АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8423/2014
Головуючий 1 інст. -
Справа № 639/9578/14-ц
Категорія: правочини
Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

8 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Котелевець А.В.,

суддів - Шаповал
Н.М., Кіпенка І.С.,

за участю секретаря
- Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 31 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання добросовісним набувачем,

в с т
а н о в и л а:

В вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
у суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання
добросовісним набувачем.

На обґрунтування вказав, що
домоволодіння АДРЕСА_1 належало на
праві власності ОСОБА_3, померлому в 1967
році, - дядькові відповідачки. ОСОБА_2
прийняла спадщину, оскільки на день
смерті спадкодавця була зареєстрована
за даною адресою.

На підтвердження угоди
купівлі-продажу він сплатив ОСОБА_2
гроші в розмірі 25 000 грн. 00 коп., а
остання - власноручно написала
розписку про отримання грошей в даному
розмірі. При цьому право власності
належним чином не оформила.

Заочним рішенням Жовтневого
районного суду м. Харкова від 28
листопада 2008 року правову реєстрацію
вказаного домоволодіння за ОСОБА_3
анульовано. Угода купівлі-продажу між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнана дійсною, а за
ним визнано право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1.

17 лютого 2009 року Комунальним
підприємством «Харківське бюро
технічної інвентаризації» прийнято
рішення про реєстрацію його права
власності на це домоволодіння.

Однак рішенням Жовтневого
районного суду м. Харкова від 11 квітня
2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання права власності на вказане
домоволодіння було відмовлено.

Посилаючись на те, що на даний час
реєстрація права власності ОСОБА_1 на
дану нерухомість не скасована, просив
визнати його добросовісним набувачем
домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Харкова від 31 жовтня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.
Зокрема, зазначає, що підстави
добросовісного набуття ним права
власності на домоволодіння АДРЕСА_1
з'ясовані неповно.

ОСОБА_2 рішення суду першої
інстанції не оскаржила, своїх
заперечень на апеляційну скаргу не
надала.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Спірним є домоволодіння АДРЕСА_1.

Матеріали справи свідчать, що
домоволодіння за вказаною адресою
належало на праві власності ОСОБА_3,
померлому в 1967 році, - дядькові
відповідачки. ОСОБА_2 прийняла
спадщину, оскільки на день смерті
спадкодавця була зареєстрована за
даною адресою.

На підтвердження угоди
купівлі-продажу ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2
гроші в розмірі 25 000 грн. 00 коп., а
остання - власноручно написала
розписку про отримання грошей в даному
розмірі. При цьому право власності
належним чином не оформила. Зазначені
обставини підтвердив в суді
апеляційної інстанції позивач.

Заочним рішенням Жовтневого
районного суду м. Харкова від 28
листопада 2008 року правову реєстрацію
за ОСОБА_3 анульовано, угода
купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
визнана дійсною, а за позивачем визнано
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1.

17 лютого 2009 року Комунальним
підприємством «Харківське бюро
технічної інвентаризації» прийнято
рішення про реєстрацію права власності
ОСОБА_1 на це домоволодіння.

Однак рішенням Жовтневого
районного суду м. Харкова від 11 квітня
2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання права власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 відмовлено (а. с.
4-8).

Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно ст. 220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовились щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Отже, норма ч. 2 ст. 220 ЦК країни
не застосовується щодо правочинів, які
підлягають нотаріальному посвідченню
й державній реєстрації, оскільки
момент вчинення таких правочинів
відповідно до статей 210, 640 ЦК України
пов'язується з державною реєстрацією.
Тому вони не є укладеними й не
створюють прав та обов'язків сторін.

З огляду на це, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_1 про визнання його
добросовісним набувачем домоволодіння
АДРЕСА_1.

Справа розглянута в межах
заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими та висновків суду не
спростовують.

Керуючись статтями 303, 307 ч. 1 п. 1, 308,
314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Харкова від 31 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її проголошення
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

судді