Справа № 308/3915/14-ц
Провадження № 2-о/308/133/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

з участю заявниці
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Ужгород
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересовані особи Ужгородське
міськрайонне управління юстиції та
Середнянська селищна рада
Ужгородського району про встановлення
юридичних фактів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою, де
заінтересовані особи Ужгородське
міськрайонне управління юстиції та
Середнянська селищна рада
Ужгородського району про встановлення
юридичних фактів. В заяві посилається
на те, що згідно договору дарування від
21 лютого 1987 року, посвідченого
державним нотаріусом Ужгородської
районної державної нотаріальної
контори Ердиш К.Ф. за реєстровим № 347,
ОСОБА_3 подарував, а донька ОСОБА_1
прийняла у дар жилий будинок з
надвірними спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_1. Право власності згідно
вказаного договору дарування
зареєстровано 21 лютого 1987 року
Ужгородським МБТІ за реєстровим № 642.
ОСОБА_1 є її дівочим прізвищем, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу від 22 лютого 1997 року,
виданим Середнянською селищною радою
Ужгородського району, актовий запис
про шлюб № 3. У договорі дарування від 21
лютого 1987 року її ім'я вказано як
ОСОБА_1, а по батькові - ОСОБА_1. Її ім'я
ОСОБА_1 зазначено в свідоцтві про
укладення шлюбу від 22 лютого 1997 року та
свідоцтві про народження від 12 вересня
1964 року. Однак, по батькові в свідоцтві
про укладення шлюбу вона ОСОБА_1, а в
свідоцтві про народження - ОСОБА_1.
Згідно паспорту громадянина України
серії НОМЕР_1, виданого Ужгородським РВ
УМВС України в Закарпатській області 17
червня 1999 року, її ім'я пишеться як
ОСОБА_1, а по батькові - ОСОБА_1. Різниця у
написані в свідоцтві про народження,
свідоцтві про укладення шлюбу та
договорі дарування її ім'я та по
батькові в одну літеру (-и, -і) є
наслідком довільного перекладу з
російської мови на українську.

Будучи власником нерухомого майна -
житлового будинку в АДРЕСА_1, вона не
може реалізувати свого законного права
власника, зокрема, відчужити таке,
оскільки, в паспорті громадянина
України внаслідок перекладу з
російської мови на українську одна
літера її імені та одна літера по
батькові відрізняється від
відповідного написання, що міститься в
договорі дарування від 21 лютого 1987
року. Додатковим доказом її прав на
вказаний житловий будинок, що був
подарований їй її батьком, є державний
акт про право приватної власності на
землю площею 0.41 га в смт. Середнє,
цільове призначення якої - для
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого підсобного
господарства, де її ім'я та по батькові
зазначені вірно - ОСОБА_1.

Як вбачається з відповідної відмітки,
що міститься на сторінці 8 її паспорту
громадянина України, її донькою є
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Між тим, у
свідоцтві про народження її доньки
серії НОМЕР_2, виданому 19 червня 1998 року
Середнянською селищною радою
Ужгородського району, вказано її ім'я
як ОСОБА_1, так само як і в свідоцтві про
укладення шлюбу. Різниця в написанні
відповідної літери її імені
перешкоджає доньці ОСОБА_5 отримати
закордонний паспорт для виїзду за
кордон, оскільки, її згоду на
виготовлення паспорту доньці та на її
виїзд за корон нотаріус оформляє
згідно її паспорту громадянина
України, в якому вона ОСОБА_1, а згідно
свідоцтва про народження матір'ю
ОСОБА_5 є ОСОБА_1.

