УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Кафідової О.В.,

Остапчука Д.О., Савченко
В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Регіональний центр «Мікрохірургія
ока» (далі - ТОВ «РЦ «Мікрохірургія
ока»), ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5,
Приватне лікувальне підприємство
«Центр мікрохірургії ока «Офтальмед»
(далі - ПЛП «ЦМО «Офтальмед»), ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про виділ частки майна
товариства та звернення стягнення на
неї, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 на
рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 08 серпня 2012
року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом та уточнивши його,
просив: виділити в натурі частку з
приватної спільної часткової
власності нежитлової будівлі по
АДРЕСА_1 та виділити відповідачу - TOB «РЦ
«Мікрохірургія ока» - на праві
приватної власності лікувальну
установу по АДРЕСА_2, що складається з
основної будівлі літ. «А» загальною
площею 1107,9 кв. м. і котельні літ. «Б»
загальною площею 28,90 кв. м. для
звернення стягнення.

Зобов'язати TOB «РЦ «Мікрохірургія ока»
вчинити всі необхідні дії та
зареєструвати право власності на цю
частину будівлі протягом 30 днів з дня
набрання законної сили рішенням суду,
звернути стягнення на цю частину
будівлі та земельну ділянку площею 0,0994
га, на якій вона розміщена, для
задоволення суми кредиторських вимог
до ОСОБА_4, що становлять 9 985 730 грн, які
перейшли до нього відповідно до угоди
про відступлення права вимоги від
10 березня 2008 року.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівців від 15 червня 2012
року позов задоволено частково.

Виділено для звернення стягнення в
натурі частку зі спільної часткової
власності - будівлю під літ. «А»
загальною площею 1107,90 кв. м та котельню
під літ. «Б» загальною площею 28,9 кв. м.
по АДРЕСА_2, зобов'язано ТОВ «РЦ
«Мікрохіріргія ока» вчинити дії та
зареєструвати право власності на цю
частину будівлі протягом 30 днів з дня
набрання законної сили рішенням суду.

Виділено для звернення стягнення
частину майна TOB «РЦ «Мікрохірургія
ока» - ѕ частини лікувальної установи
та ѕ частини земельної ділянки площею
0,0994 га пропорційно частці ОСОБА_4 у
статутному фонді товариства, та
звернуто стягнення на це майно для
задоволення вимог до ОСОБА_4 в сумі
9 985 730 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 08 серпня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2013 року
касаційну скаргу відхилено, рішення
апеляційного суду залишено без змін.

17 вересня 2014 року постановою
Верховного Суду України ухвалу суду
касаційної інстанції скасовано, а
справу направлено на новий касаційний
розгляд.

У касаційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
ухвалене згідно з законом, мотивуючи
свої вимоги тим, що судом порушені
норми процесуального права та
неправильно застосовані норми
матеріальної права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що у
відповідача не виявлено належного йому
майна, на яке може бути звернено
стягнення для погашення боргу перед
позивачем, крім частки у статутному
капіталі ТОВ «РЦ «Мікрохірургія ока»,
відповідач не заперечує проти
виділення частини майна товариства,
пропорційної його частці у статутному
капіталі, та звернення на нього
стягнення для задоволення вимог
кредитора, крім того це товариство є
збитковим.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що на момент звернення
позивача до суду його права не були
порушені, оскільки кредитором не
дотриманий встановлений законом
порядок звернення стягнення, не
враховані всі передумови, передбачені
ст. 149 ЦК України, щодо виділу частини
майна товариства.

У процесі виконання рішення про
стягнення боргу право на звернення до
суду має державний виконавець у
порядку статті 379 ЦПК України з
клопотанням про виділення частки майна
боржника в майні товариства, учасником
якого він є, отже позивачем обрано
спосіб захисту, який не передбачено
законом.

Крім того, рішення ухвалено без
залучення до участі у справі інших
співвласників майна товариства як
співвідповідачів, що порушує їх права.

Проте погодитися з таким рішенням суду
апеляційної інстанції не можна на
таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване рішення
апеляційного суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судами, що 10 березня
2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 укладено
угоду про відступлення права вимоги, за
якою до позивача перейшло право вимоги
до ОСОБА_4 у розмірі 12 626 730 грн за
договором позики від 02 травня 1998 року,
укладеним між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, та на
підставі рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 18 січня
2008 року.

