Справа №295/210/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у
складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з - Говорадло А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
встановлення порядку користування
квартирою та визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, а також зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про встановлення порядку
користування квартирою та стягнення
витрат з оплати комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із
вищезгаданим позовом в якому із
урахуванням уточнених позовних вимог
просили суд встановити наступний
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1: виділити в користування
позивачам дві житлових кімнати площею
11,5 та 15,4 кв.м., виділити в користування
ОСОБА_5 житлову кімнату площею 8,5 кв.м.,
кухню, вбиральню, ванну кімнату і
комору залишити в загальному
користуванні; позбавити право
користування житловим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1, та
виселити з нього ОСОБА_6.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі вказали, що разом із
відповідачем ОСОБА_5 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1. Оскільки спірна
квартира находиться в
багатоквартирному будинку і не може
бути поділена в натурі, то виникла
необхідність у встановленні порядку
користування нею, згоди щодо
встановлення якого сторони по справі
між собою дійти не можуть. Окрім цього
послались на те, що в квартирі
незаконно зареєстрована та проживає
гр. ОСОБА_6, присутність якої порушує
права і свободи позивачів, а відтак
вона має бути виселена і позбавлена
права користування зазначеною вище
квартирою.

Відповідач ОСОБА_5 звернулась до суду
із зустрічним позовом в якому просила
встановити наступний порядок
користування квартирою АДРЕСА_1:
виділити собі в користування житлову
кімнату площею 11,5 кв.м., відповідачу
ОСОБА_3 - житлову кімнату площею 8,5 кв.м.,
іншим відповідачам за зустрічним
позовом житлову кімнату площею 15,4 кв.м.
відповідно, кухню, вбиральню, ванну
кімнату, коридор і балкон залишити в
загальному користуванні. Окрім цього
просила стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 3
804 грн. 20 коп. та 866 грн. 77 коп. відповідно
витрат на оплату комунальних послуг та
понесені судові витрати. Зазначила, що
виключно особисто в повному обсязі
здійснює оплату послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, електропостачання,
постачання холодної води і
водовідведення, газопостачання,
телекомунікаційних послуг, послуг з
прийому телепрограм та вивезення
сміття та побутових відходів. Додала,
що разом із своєю матір'ю ОСОБА_6 та
чоловіком ОСОБА_7 займають житлову
кімнату площею 11,5 кв.м. і такий порядок
користування житлом склався протягом
багатьох останніх років між
співвласниками.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3,
який діяв від свого імені, та як
представник інших позивачів за
первісним позовом свої позовні вимоги
підтримав повністю, зустрічний позов
не визнав.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5
надала на адресу суду заяву про розгляд
справи у її відсутність, власні позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості по оплаті комунальних
послуг підтримала повністю, в
первісному позові вважає за необхідне
відмовити за безпідставністю. Окрім
цього у вищезгаданій заяві просила
залишити позовні вимоги за зустрічним
позовом в частині встановлення порядку
користування квартирою АДРЕСА_1 без
розгляду.

Ухвалою Богунського районного суду м.
Житомира від 07.08.2014 року позовні вимоги
ОСОБА_5 в частині встановлення порядку
користування квартирою АДРЕСА_1
залишені без розгляду.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, з'ясувавши фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
заяви, оцінивши докази в їх сукупності,
дійшов до висновку, що зустрічний позов
підлягає задоволенню, а у первісному
позові слід відмовити з наступних
підстав.

За ст. 317 ЦК України власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Статтею 321 ЦК України визначено, що
право власності є непорушним і ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Здійснення права спільної часткової
власності визначено статтею 358 ЦК
України, згідно якої право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

А частиною 3 цієї статті передбачено, що
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Отже, як витікає з норм цієї статті,
учасники спільної часткової власності
повинні погоджувати один з одним свою
поведінку по володінню, користуванню і
розпорядженню спільною річчю, вони
здійснюють правомочності по володінню,
користуванню і розпорядженню спільним
майном за спільною згодою.

Як вбачається із копії довідки КП
«Житомирське обласне МБТІ»
Житомирської облради від 21.10.2013 року
№6661 станом на дату видачі довідки
право власності на квартиру АДРЕСА_1
належало ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в 1/4 частині згаданої квартири
за кожним із співвласників (а.с.7).

Судом встановлено, що згідно наявних в
матеріалах справи копій договору
дарування частини квартири від 10.04.2014
року, посвідченого приватним
нотаріусом Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 (а.с. 113), та
Інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 22.07.2014 року вбачається, що позивачі
за первісним позовом продали належні
їм частки у праві спільної часткової
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1, що загалом становить 3/4 часток
даної квартири, ОСОБА_9. Отже, як
встановлено судом, на час винесення
рішення по справі позивачі за
первісним позовом не були
співвласниками вищезгаданої квартири,
а відтак вимоги щодо встановлення
порядку користування квартирою по вул.
Котовського в м. Житомирі та визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням є
безпідставними та задоволенні не
підлягають.

В той же час, згідно положень ст. 360 ЦК
України співвласник відповідно до
своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов'язаний брати
участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна, у сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
закріплений обов'язок кожного
споживача, тобто особи яка отримує або
має намір отримати житлово-комунальну
послугу, оплачувати житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

Із наявних в матеріалах справи копій
квитанцій (а.с. 56-86) та розрахунку (а.с. 55),
наданих позивачем за зустрічним
позовом, вбачається, що ОСОБА_5 особисто
сплачувала комунальні послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
електропостачання, постачання
холодної води і водовідведення,
газопостачання, телекомунікаційних
послуг, послуг з прийому телепрограм та
вивезення сміття та побутових
відходів.

Згідно відомостей, наведених у довідці
(поквартирній картці) КП «ВЖРЕП №8» від
21.07.2014 року №649 на квартиру АДРЕСА_1,
вбачається, що ОСОБА_3 був прописаний
(зареєстрований) у зазначеній вище
квартирі у період із 11.11.2005 по 12.04.2014
року, а ОСОБА_2 була зареєстрована у
даній квартирі у періоди із 31.12.2008 по
28.12.2012 року, із 24.10.2013 по 12.04.2014 року.

Зі слів позивача за зустрічним позовом
інший співвідповідач ОСОБА_4 хоча і був
зареєстрований у даній квартирі до 1998
року однак фактично у період з 2011 по 2014
роки, що відноситься до заявлених
позовних вимог за зустрічним позовом, у
згаданій вище квартирі по вул.
Котовського в м. Житомирі не проживав.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 приймала
особисто участь у витратах на
утримання спільного майна, а саме
квартири АДРЕСА_1, в якій також були
зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і дана
обставинами підтверджується наявними
на руках позивача за зустрічним
позовом квитанціями, суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_5 та стягнення із ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 3 804 грн. 20 коп. та 866 грн. 77 коп.
відповідно витрат на оплату
комунальних послуг.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 317, 321, 355, 356, 358 360 ЦК України, ст.20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 3
804 грн. 20 коп. понесених витрат на оплату
комунальних послуг.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 866
грн. 77 коп. понесених витрат на оплату
комунальних послуг.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у
дольовому порядку на користь ОСОБА_5
судові витрати у вигляді судового
збору в сумі по 121 грн. 80 коп. з кожного.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду
Житомирської області через Богунський
районний суд м. Житомира протягом 10
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя