Справа №2-2223/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Коваля А.Б.

при секретарі Обуховській Н.В.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про те, що з весни 2003 року стала проживати однією сім'єю з ОСОБА_3 Проживали спільно в квартирі її батьків в АДРЕСА_1 до травня 2005 року, а потім у батька відповідача в м. Умані вул. Ж. Революції, з травня 2005 року по вересень 2006 року.

21 лютого 2005 року в Свято-Успенській церкві м. Умані повінчалися, про що отримали свідоцтво про вінчання.

Проживали разом до лютого 2009 року. 01 лютого 2009 року ОСОБА_3 безпричинно розпочав сварку, під час якої наніс їй тілесні ушкодження (перелом носа, забій м'яких тканин тіла та інше). Після цього створив їй спільне життя нестерпним, а згодом відібрав ключі від будинку, який був придбаний при спільному проживанні.

За час спільного проживання з відповідачем 01 вересня 2006 року в АДРЕСА_2 за спільні кошти було придбано житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями. Оскільки у них була сім'я, проживали спільно, то спільно і вирішили договір купівлі-продажу оформити на чоловіка ОСОБА_3 - відповідача по справі.

Після придбання будинку стали проводити у ньому капітальний ремонт, газифікували його, підвели водопостачання, зробили водовідведення, провели газове опалення, замінили вікна та двері, утеплили підлогу, добудували ванну кімнату, ганок, перекрили покрівлю, побудували камінну огорожу та інше. До 2009 року будівельні роботи були закінчені. Також придбали усі нові меблі, пральну машинку, газову плиту, газовий котел та інше. 13 жовтня 2006 року зареєструвались в належному будинку.

Відповідно до вимог Закону, а саме ст. 74 СК України вона має право на 1/2 частину спільно нажитого майна (житлового будинку, господарських будівель та споруд, іншого рухомого майна), оскільки, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Так, крім житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2, вартістю 118924 гривні ними в період спільного проживання з відповідачем було придбано таке майно: набір меблів для спальні вартістю 5000 гривень; набір меблів для кухні вартістю 7500 гривень; набір м'яких меблів для кухні вартістю 1500 гривень; набір меблів для вітальні вартістю 3000 гривень; меблі для ванної кімнати, ванна, вартістю 2000 гривень; пральна машина «Ардо» вартістю 1800 гривень; газова плита «Беко» вартістю 2100 гривень; котел газовий вартістю 4000 гривень, а всього на суму 145824 гривні.

Кожен з них має право на 1/2 частину спільно нажитого майна, як майна набутого за час спільного проживання, яке є об'єктом спільної сумісної власності і на яке поширюється положення глави 8 СК України - право спільної сумісної власності подружжя.

Проте відповідач таке право за нею не визнає.

Згідно довідки Родниківської сільської ради Уманського району Черкаської області передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,1563 га в АДРЕСА_2 на підставі рішення Родниківської сільської ради № 5-4/У від 20 грудня 2006 року. Державний акт відповідачем виготовлений та зареєстрований 18 квітня 2007 року.

Вважає, що має право на 1/2 частину цієї земельної ділянки. Відповідач за нею таке право на земельну ділянку, як і на будинок не визнає, тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Просить ухвалити рішення суду, яким визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку з прибудовою А та відповідною 1/2 частиною господарських будівель та споруд: гаражу В, сараю Г, погреба під Г, погреба Д, колодязя К, огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2 в АДРЕСА_2 та виділити 1/2 частину цього нерухомого майна їй в користування.

Визнати право власності на ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку з прибудовою А та відповідною 1/2 частиною господарських будівель та споруд: гаражу В, сараю Г, погреба під Г, погреба Д, колодязя К, огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2 в АДРЕСА_2 та виділити 1/2 частину цього нерухомого майна йому в користування.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки в АДРЕСА_2 та виділити 1/2 частину цієї земельної ділянки йому в користування.

Визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на 1/2 частину земельної ділянки в АДРЕСА_2 та виділити 1/2 частину цієї земельної ділянки їй в користування.

Виділити їй в користування набір меблів для кухні вартістю 7500 гривень, газову плиту «Беко», вартістю 2100 гривень, набір м'яких меблів для кухні вартістю 1500 гривень, пральну машину «Ардо», вартістю 1800 гривень, всього на суму 12900 гривень.

Відповідачу виділити в користування набір меблів для спальні вартістю 5000 гривень, набір меблів для вітальні, вартістю 3000 гривень, меблі для ванної кімнати, ванну, вартістю 2000 гривень, котел газовий вартістю 4000 гривень, всього на суму 14000 гривень.

Стягнути з відповідача на її користь різницю за перевищення частки в рухомому майні в сумі 550 гривень, судові витрати відповідно до наданих квитанцій.

В ході розгляду справи позивач звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог, та просить суд ухвалити рішення, яким визнати житловий будинок з прибудовою А, гараж В, сарай Г, погреб під Г, погреб Д, колодязь К, огорожа № 1, воріт з хвірткою № 2 в АДРЕСА_2, набір меблів для кухні вартістю 7500 гривень, газову плиту «Беко» вартістю 2100 гривень, набір м'яких меблів для кухні вартістю 1500 гривень, пральну машину «Ардо» вартістю 1800 гривень, набір меблів для спальні вартістю 5000 гривень, набір меблів для вітальні вартістю 3000 гривень, меблі для ванної кімнати, ванна 2000 гривень, котел газовий 4000 гривень об'єктом права спільної сумісної власності її, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, як майна нажитого в період спільного проживання жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою.

Визнати за нею ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з прибудовою А та відповідною 1/2 частиною господарських будівель та споруд: гаража В, сараю Г, погреба під Г, погреба Д, колодязя К, огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2 в АДРЕСА_2 та виділити 1/2 частину цього нерухомого майна їй в користування.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку з прибудовою А та відповідною 1/2 частиною господарських будівель та споруд: гаражу В, сараю Г, погреба під Г, погреба Д, колодязя К, огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2 в АДРЕСА_2 та виділити 1/2 частину цього нерухомого майна йому в користування.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки в АДРЕСА_2 та виділити 1/2 частину цієї земельної ділянки йому в користування.

Визнати за нею ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки в АДРЕСА_2 та виділити 1/2 частину цієї земельної ділянки їй в користування.

Виділити їй в користування набір меблів для кухні вартістю 7500 гривень, газову плиту «Беко» вартістю 2100 гривень, набір м'яких меблів для кухні вартістю 1500 гривень, пральну машину «Ардо» вартістю 1800 гривень, всього на суму 12900 гривень.

Відповідачу виділити в користування набір меблів для спальні вартістю 5000 гривень, набір меблів для вітальні вартістю 3000 гривень, меблі для ванної кімнати, ванна - 2000 гривень, котел газовий - 4000 гривень, всього на суму 14000 гривень.

Стягнути з відповідача на її користь різницю за перевищення частки в рухомому майні в сумі 550 гривень, судові витрати відповідно до квитанцій наданих суду.

Ухвалою суду було призначено експертизу по справі, після проведення якої позивач звернулася до суду із заявою про зменшення та уточнення позовних вимог, у якій просить суд визнати житловий будинок з прибудовою А, гараж В, сарай Г, погреб під Г, погреб Д, колодязь К, огорожу № 1, ворота з хвірткою № 2 в АДРЕСА_2, набір меблів для кухні, вартістю 7500 гривень, газову плиту «Беко» вартістю 2100 гривень, набір м'яких меблів для кухні вартістю 1500 гривень, пральну машину «Ардо»вартістю 1800 гривень, набір меблів для спальні вартістю 5000 гривень, набір меблів для вітальні вартістю 3000 гривень, меблі для ванної кімнати, ванна 2000 гривень, котел газовий - 4000 гривень об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як майна нажитого в період спільного проживання жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою.

Визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку з прибудовою А та відповідною 1/2 частиною господарських будівель та споруд: гаражу В, сараю Г, погреба під Г, погреба Д, колодязя К, огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2 в АДРЕСА_2.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку з прибудовою А та відповідною 1/2 частиною господарських будівель та споруд: гаражу В, сараю Г, погреба під Г, погреба Д, колодязя К, огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2 в АДРЕСА_2

Виділити ОСОБА_3 в користування набір меблів для спальні вартістю 5000 гривень, набір меблів для кухні вартістю 7500 гривень, набір м'яких меблів для кухні 1500 гривень, набір меблів для вітальні 3000 гривень, меблі для ванної кімнати, ванна - 2000 гривень, пральна машина «Ардо» - 1800 гривень, газова плита «Беко» - 2100 гривень, котел газовий - 4000 гривень, всього на суму 26900 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на її користь компенсацію за 1/2 частину цього спільно нажитого рухомого майна в розмірі 13450 гривень та витрати, відповідно до квитанцій.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні в повному об'ємі підтримала позовні вимоги, просить суд позов задоволити. Вважає, що житловий будинок з надвірним спорудами та іншими речами нею було придбано разом з відповідачем по справі у період спільного проживання, тому вона є законним власником половини цього майна. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється провести розподіл спільно нажитого майна, вимушена було звернутися до суду з вказаним позовом, який просить задоволити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Пояснив, що позивач та відповідач проживали однією сім'єю з 2003 року. У період спільного проживання ними було придбано житловий будинок АДРЕСА_2 Позивачем було надано письмові докази, які підтверджують, що вони після придбання вказаного будинку почали у ньому проживати разом, однією сім'єю.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач просить визнати житловий будинок з надвірними спорудами та меблі, що знаходяться у ньому, спільною власністю подружжя. Вважає, ці позовні вимоги необґрунтованим, оскільки житловий будинок було придбано його матір'ю за її кошти. Усі ремонтні роботи та умеблювання також проводилися за кошти матері. У зв'язку з тим, що мати перебувала за кордоном, придбаний будинок вони вимушені були зареєструвати на нього. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, позов вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Пояснила, що дійсно позивач та відповідач певний проміжок часу, а саме з весни 2003 року по лютий 2009 року, проживали разом, 21 лютого 2005 року повінчалися у Свято-Успенській церкві м. Умані Черкаської області. На її думку, вказані факти не можуть слугувати підставою для виникнення обов'язків та прав чоловіка та жінки, як подружжя. Позивач посилається на довідку РЕУ-2, яка, на її думку, є безпідставною, оскільки встановлення факту проживання однією сім'єю не є компетенцією РЕУ. У відповідності до чинного законодавства шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану або рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу. Посилання позивача на рішення суду від 19 жовтня 2011 року є безпідставним, оскільки у цьому провадженні не ставилося питання встановлення факту проживання однією сім'єю, тому офіційний статус проживання однією сім'єю фактично не встановлено. Під час розгляду цієї справи був відтворений технічний запис судового засідання по справі № 2-125-10, де позивачем зазначено, що дохід у неї був невеликий і власних коштів на придбання будинку вона не мала, а тому купити житловий будинок вона не змогла б. Свідки в судовому засіданні також підтвердили, що будинок було придбано за кошти матері відповідача. На її думку, в судовому засіданні було доведено, що житловий будинок та земельна ділянка, на якій він розташований, є власністю матері відповідача, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що позивач та відповідач протягом півтора року з 2004 року проживали у нього, а з 2005 року до 2006 року проживали у матері позивача. Позивач та відповідач для спільного користування нічого не купували, оскільки не мали коштів. Матеріально їх підтримував він та мати позивача. Дійсно, з 2005 року почали пошук будинку, але купувати його мали для матері відповідача. Завдаток за будинок передавав відповідач, позивач при цьому присутня не була. Позивач та відповідач разом нічого не купували для будинку та спільно не проводили ніяких ремонтних робіт. Перед новим 2006 роком позивач та відповідач в'їхали проживати у вказаний будинок № 117 по вулиці Київській в с. Родниківка Уманського району, але не як власники. Відповідач лише виконував обов'язок охоронника, а позивач як його співмешканка. Будинок було оформлено на відповідача, оскільки фактичний власник будинку - мати відповідача, перебувала за межами району і не могла приїхати, тому, щоб не гаяти час, і було зареєстровано будинок на відповідача. Сторони розійшлися у лютому 2009 року.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що був попереднім власником будинку АДРЕСА_2 Будинок приходили оглядати відповідач та ОСОБА_5 Завдаток вони давали в середині серпня і говорили, що купують будинок для матері відповідача. Останньої не було на місці і вона просила зачекати з купівлею, але оскільки ціни на нерухомість постійно коливалися, він не мав можливості чекати її приїзду. Кошти передавалися відповідачем в приміщенні центрального відділення Приватбанку. Позивач при цьому присутня не була. Оформленням будинку займався лише відповідач.

Експерт ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що з січня 2010 року працює експертом і проводив експертизу по вказаній справі у відповідності до ухвали суду. Висновок вважає обґрунтованим, не заперечує проти можливих технічних описок у ньому. Зазначив, що невідповідність у зазначеній площі наявна через те, що до загальної площі будинку не входить площа літніх прибудов.

Спеціаліст ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є завідуючою архіву Уманського відділку ЧООБТІ. На житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 заведено інвентаризаційну справу. Згідно рішення суду від 29 березня 2010 року право власності на цей будинок зареєстровано за ОСОБА_9. Спочатку власником зазначена ОСОБА_10, потім, після укладення договору купівлі-продажу, за ОСОБА_3, а після винесення судового рішення 29 березня 2010 року право власності перереєстровано на ОСОБА_9 Остання інвентаризація по вказаному будинковолодінню була проведена 26 квітня 2010 року за заявою ОСОБА_9 з метою реєстрації права власності за рішенням суду.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, вислухавши свідків, спеціаліста, експерта та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Судом достовірно встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_2 було придбано у 2006 році.

Згідно технічного паспорту, складеного 26 квітня 2010 року власником житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_9. Зазначений факт також був підтверджений в судовому засіданні спеціалістом ОСОБА_8

В ході розгляду справи було здійснено прослуховування звукозапису судового засідання по цивільній справі № 2-125-10, під час якого позивачем ОСОБА_2 було надано пояснення, що вона не має достатнього доходу для придбання нею житла.

На думку суду позивачем не було надано достатньо доказів в підтвердження позовних вимог, тому суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 60, 62, 74 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Б. Коваль