ОСОБА_4 є учасником ТОВ «РЦ
«Мікрохірургії ока» та має у
статутному фонді цього товариства
частку в розмірі 50 відсотків, що
становить 600 000 грн.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України
питання про визначення частки майна
боржника у майні, яким він володіє
спільно з іншими особами, вирішується
судом за поданням державного
виконавця.

За ч. 1 ст. 113 ЦК України господарським
товариством є юридична особа,
статутний (складений) капітал якої
поділений на частки між учасниками.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ЦК України
учасник, який виходить із товариства з
обмеженою відповідальністю, має право
одержати вартість частини майна,
пропорційну його частці у статутному
капіталі товариства.

Порядок і спосіб визначення вартості
частини майна, що пропорційна частці
учасника у статутному капіталі, а також
порядок і строки її виплати
встановлюються статутом і законом.

Отже, у господарському товаристві
статутний капітал поділений на частки,
а майно при виході учасника
розподіляється між його членам
пропорційно часткам у статному
капіталі, тобто виходячи з
правовідносин спільної часткової
власності з визначенням часток у
порядку, визначеному законом і
статутом товариства.

Згідно зі ст. 149 ЦК України звернення
стягнення на частину майна товариства
з обмеженою відповідальністю,
пропорційну частці учасника
товариства в статутному капіталі, за
його особистими боргами допускається
лише у разі недостатності в нього
іншого майна для задоволення вимог
кредиторів. Кредитори такого учасника
мають право вимагати від товариства
виплати вартості частини майна
товариства, пропорційної частці
боржника в статутному капіталі
товариства, або виділу відповідної
частини майна для звернення на нього
стягнення. Частина майна, що підлягає
виділу, або обсяг коштів, що становлять
її вартість, встановлюється згідно з
балансом, який складається на дату
пред'явлення вимог кредиторами.
Звернення стягнення на всю частку
учасника в статутному капіталі
товариства з обмеженою
відповідальністю припиняє його участь
у товаристві.

Отже, за змістом зазначених норм права
майно товариства може бути виділено
пропорційно частці боржника в
статутному капіталі або виплачена його
вартість пропорційно частці боржника в
статутному капіталі товариства на
вимогу кредитора, у тому числі з огляду
на положення ст. 15 ЦК України
пред'явлено до суду.

Разом із тим виплата вартості частки
майна або виділення частки майна
боржника, пропорційної частці боржника
в статутному капіталі, повинні
проходити з дотриманням положень
закону та статуту товариства
( ст. 148 ЦК України).

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної
інстанції не врахував вимоги ст. 149 ЦК
України та не перевірив, з чим пов'язана
можливість звернення стягнення на
частину майна товариства, пропорційну
частці учасника товариства у
статутному капіталі за його особистими
боргами, для задоволення вимог
кредиторів та чи передбачений цією
нормою будь-який досудовий порядок
вирішення кредитором цього питання з
товариством, дійшов помилкового
висновку про те, що кредитором не
дотримано та не враховано усі
передумови застосування цієї норми
матеріального права а відтак те, що
його права не порушені.

А встановивши, що відповідно до пункту
4.2 статуту ТОВ «РЦ «Мікрохірургія ока»
відповідач ОСОБА_4 є учасником цього
товариства, який має в статутному фонді
товариства 50 %, що складає 600 тис. грн,
дійшов помилкового висновку про те, що
його частка в майні товариства не
визначена та підлягає визначенню в
порядку ст. 379 ЦПК України за поданням
державного виконавця, не надав цим
обставинам відповідної оцінки.

Не перевірив законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
задоволення позову, не спростував його
висновків та не навів відповідних
мотивів, ухвалив рішення про відмову в
задоволенні позову з порушенням норм
процесуального права.

Невиконання судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, і є
підставою для скасування ухваленого
рішення апеляційного суду і
направлення справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції, як
передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно задовольнити частково,
рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 08 серпня 2012
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_8 задовольнити частково, рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 08 серпня 2012 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
В.І. Амелін

О.В. Кафідова

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко