Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/3157/14-ц

Провадження № 2/126/845/14

"11" грудня 2014 р.
м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді Хмель Р.
В.

секретар Дончик О. А.,

за участю третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бершадь цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2, про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеної
Генеральної угоди про
реструктуризацію заборгованості та
приєднання до Умов та правил надання
продукту кредитних карт від 08.10.2012 року
ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 41311.23
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: починаючи з " 1" по
" 25" число кожного місяця відповідач
надає Банку грошові кошти (щомісячний
платіж) для погашення заборгованості
за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана Генеральна угода
разом з запропонованими ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" Умовами та правилами,
Тарифами складають між ним та Банком
Кредитний договір.

При укладенні Кредитного договору
сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.
Згідно цієї статті ЦК договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої
зобов'язання за Кредитним договором
виконав в повному обсязі, а саме надав
відповідачу кредит у розмірі,
встановленому Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і
правил Банк має право проводити
договірне списання з усіх відкритих в
Банку рахунків Клієнта в погашення
кредитної заборгованості Клієнта і
третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт
є поручителем, а також будь-яких інших
заборгованостей, які виникли у Клієнта
зважаючи на наявність невиконаних
зобов'язань перед Банком.

Відповідач не надавав своєчасно
Банку грошові кошти для погашення
заборгованості за Кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору. Таким
чином, у порушення умов кредитного
договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК
України, відповідач зобов'язання з і
вказаним договором належним чином не
виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 24.01.2014 року має
заборгованість 68434.56 грн., яка
складається наступного:

- 37920.73 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 6820.21 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 19958.64 грн. - штраф за п.2.2
Генеральної угоди

а також штраф відповідно до Умов та
Правил надання банківських послуг:

- 500.00 грн. - штраф (фіксована
частина).

- 3234.98 грн. - штраф (процентна
складова).

Ураховуючи вищенаведене,
представник ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"
звернувся до суду з позовом, в якому
просить стягнути з ОСОБА_2 на користь
позивача заборгованість в розмірі 68434.
56 грн. за кредитним договором №б/н від
08.10.2012 року, яка складається з : 37920.73 грн.
- заборгованість за кредитом, 6820.21грн. -
заборгованість за відсотками за
користування кредитом; 19958.64 грн. - штраф
за п. 2.2. Генеральної угоди; штрафи 500.00
грн. (фіксована частина), 3234.98 грн.
(процентна складова).

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, однак надав до
суду письмову заяву, в якій повністю
підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити в повному обсязі,
стягнути з відповідача на користь
Банку борг та судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги визнав в
повному обсязі та пояснив, що 23 квітня
2006 року починаючи вести спільний
бізнес із ОСОБА_1, з метою розширення
асортименту товару, за попереднім
погодженням із партнером він оформив
кредит в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". При цьому
він домовився з ОСОБА_1, що той буде
сплачувати даний кредит на рівних з ним
умовах, на що останній надав письмову
розписку. Наприкінці серпня 2006 року
він припинив спільну діяльність із
ОСОБА_1, а той в свою чергу перестав
надавати кошти на погашення кредиту.
Після припинення спільного ведення
бізнесу ОСОБА_2 взяв кредит в іншому
банку в сумі 5 000 грн., так як був винен
дані кошти партнеру. ОСОБА_1 взяті на
себе зобов'язання не виконав, що
призвело до того, що позивач самостійно
не зміг погасити кредит та 08.10.2012 року
підписав Генеральну угоду, тобто
провів реструктуризацію
заборгованості.

Залучений до участі у справі в
якості третьої особи ОСОБА_1 суду
пояснив, що дійсно з грудня 2005 року по 29
серпня 2006 року він спільно з ОСОБА_2
займався підприємницькою діяльністю. В
березні 2005 року для закупівлі товару
вони вирішили оформити кредит. Так як
він уже мав зобов'язання перед банком,
кредит оформили на позивача. При цьому
він надав розписку про те, що
зобов'язується надавати кошти на
погашення кредиту. Кошти, отримані від
кредиту наступного дня надійшли на
картковий рахунок та були використані
для купівлі товару. 29 серпня 2006 року
спільну діяльність вони припинили та
вирішили розділити бізнес, відповідно
до вкладених коштів. Для цього вони
провели ревізію товару та склали акт.
Враховуючи те, що кредит ОСОБА_2
оформляв з метою закупівлі товару, який
до сьогоднішнього дня між ними не
поділено, він вважає, що погашати
кредит не повинен, так як доходу від
спільної діяльності він з 29.08.2006 року не
отримує. При цьому він вказав, що дійсно
винен позивачеві кошти за розпискою, і
незважаючи на сплив строку позовної
давності, зобов'язується їх повернути.