Просить суд: встановити факт
належності ОСОБА_1, дівоче прізвище
ОСОБА_1, правовстановлюючого документу
- договору дарування жилого будинку з
надвірними спорудами в АДРЕСА_1 від 21
лютого 1987 року, укладеного між ОСОБА_3
та ОСОБА_1, зареєстрованого державним
нотаріусом Ужгородської районної
державної нотаріальної контори Ердиш
К.Ф. за реєстровим № 347, реєстраційний
напис Ужгородського МБТІ № 642 від 21
лютого 1987 року; встановити, що ОСОБА_1,
якій належить паспорт громадянина
України серії НОМЕР_1, виданий 17 червня
1999 року Ужгородським РВ УМВС України в
Закарпатській області, є тією ж особою,
що зазначена в свідоцтві про
народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3,
виданого Середнянською сільською
радою Перечинського району 12 вересня
1964 року; встановити, що ОСОБА_1, якій
належить паспорт громадянина України
серії НОМЕР_1, виданий 17 червня 1999 року
Ужгородським РВ УМВС України в
Закарпатській області, є дружиною
ОСОБА_8 згідно свідоцтва про укладення
шлюбу серії НОМЕР_4, виданого
Середнянською селищною радою
Ужгородського району 22 лютого 1997 року;
встановити, що ОСОБА_1, якій належить
паспорт громадянина України серії
НОМЕР_1, виданий 17 червня 1999 року
Ужгородським РВ УМВС України в
Закарпатській області, є матір'ю
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва
про народження серії НОМЕР_2, виданого
Середнянською селищною радою
Ужгородського району 19 червня 1998 року.

В судовому засіданні заявниця свої
вимоги підтримала повністю
посилаючись на викладені в письмовій
заяві обставини і просить заяву
задовольнити.

Представник Ужгородського МРУЮ в
судове засідання не з'явився. Подав
клопотання в якому просить розглядати
справу без участі представника
Ужгородського МРУЮ та залишає справу
на розгляд суду.

Представник Середнянської селищної
ради в судове засідання не з'явився.
Селищний голова надіслав лист в якому
просить розглядати справу без
представника селищної ради та проти
задоволення заяви не заперечує.

Дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно паспорта громадянина України
серії НОМЕР_1 заявниця значиться як
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка смт.
Середнє Ужгородського району
Закарпатської області, України (а.с. 5, 6).

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_3 від 12 вересня 1964 року, заявниця
значиться як ОСОБА_1 (а.с. 7).

З свідоцтва про укладення шлюбу серії
НОМЕР_4 від 22 лютого 1997 року, виданого
Середнянською селищною радою
Ужгородського району, актовий запис за
№ 3, вбачається, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, було зареєстровано шлюб
та після укладення шлюбу дружині
присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до договору дарування від 21
лютого 1987 року, посвідченого державним
нотаріусом Ужгородської районної
державної нотаріальної контори Ердиш
К.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 347,
ОСОБА_3 подарував, а донька ОСОБА_1
прийняла у дар жилий будинок з
надвірними спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_1. Згідно реєстраційного напису
право власності на підставі вказаного
договору дарування зареєстровано 21
лютого 1987 року Ужгородським МБТІ в
реєстрову книгу за № 642 (а.с. 9, 10).

Державним актом на право приватної
власності на землю серії НОМЕР_6 від 08
жовтня 2001 року стверджується, що ОСОБА_1
передано у приватну власність земельна
ділянка площею 0.41 га, що розташована на
території Середнянської селищної ради
для обслуговування житлового будинку
та ведення особистого підсобного
господарства (а.с. 12).

З диплому серії НОМЕР_5 від 27 червня 1987
року вбачається, що цей диплом виданий
ОСОБА_1 в тому, що вона в 1987 році
закінчила Ужгородський державний
університет (а.с. 13).

Частиною 1 ст. 234 ЦПК України
передбачено, що окреме провадження - це
вид непозовного цивільного
судочинства, в порядку якого
розглядаються цивільні справи про
підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 235 ЦПК України під час
розгляду справ окремого провадження
суд сприяє у здійсненні та охороні
гарантованих Конституцією і законами
України прав, свобод чи інтересів
фізичних або юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту: 1) родинних відносин між
фізичними особами; 2) перебування
фізичної особи на утриманні; 3)
каліцтва, якщо це потрібно для
призначення пенсії або одержання
допомоги по загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню; 4)
реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу,
усиновлення; 5) проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу; 6)
належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті; 7) народження особи в
певний час у разі неможливості
реєстрації органом державної
реєстрації актів цивільного стану
факту народження; 8) смерті особи в
певний час у разі неможливості
реєстрації органом державної
реєстрації актів цивільного стану
факту смерті; 9) смерті особи, яка
пропала безвісти за обставин, що
загрожували їй смертю або дають
підстави вважати її загиблою від
певного нещасного випадку внаслідок
надзвичайних ситуацій техногенного та
природного характеру.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України
у судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

За змістом ч. 3 ст. 256 ЦПК України справи
про встановлення факту належності
особі паспорта, військового квитка,
квитка про членство в об'єднанні
громадян, а також свідоцтв, що їх
видають органи державної реєстрації
актів цивільного стану, судовому
розгляду в окремому провадженні не
підлягають.

Як роз'яснено в п. 12 Постанови Пленуму
Верховного суду № 5 від 31 березня 1995
року «Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», заяви про встановлення
факту належності особі вироку або
рішення суду, квитка про членство в
об'єднанні громадян, військового
квитка, посвідчення до ордена або
медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх
видають органи реєстрації актів
громадянського стану, та інших
документів, що посвідчують особу, не
підлягають розгляду в порядку,
передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці
питання вирішуються органом, який
видав документ. Судами також не
встановлюється тотожність особи.

Разом з тим, відділи державної
реєстрації актів цивільного стану
вносять зміни до актових записів
цивільного стану. (ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про державну реєстрацію актів
цивільного стану»). Внесення змін до
актового запису цивільного стану
проводиться відповідним органом
державної реєстрації актів цивільного
стану за наявності достатніх підстав
(ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну
реєстрацію актів цивільного стану»). У
разі відмови у внесенні змін до
актового запису цивільного стану у
висновку вказуються причини відмови та
зазначається про можливість її
оскарження в судовому порядку (ч. 3 ст. 22
Закону України «Про державну
реєстрацію актів цивільного стану»).

Зміни до актового запису цивільного
стану вносяться відділом державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем зберігання відповідного
актового запису.

Після внесення змін до актового запису
цивільного стану заявнику повторно
видається свідоцтво про державну
реєстрацію акта цивільного стану (ч. 6
ст. 22 Закону України «Про державну
реєстрацію актів цивільного стану»). На
свідоцтві проставляється штамп
«Повторно». Свідоцтво про державну
реєстрацію, подане заявником для
внесення змін, анулюється та
знищується у встановленому порядку (п.
2.22 Правил внесення змін до актових
записів цивільного стану, їх
поновлення та анулювання, затверджених
наказом Міністерства юстиції України
від 12 січня 2011 № 96/5, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 14 січня
2011 року за № 55/18793).

Зміни вносяться в паперові носії
актових записів цивільного стану та
одночасно до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян відповідно
до Порядку ведення Державного реєстру
актів цивільного стану громадян,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.08.2007 р. № 1064 (п.п.
1.17 та 2.16 Правил внесення змін).

Заява про внесення змін до актового
запису цивільного стану подається до
відповідного органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем проживання заявника, а у
випадках, передбачених законодавством,
- за місцем зберігання актового запису
цивільного стану. Заява подається при
пред'явленні заявником паспорта або
паспортного документа (ч. 3 ст. 22 Закону
України «Про державну реєстрацію актів
цивільного стану», п. 2.1 Правил внесення
змін).

Відділ державної реєстрації актів
цивільного стану не вправі відмовити
громадянину в прийнятті та розгляді
заяви про внесення змін (п. 2.3 Правил
внесення змін).

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57?60
ЦПК України.

Враховуючи наведене та ту обставину, що
всі дані, крім наведених розбіжностей
співпадають та встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу - договору дарування
житлового будинку, має для ОСОБА_1
юридичне значення, суд вважає, що
вимоги заявниці в цій частині слід
задовольнити, а в задоволенні решти
вимог заяви відмовити.

Тому, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 209, 212-215, 234,
235, 256 ЦПК України, Законом України «Про
державну реєстрацію актів цивільного
стану», Правилами внесення змін до
актових записів цивільного стану, їх
поновлення та анулювання, затверджених
наказом Міністерства юстиції України
від 12.01.2011 р. № 96/5 суд,

Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_1,
дівоче прізвище ОСОБА_1,
правовстановлюючого документу -
договору дарування жилого будинку з
надвірними спорудами в АДРЕСА_1 від 21
лютого 1987 року, укладеного між ОСОБА_3
та ОСОБА_1, зареєстрованого державним
нотаріусом Ужгородської районної
державної нотаріальної контори Ердиш
К.Ф. в реєстрі за № 347, реєстраційний
напис Ужгородського МБТІ № 642 від 21
лютого 1987 року.

В задоволенні решти заявлених вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Сарай А.І.