні
застави, а також про характер та розмір
забезпечених цими заставами
зобов'язань. Заставодавець
зобов'язаний відшкодувати збитки, що
виникли у будь-кого з його
заставодержателів внаслідок
невиконання ним цього зобов'язання.

Якщо предметом застави є рухоме
майно, заставодержатель
зареєстрованої застави має переважне
право на задоволення вимог із
заставленого майна перед
заставодержателями незареєстрованих
застав та заставодержателями застав,
які зареєстровані пізніше. Переважне
право заставодержателів одного і
того ж майна, що зареєстровані в один
і той же день, визначається моментом
реєстрації застави. Переважне право
у задоволенні вимог із заставленого
рухомого майна визначається на
підставі моменту реєстрації застави
та моменту реєстрації змін щодо
предмета застави в частині цих змін.

Колегія суддів вважає вірним висновок
місцевого суду про те, що банком вже
реалізовано його право, як
заставодержателя, на звернення
стягнення на предмет застави за
рішенням суду від 20.10.2011 р. Вищевказаним
судовим рішенням вирішено спір між
банком та ОСОБА_3, як позичальником та
заставодавцем, про звернення стягнення
на спірний автомобіль в рахунок
погашення заборгованості за кредитом.
У постанові про відкриття виконавчого
провадження від 20.04.2011 р. боржником
значиться ОСОБА_3, на майно, яке
належить йому, накладено арешт
(а.с.129-130). Проте, спірний автомобіль
вибув із його власності без згоди
заставодержателя ПАТ КБ «Приватбанк»»,
що унеможливлює виконання рішення
суду.

Є невірним висновок місцевого суду про
те, що матеріали справи не містять
даних про придбання спірного
автомобіля ОСОБА_8 По-перше: дана
обставина визнається сторонами, на що і
посилається місцевий суд. По-друге:
згідно даних результату пошуку систами
ДАІ спірний автомобіль /попередній
номерний знак НОМЕР_9, номер
попереднього свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_10 від 11.06.2011 р./ придбаний останнім
в торговельній організації та 18.052013 р.
зареєстрований за ОСОБА_8 Як стверджує
ОСОБА_2, даний автомобіль проданий ним
на запчастини, проте доказів цьому не
надав (а.с. 48, 94).

Ухвалюючи судове рішення, місцевий суд
вийшов за межі позовних вимог та вдався
до аналізу щодо відсутності підстав
вважати ОСОБА_2 недобросовісним
набувачем, з посиланням на те, що
автомобіль був придбаним ним після
ухвалення судового рішення від 20.10.2010 р.
та після відкриття виконавчого
провадження.

Відповідач ОСОБА_2 не пред»являв
зустрічних вимог про визнання його
добросовісним набувачем.

За змістом ст. 3 ЦПК України позивач сам
обирає спосіб захисту порушеного
права, а суд у відповідності до вимог
ст. 11 ЦПК України розглядає справи в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін.

Висновки місцевого суду про те, що банк
не ставить вимогу про розірвання
договорів купівлі-продажу автомобіля,
про визнання їх недійсними,
витребування майна у недобросовісного
набувача, а зазначені ним підстави
вилучення автомобіля у зв»язку зі
звернення стягнення в рахунок
погашення заборгованості є
необгрунтованими, не грунтуються на
вимогах діючого цивільного
процесуального закону.

Як встановила колегія суддів, позивач
на підставі спеціальних норм
матеріального права, а саме
вищевказаних ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про заставу»
та ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
скористався правом звернення до суду з
позовом. Вказані норми є нормами
прямої дії, що регулюють спірні
правовідносини та мають приоритет,
тому є невірним висновок місцевого
суду про відмову у задоволенні вимог
про про вилучення у ОСОБА_2, як
нинішнього власника спірного
автомобіля, та про передачу позивачу в
заклад предмета застави, комплекта
ключів, свідоцтва про реєстрації ТЗ.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
предметом застави є рухоме майно і у
відповідності до вимог ч. 4 ст. 18 Закону
України «Про заставу»
заставодержатель зареєстрованої
застави має переважне право на
задоволення вимог із заставленого
майна перед заставодержателями
застав, які зареєстровані пізніше, що
має місце у даному випадку, однак
звернення стягнення на предмет застави
є правом особи, тому питання
переважного права вирішується на
стадії виконавчого провадження.

Отже, позовні вимоги в частині
вилучення у ОСОБА_2, як нинішнього
власника спірного автомобіля, є
обгрунтованими та підлягають
задоволенню, а рішення місцевого суду в
цій частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про їх
задоволення.

Керуючись ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4,
313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ
«ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Карлівського районного
суду Полтавської області від 01 липня
2014 року в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
вилучення у ОСОБА_2 та передачі в заклад
ПАТ КБ «ПриватБанк» предмета застави -
автомобіля MERCEDES-BENZ, комплекта ключів
та свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (технічного
паспорту) скасувати та ухвалити нове
рішення в цій частині позовних вимог.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про вилучення та передачі в
заклад предмета застави - автомобіля
MERCEDES-BENZ, комплекта ключів та свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
(технічного паспорту) задовольнити.

Вилучити у ОСОБА_2 та передати в заклад
ПАТ КБ «Приватбанк» предмет застави -
автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 313 CDI, рік
випуску 2000, тип ТЗ, мікроавтобус D
пасажирський, № кузова/шасі : НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_4, що
належить на праві власності ОСОБА_2,
комплекта ключів та свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічного паспорту) на вказаний
автомобіль.

В іншій частині рішення місцевого суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

С У Д Д І :