АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А.

при секретарі Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2011 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про визнання особистої приватної власності та вилучення квартири з майна, що є спільною власністю подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.09.2011 задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ майна.

Визнано недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 15.08.2005 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9

Визнано недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 05.09.2005 між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Проведено поділ спільного майна подружжя та визнано за ОСОБА_3 право власності на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, право власності на легковий автомобіль МАЗДА- 626, д/н НОМЕР_1 року випуску та право власності на гараж АДРЕСА_4, на користь правонаступника ОСОБА_8 - ОСОБА_2 визнано право власності на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_8 особистої приватної власності та виключення квартири з спільного майна відмовлено.

03.02.2014 ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, так як вважає, що вказане рішення суду порушує і його права, оскільки він фактично позбавляється житла, яке було придбане в тому числі і на його кошти, але оформлено тільки матір ОСОБА_3. Тому вважає висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про скасування рішення суду першої інстанції.

Позивач та його представник заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення суду законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Третя особа ОСОБА_6 листом від 05.09.2014 просила розглянути справу у її відсутність та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, причини неявки суду не повідомили. А тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вказане рішення суду вже було предметом перегляду апеляційним судом за апеляційною скаргою ОСОБА_3. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03.10.2012 апеляційна скарга відхилена, а рішення суду залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.03.1990 (а.с.83 т.1).

Під час шлюбу ними набуто право власності на наступне майно:

§ 02.02.1996 чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_3 (а.с.95-97 т.1);

§ 09.06.1998 автомобіль МАЗДА - 626 д/н № НОМЕР_1 1988 р.в. на ім'я ОСОБА_8 (а.с.100,101 т.1);

§ 24.12.1998 гараж АДРЕСА_4 на ім'я ОСОБА_8 (а.с.104-106 т.1)

§ 07.07.1998 квартира АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 (а.с.99 т.1).

При цьому 05.06.1998 ОСОБА_8, ОСОБА_3 продали трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 (а.с.98 т.1).

З наведеного вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була придбана через місяць після відчуження квартири АДРЕСА_3. При цьому згідно договорів ціна відчужуваної квартира становила 12503 грн., а придбання квартири вчинено за 1000 грн.

А отже висновок суду першої інстанції, що подружжя придбало квартиру в Києві за кошти отримані від продажу квартири АДРЕСА_3 слід визнати обґрунтованим.

Твердження ОСОБА_1 про те, що вказана квартира була придбана в тому числі і за його кошти отримані 09.11.1995 від продажу квартири АДРЕСА_5 перевірялись судом першої інстанції. ОСОБА_1 був допитаний в якості свідка, проте суд критично віднісся до його свідчень, оскільки він є рідним сином відповідача ОСОБА_3 і, відповідно, зацікавлений у вирішенні справи на користь матері. Інших доказів, які свідчили про те що, квартира в Києві була придбана за кошти ОСОБА_1 та особисті кошти ОСОБА_3 суду представлено не було.

Вказані обставини були і предметом перевірки апеляційного суду, який в ухвалі від 03.10.2012 вказав, що висновок суду зроблено на підставі наданих сторонами доказів, яким дана правильна оцінка.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції та враховує, що ці обставини вже встановлені судом рішенням. Проте вважає необхідним зазначити, що згідно договору продавці ОСОБА_1, ОСОБА_3 отримали грошові кошти у розмірі 8384033 (вісім мільйонів триста вісімдесят чотири тисячі тридцять три) рублі (а.с.136 т.1). Даних про здійснення обміну даних грошових коштів суду не було представлено. Проміжок часу між вказаними правочинами становить більше 2,5 років, який в порівнянні з місячним строком є значним, в тому числі враховуючи рівень інфляції, що мав місце в цей період. А тому вказані твердження є сумнівними і не можуть бути покладені в основу судового рішення, так як воно не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, а суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та їх безпосередньому дослідженні (ч.1 ст.212 ЦПК України). Виходячи з наведеного, вказані доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги щодо здійснення ОСОБА_1 права користування квартирою, яке є складовою права власності також не можуть бути прийняті до уваги апеляційного суду в якості підстав для скасування рішення, оскільки здійснення користування річчю не породжує права набуття власності на цю річ.

Оскільки судом не встановлено, що квартира в м. Києві придбана за кошти, що є особистою власністю ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_1, вона придбана під час шлюбу, то, відповідно, вона є спільним майном подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_3. 15.08.2005 ОСОБА_3 продала квартиру (а.с.16-28 т.2) Проте, без згоди чоловіка, в порушення вимог ст. 65 СК України, і укладання зазначеного договору не можна визнати таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Апеляційна скарга не місить доводів щодо незаконності рішення в частині здійснення розподілу іншого майна подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_3, а тому, в порядку ч. 1 ст.303 ЦПК України, рішення суду в цій частині не підлягає перегляду апеляційним судом.

Отже, твердження апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та його скасування немає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2011 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: