Справа № 495/5299/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
01 вересня 2014 року
м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання:
за участю представників сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/5299/14-ц
про розірвання шлюбу
18.07.2013 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач) про розірвання
Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 21.07.2014 року відкрито провадження по
справі № 495/5299/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позивач - ОСОБА_1, в судові засідання
14.08.2014 року та 01.09.2014 року не з'явився,
але його представник - ОСОБА_3, подав до
суду заяву, згідно з якою заявлені
позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в
повному обсязі, просить їх
задовольнити та розглянути справу за
його відсутністю та без участі ОСОБА_1
Відповідач - ОСОБА_2, відзив або
заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не
надала та в судові засідання 14.08.2014 року
та 01.09.2014 року не з'явилася без поважних
причин, про причини неявки суд не
повідомила, будь-яких клопотань не
заявляла, хоча була належним чином
повідомлена про час та місце судового
Так, ухвала суду та повістки про
призначення слухання справи на 14.08.2014
року та 01.09.2014 року, а також копія
позовної заяви ОСОБА_1 з додатками до
неї були надіслані на адресу ОСОБА_2
(АДРЕСА_1), яка наявна в матеріалах
справи. Між тим, усі документи з
зазначеної адреси були повернуті до
суду без вручення адресату у зв'язку із
закінченням терміну зберігання.
Крім того, направлена 14.08.2014 року
Білгород-Дністровським міськрайонним
судом Одеської області телеграма про
виклик до суду на 01.09.2014 року о 15:30 год.
на адресу відповідача ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)
не була вручена у зв'язку з тим, що
квартира, в якій проживає ОСОБА_2,
закрита, а відповідач не з'являється на
пошту для отримання телеграми.
Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного
процесуального кодексу України, судова
повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини, норми
чинного законодавства та ті факти, що
відповідач в жодне судове засідання не
з'явився, будь-яких клопотань не
заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судових засідань, позивач в
судове засідання не з'явився, але
просив розглянути справу без його
присутності та проти винесення
заочного рішення не заперечував, суд
вважає за можливе, у відповідності до
ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 Цивільного
процесуального кодексу України,
розглянути справу без участі сторін
або їх представників, на підставі
наявних та достатніх для розгляду
матеріалів справи.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
надані докази, суд дійшов до висновку
про законність, правомірність та
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, виходячи
з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
20.08.2011 року між позивачем - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
було зареєстровано шлюб відділом РАЦС
Єйського району Управління РАЦС
Краснодарського краю Російської
Федерації, про що зроблено відповідний
актовий запис за № 630, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 20.08.2011
року.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2
від 04.09.2012 року, актовий запис за № 873.

Відповідно до статей 21, 24 Сімейного
кодексу України, шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
державному органі реєстрації актів
цивільного стану. Шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

Такі положення національного
законодавства України відповідають
статті 16 Загальної декларації прав
людини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою
чоловіки і жінки, які досягли
повноліття, мають право без будь-яких
обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання.

За твердженням позивача, одруження з
відповідачем виявилось невдалим.
Виявилося, що у сторін різні погляди на
сімейне життя, що призвело до розладу і
фактичного припинення шлюбних
відносин. Понад рік подружжя постійно
проживало окремо, фактично родина
розпалась та носить формальний
характер. Позивач стверджує, що за час
спільного проживання подружжя
переконалось, що у них не має спільних
інтересів, крім сина. Подальше спільне
проживання та збереження шлюбу
неможливе та суперечить, як позивача з
відповідачем інтересам, так і
інтересам їх сина. Спору про розподіл
майна, що є спільною сумісною власністю
подружжя, у сторін не має.

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного
кодексу України передбачено право
кожного з подружжя припинити шлюбні
відносини. Примушування до припинення
шлюбних відносин, примушування до їх
збереження є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104
Сімейного кодексу України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу
(частина третя статті 105 Сімейного
кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 110
Сімейного кодексу України, позов про
розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення
(стаття 112 Сімейного кодексу України).

Згідно із частиною 2 статті 115 Сімейного
кодексу України, документом який
засвідчує факт розірвання шлюбу судом,
є рішення суду про розірвання шлюбу,
яке набрало законної сили.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 року № 11 (із
змінами та доповненнями), проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей.

У зв'язку з наведеними обставинами та
нормами чинного законодавства, ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу з ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладені обставини,
норми чинного законодавства та той
факт, що сторони однією сім'єю не
проживають, поновити шлюбно-сімейні
стосунки наміру не мають, подальше
сумісне проживання сторін і збереження
шлюбу є неможливим та суперечить
інтересам сторін і їх дитини, суд
вважає за можливе розірвати шлюб між
сторонами.

Керуючись ст.ст. 21, 24, ч.ч. 3, 4 ст.56, ч.2
ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст. 112, 115
Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11,
57-60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований
відділом РАЦС Єйського району
Управління РАЦС Краснодарського краю
Російської Федерації, актовий запис за
№ 630, свідоцтво про укладення шлюбу
серії НОМЕР_1 від 20.08.2011 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Мишко