Ураховуючи наявність спору між
ними про поділ майна після припинення
спільного ведення підприємницької
діяльності, залишком товару вони так і
не розділились. Позивач навіть
звертався із заявою до органів
внутрішніх справ з приводу вчинення
ОСОБА_1 економічного злочину, однак
кримінальна справа була закрита. При
цьому він передав йому грошові кошти в
сумі 2 000 грн. на погашення
заборгованості за кредитом..

Вислухавши пояснення учасників
справи, вивчивши письмові матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги Банку підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що 08.10.2012 року відповідач ознайомившись
з Умовами та Правилами надання
банківських послуг, підписав з
позивачем Генеральну угоду про
реструктуризацію заборгованості та
приєднання до Умов та правил надання
продукту кредитних карт (а.с.4,5), за
умовами якої отримав кредит у розмірі
41311.23 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору і одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості
та платності означає, що кредит має
бути поверненим позичальником банку у
визначений у кредитному договорі строк
з відповідною сплатою за його
користування.

Як встановлено при розгляді
справи, Банк свої зобов'язання за
Договором та угодою виконав в повному
обсязі, а саме надав відповідачу кредит
у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та
правил надання банківських послуг
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, та перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
Договором.

Згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов при
порушенні позичальником строків
платежів по якомусь з грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором більш ніж на 30 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від
суми позову.

Як вбачається з письмових
матеріалів справи, відповідач не надав
своєчасно Банку грошові кошти для
погашення заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору, що має
відображення у Розрахунку
заборгованості за договором. (а.с.3).
Таким чином, в порушення умов
кредитного договору, а також вимог ст.
509, 526, 1054 ЦК України відповідач
зобов'язання за вказаним вище
договором не виконав.

Статтею 629 ЦК України визначено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), тобто ухиляючись
від сплати заборгованості за кредитом,
відповідач порушує зобов'язання за
даним Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена
недопустимість односторонньої відмови
від зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Як встановлено судом, відповідач
продовжує ухилятись від виконання
зобов'язання і заборгованість за
договором не погашає, чим порушує
прийняті на себе договірні
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Обставини встановлені судом в
судовому засіданні позивачем не
оспорюються і навпаки, визнаються в
повному обсязі. При цьому розподіл
кредитних зобов'язань між ним та ОСОБА_1
в рівних частинах, судом розцінено
критично, як таке, що ґрунтується
виключно на бажаннях та усних
домовленостях позивача та не
обґрунтовано доказами та посиланнями
на норми чинного законодавства
України.

Як встановлено в судовому
засіданні та доведено зібраними по
справі доказами, відповідач ОСОБА_2
Умови та правила банківських послуг не
виконує, кредит та відсотки за
користування кредитом не сплачує, а
тому суд дійшов висновку, що позовні
вимоги Банку підлягають задоволенню в
повному обсязі .

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню витрати
по сплаті судового збору в сумі 285, 23
грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215, 224-233 ЦПК
України, ст. 509, 525, 526, 530, 536, 599, 1048, 1049, 1050,
1054, 1057 ЦК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 1975 року
народження, жителя АДРЕСА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПРИВАТБАНК"
заборгованість в розмірі 68434.56 грн. (
шістдесят вісім тисяч чотириста
тридцять чотири грн. 56 коп.) за
кредитним договором №б/н від 08.10.2012
року, яка складається з: 37920.73 грн. -
заборгованість за кредитом, 6820.21грн. -
заборгованість за відсотками за
користування кредитом; 19958.64 грн. - штраф
за п. 2.2. Генеральної угоди; штрафи 500.00
грн. (фіксована частина), 3234.98 грн.
(процентна складова)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПРИВАТБАНК" 684,34 грн.
(шістсот вісімдесят чотири грн. 34 коп.)
судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через Бершадський районний суд в 10-ти
денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Р. В. Хмель