Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2348/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Осадчук В. П.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

02.09.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді - Фомічова
С.Є.

суддів - Франко В.А.

Головань
А.М.

при секретарі - Дімановій
Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді справу за
позовом ОСОБА_3 до СТОВ «Росія», третя
особа управлення Держземагенства в
Новоукраїнському районі
Кіровоградської області про
розірвання договору оренди та
повернення земельної ділянки, за
апеляційною скаргою СТОВ «Росія» на
рішення Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 03
липня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулась в
суд з позовом до СТОВ «Росія», третя
особа на стороні позивача без
самостійних вимог на предмет спору
управління держземагенства в
Новоукраїнському районі
Кіровоградської області про
розірвання договору оренди та
повернення земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог зазначала,
що 9 липня 2008 року між нею та
відповідачем укладено договір оренди
земельної ділянки. Відповідач порушує
умови договору в частині виплати
орендної плати, що є істотною умовою
для розірвання договору оренди. На
неодноразові звернення з проханням
розірвати договір оренди земельної
ділянки, відповідач відмовляється,
тому просить розірвати договір оренди
земельної ділянки та повернути
земельну ділянку власнику.

Ухвалою Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 22
квітня 2014 року в зв'язку зі смертю
позивача, судом залучено до участі у
справі її правонаступника ОСОБА_4.

Рішенням Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 03
липня 2014 року розірвано договір оренди
земельної ділянки № 344, укладений 09
липня 2008 року між ОСОБА_3 і СТОВ «Росія»
та зареєстрований в Кіровоградській
регіональній філії ДП Центр ДЗК при
Держкомземі України 24 липня 2009 року за
№ 24.

Зобов'язано СТОВ «Росія» повернути
орендовану земельну ділянку площею 2,23
га ріллі, яка належить на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серія ІІ-КР № 029660
ОСОБА_3 та розташована на території
Новоукраїнської міської ради
Новоукраїнського району
Кіровоградської області
правонаступнику - ОСОБА_4.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі СТОВ «Росія»
ставить питання про скасування рішення
суду з підстав порушення, на його думку,
норм матеріального і процесуального
права та недоведеності обставин, які
суд вважав встановленими. Просили суд
апеляційної інстанції скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення СТОВ
«Росія» Доценка П.Ю., який підтримав
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та в межах позовних
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи та дав їм належну оцінку,
відповідно до вимог ст.ст. 212-213 ЦПК
України.

Судом встановлено, що 9 липня 2008 року
між ОСОБА_3 та СТОВ «Росія» було
укладено договір оренди земельної
ділянки площею 2, 23 га, який був
зареєстрований в Кіровоградській
філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі
України 24 липня 2009 року. Згідно даного
договору, однією із істотних умов
договору оренди землі є орендна плата
із зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку
отримання.

Відповідач як орендар допускав
порушення Закону України «Про оренду
землі», не виконуючи істотні умови
договору оренди земельної ділянки в
частині виплати орендної плати, чим
грубо порушив майнові права позивача.

Як встановлено в судовому засіданні і
підтверджено показами свідків ОСОБА_6
та ОСОБА_7 орендна плата видавалась, але
особисто ОСОБА_3 її не отримувала.

Відповідно до висновку експерта № 1692
від 21 січня 2014 року підписи від імені
ОСОБА_3 в графі «ОСОБА_3.» в відомостях
на видачу натуральної оплати виконанні
не самою ОСОБА_3, а іншою особою, що
також підтверджує те, що сама позивач
не отримувала орендну плату.

Так, поясненнями свідка ОСОБА_6,
встановлено, що орендну плату повинно
було видаватись відповідно до паспорта
пайовика або за його дорученням. В
господарстві позивача при виплаті
орендної плати за оренду земельної
ділянки допускались порушення, що
призвело до істотних порушень
виконання умов договору оренди
земельної ділянки. Оскільки
відповідачем не надано належних та
допустимих доказів отримання
позивачем орендної плати, що
відповідно до VII розділу договору № 344
оренди земельної ділянки від 9 липня 2008
року є підставою для розірвання
договору оренди. Відповідно до вимог
ст.32 Закону України «Про оренду землі»
на вимогу однієї із сторін договір
оренди землі може бути достроково
розірваний за рішенням суду в разі
невиконання сторонами обов'язків,
передбачених ст.ст.24, 25 цього закону та
умовами договору.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що відповідачем допускались
порушення виплати орендної плати
позивачу, тому договір №344 оренди
земельної ділянки від 9 липня 2008 року
укладений між ОСОБА_3 та СТОВ «Росія»,
який зареєстрований в
Кіровоградській районній філії ДП
Центр ДЗК при Держкомземі України 24
липня 2009 року за № 24 підлягає
розірванню.

Відповідно до акту приймання передачі
земельної ділянки позивач ОСОБА_3
передала, а Орендар прийняв в оренду
земельну ділянку площею 2.23 га ріллі.
Розділ IV договору оренди земельної
ділянки передбачає умови повернення
земельної ділянки, де зазначено, що в
разі припинення або розірвання
договору Орендар зобов'язаний
повернути Орендодавцю земельну
ділянку.

Суд першої інстанції дійшов до
обґрунтованих висновків, що в зв'язку
із смертю позивача її правонаступником
є ОСОБА_4, тому необхідно зобов'язати
відповідача СТОВ «Росія» повернути
орендовану земельну ділянку площею 2.23
га ріллі - правонаступнику ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні першої та
апеляційної інстанції будь-яких
клопотань про призначення повторної,
додаткової чи комплексної
почеркознавчої експертизи
представником скаржника не заявлялись,
а ствердження про процесуальні
порушення під час розгляду справи
судом першої інстанції не є підставами
для скасування рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК
України не може бути скасовано
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Враховуючи вище викладене колегія
суддів апеляційного суду дійшла до
висновку, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому підстав для його
скасування не має. Апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу СТОВ «Росія»
відхилити.

Рішення Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 03
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді