АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року м. Дніпропетровськ

3 листопада 2014 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Романюк М.М., Петренко І.О.,

при секретарі: Поляковій Н.О.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційні скарги Державної казначейської служби України, ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України, Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, Третя особа: Прокуратура Самарського району м. Дніпропетровська, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

4 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 5 лютого 2009 року прокурор Самарського району м.Дніпропетровська Юлдашев С.А. незаконно порушив проти неї кримінальну справу, у зв'язку з чим, позивач була притягнута, як обвинувачена, за ч.1 ст. 366 та за ч. 2 ст. 191 КК України, без відповідної перевірки на підставі неправдивих свідчень, документів.

Про порушення кримінальної справи вона дізналася лише в квітні 2009 року, справа була порушена з причини відмови позивача забрати заяву із суду щодо поновлення на роботі.

Протягом всього слідства та перебування на розгляді у суді кримінальної справи, розслідування та розгляд були односторонніми. В суді не бралося до уваги, що кримінальна справа була замовною, при розгляді справи прокуратура впливала на суддів.

Тривалий час - 5 років вона вимушена була доводити про свою невинуватість, втратила роботу, заробіток, змушена була неодноразово їздити до міста Києва, звертаючись до вищих інстанцій з приводу незаконних дій у відношенні неї.

9 липня 2013 року набрала законної сили ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області, якою було скасовано вирок Самарського районного суду від 25 березня 2013 року.

На підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України провадження у кримінальній справі закрито за відсутністю у діях позивача складу злочину.

Внаслідок незаконних дій прокуратури вона втратила право на роботу та можливість заробітку на довгий період часу, а саме: за період з жовтня 2008 року по жовтень 2013 року у розмірі 170 000,00 грн. заробітку.

Незаконне карне переслідування спричинило їй значних моральних страждань та нанесло непоправну шкоду репутації, вона витрачала значні кошти на адвоката та ведення справи, проїзд до м. Києва для вирішення питань пов'язаних з розглядом справи.

Позивач просила стягнути з державного бюджету на її користь 200 000 грн. матеріальної шкоди, 500 000 гривень моральної шкоди, поновити на посаді начальника управління-служби у справах дітей Самарської районної ради, зробити повідомлення про закриття кримінальної справи у засобах масової інформації (а.с.1-4,180-189).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди грошову компенсацію в розмірі 64 554 (шістдесят чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп. В іншій частині позову відмовлено.Судові витрати віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року і постановити нову по суті її позовних вимог, відшкодувати моральну шкоду у розмірі 500000 грн., завдану незаконними, навмисними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду; відшкодувати суму 185395,98 тисяч гривень, яку вона втратила в результаті заборони судами займати відповідні посади і протиправних дій Самарської районної ради, яка не видала їй трудову книжку; відшкодувати 4200 грн., сплачені за надання юридичної допомоги; відшкодувати 10000 грн. за надання медичної допомоги; відшкодувати 4014 грн. за підготовку експертних досліджень, 4704 грн. за витрати на білети і 20000 грн. витрати на проживання у м. Києві; зобов'язати прокуратуру Самарського району м. Дніпропетровська зробити у газеті "Самарський обрій" повідомлення щодо її реабілітації.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційних скарг і дійшла до висновку, що скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга Державної казначейської служби України підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 5 лютого 2009 року прокуратурою Самарського району м. Дніпропетровська було порушено кримінальну справу у відношенні ОСОБА_2 за фактом скоєння службового підроблення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (а.с.5).

Постановою прокуратури від 23 березня 2009 року порушено кримінальну справу у відношенні ОСОБА_2 за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання посадовою особою своїм службовим становищем за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України (а.с.11).

30 березня 2009 року ОСОБА_2 була притягнута в якості обвинуваченої у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України, а 6 вересня 2012 року - за ч.1 ст.366 КК України (а.с.12-14, 15-17).

Постановою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2009 року ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.7 та ч.1 ст.8 Закону України "Про боротьбу з корупцією".

Постановою судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 червня 2009 року постанову судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2009 року скасовано та провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.7 та ч.1 ст.8 Закону України "Про боротьбу з корупцією" закрито через відсутність складу проступку - за п.1 ст.247 КУпАП (а.с.56).

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2010 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України (а.с.34-37), який в подальшому скасовано апеляційним судом Дніпропетровської області.

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2012 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.366 КК України (а.с.38-41).

Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2012 року скасовано та справу направлено на додаткове розслідування (а.с.49-52).

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2013 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.366 КК України (а.с.42-48).

Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 липня 2013 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2013 року скасовано та провадження по справі закрито на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину (а.с.53-54).

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 липня 2013 року залишено без змін (а.с.234-236).

ОСОБА_2 незаконно перебувала під карним переслідуванням з 5 лютого 2009 року по 9 липня 2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною 2 статті 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Частинами 4,5 ст.3 Закону встановлено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Згідно з вимогами ст.ст. 1, 4, ч.2., ч.3 ст.13 вказаного Закону, громадянинові відшкодовується моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням обставин справи в межах, передбачених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичних та моральних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду.

При частковому задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно статті 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", розмір відшкодовуваної шкоди , зазначеної в пунктах 1,3,4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Аналогічні вимоги зазначені і в підпункті 2 пункту 11 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції, генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року №6/5/3/41.

Однак в матеріалах справи відсутня ухвала Самарського районного суду м. Дніпропетровська про визначення розміру відшкодовуваної шкоди постановлена відповідно п.п. 1,3,4 ст. 3 цього Закону.

За відсутністі такої ухвали суду, який розглядав кримінальну справу по першій інстанції, є передчасним звернення позивача до суду з даним позовом, передчасним прийняте судом рішення.

Крім того, відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв'язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідації підприємства, установи, організації, скорочення посади, наявність інших, передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді) - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу. Робота (посада) надається громадянинові не пізніше ніж через один місяць з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з дня набрання законної сили виправдувальним вироком або винесення постанови (ухвали) про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

У своїх вимогах , ОСОБА_2, крім зазначених, просила поновити її на посаді начальника управління - служби у справах дітей Самарської районної ради(том 1, а.с.6).

При відмові ОСОБА_2 у задоволенні цих вимог, суд першої інстанції посилався на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 9 лютого 2010 року, якою відмовлено позивачці у задоволенні позову про поновлення на роботі і вказана постанова залишена без змін апеляційною та касаційною інстанцією.

Однак суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що вказана постанова ухвалювалася судом першої інстанції до скасування ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 липня 2013 року обвинувального вироку відносно ОСОБА_2 від 25 березня 2013 року та до закриття кримінального провадження відносно неї на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину(а.с.53-54).

Суд не уточнив вимоги ОСОБА_2, по справі за участю й інших відповідачів, вона просила поновити її на посаді, від зайняття якої, вона була відсторонена.

Звернення з такими вимогами передбачено спеціальним законом - статтею 6 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Враховуючи наведене та порушення судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення суду норм матеріального, процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення суду скасувати, як передчасне, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України, Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, Третя особа: Прокуратура Самарського району м. Дніпропетровська, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України, Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, Третя особа: Прокуратура Самарського району м. Дніпропетровська, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Романюк М.М.

Петренко І.О.