У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Маляренка А.В., Писаної Т.О., Нагорняка
В.А., Юровської Г.В.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області від 08 травня 2014
року та рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 25 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ
«УкрСиббанк») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 18 січня
2007 року між ним та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір № 0, згідно з
умовами якого банк надав останньому
кредит у розмірі 15 тис. доларів США
строком до 16 січня 2017 року зі
сплатою 13,3 % річних.

На забезпечення виконання умов
кредитного договору 18 січня 2007
року між банком та ОСОБА_7 укладено
договір поруки.

30 березня 2009 року між банком та ОСОБА_6
укладено додаткову угоду № 1 до
кредитного договору, якою сторони
погодили зміну кінцевого терміну
повернення кредиту - не пізніше 16 січня
2027 pоку, а також погодили зміни до
графіка погашення кредиту (перенесення
строків виконання зобов'язань
позичальником).

Відповідач належним чином взяті на
себе зобов'язання не виконав, у зв'язку
з чим за кредитним договором
утворилася заборгованість, що станом
на 05 липня 2013 року склала 114 814 грн 55 коп.,
з якої: 92 978 грн 49 коп. −? заборгованість
за кредитом; 19 316 грн 68 коп. −?
заборгованість за відсотками; 543 грн 12
коп. - пеня за прострочення сплати
кредиту; 1976 грн 26 коп. - пеня за
прострочення сплати відсотків.

ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути
вказану заборгованість солідарно з
відповідачів.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області

від 08 травня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 114 814 грн 55 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 25 червня

2014 року рішення Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області

від 08 травня 2014 року у частині
стягнення судових витрат змінено. В
іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга має бути задоволена з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов банку, суди
керувалися тим, що заборгованість за
кредитним договором підлягає
стягненню з відповідачів у солідарному
порядку відповідно до вимог ст. ст. 1054,
554 ЦК України.

Із такими висновками судів погодитися
не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Встановлено, що 18 січня 2007 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк», правонаступником
якого є ПАТ «УкрСиббанк», та
ОСОБА_6 укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0, згідно з п.
п. 1.1, 1.2.2, 1.3.2 якого банк надав
останньому кредит у розмірі 15 тис.
доларів США зі сплатою 13,3 % річних
строком до 16 січня 2017 року (а. с. 5−?14).

На забезпечення виконання ОСОБА_6 умов
вказаного договору 18 січня 2007
року між банком та ОСОБА_7 укладено
договір поруки. Згідно з п. 2.1 договору
поруки кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови основного
договору з боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя (а. с. 32−?33).

30 березня 2009 року між банком та ОСОБА_6
укладено додаткову угоду № 1 до
договору про надання споживчого
кредиту від 18 січня 2007 року №
0, якою сторони погодили зміну
кінцевого терміну повернення кредиту -
не пізніше 16 січня 2027 pоку, а також
погоджено зміни до схеми погашення
кредиту (перенесення строків виконання
зобов'язань позичальником) (а. с. 15−?16).

Згідно з наданим банком розрахунком
заборгованість ОСОБА_6 за договором про
надання споживчого кредиту від 18 січня
2007 року № 0 станом на 05
липня 2013 року склала 114 814 грн 55 коп., з
якої: 92 978 грн 49 коп. −? заборгованість
за кредитом; 19 316 грн 68 коп. −?
заборгованість за відсотками; 543 грн 12
коп. - пеня за прострочення сплати
кредиту; 1976 грн 26 коп. - пеня за
прострочення сплати відсотків
(а. с. 21−?31).

11 жовтня 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області з клопотання про
витребування у позивача оригіналу
додаткової угоди № 1 до договору про
надання споживчого кредиту від 18 січня
2007 року № 0 та змінену схему
погашення кредиту (а. с. 66).

У заяві від 20 листопада 2013 року
представник ПАТ «УкрСиббанк» зазначав,
що оригінали витребуваних документів
знаходяться в архіві у м. Києві
у зв'язку з чим їх отримання займає
певний час (а. с. 77). У наступному
судовому засіданні позивачем було
надано копію додаткової угоди № 1 до
договору про надання споживчого та
копію графіка платежів (а. с. 88−?97).

У судовому засіданні від 25 грудня 2013
року представник відповідачів - ОСОБА_8,
яка діяла на підставі довіреності,
звернулася до суду з клопотанням про
витребування доказів, акцентуючи увагу
суду на тому, що відповідачі додаткових
угод не укладали, у присутності
нотаріуса ніяких договорів не
підписували, а тому виникає
необхідність у витребуванні
оригіналів цих документів для
призначення у подальшому
почеркознавчої експертизи. Просила
витребувати у ПАТ «УкрСиббанк»
оригінал додаткової угоди від 30
березня 2009 року, додаток № 1 до цієї
угоди та зобов'язати позивача надати
розрахунок заборгованості;
витребувати у приватного нотаріуса
ОСОБА_9 оригінал договору іпотеки та
реєстр нотаріальних дій від 30 березня
2009 року.

Ухвалою Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 25
грудня 2013 року вказане клопотання
задоволено.

22 квітня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду першої інстанції з клопотанням
про призначення почеркознавчої
експертизи з метою встановлення: ким
виконані підписи у додатковій угоді № 1
від 30 березня 2009 року - позичальником
ОСОБА_6 або іншою особою (а. с. 163).

Ухвалою Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 22
квітня 2014 року у задоволенні
клопотання ОСОБА_6 про призначення
почеркознавчої експертизи відмовлено
у зв'язку з безпідставністю.

При цьому із матеріалів справи
вбачається, що оригінал додаткової
угоди № 1 до договору про надання
споживчого кредиту від 18 січня
2007 року № 0 надано суду
апеляційної інстанції після ухвалення
08 травня 2014 року Южноукраїнським
міським судом Миколаївської області
рішення про задоволення позову банку
(а. с. 213).

26 червня 2014 року ОСОБА_6 повторно
звертався вже до суду апеляційної
інстанції з клопотанням про
призначення судової почеркознавчої
експертизи, у задоволенні якого
ухвалою суду від 25 червня 2014 року
відмовлено, і в цей же день
постановлено ухвалу про залишення
рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 08
травня 2014 року без змін (а. с.
224−?225).

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є
надзвичайно важливим при розгляді
справ, оскільки він гарантує, що
сторона незалежно від рівня її фахової
підготовки та розуміння певних вимог
цивільного судочинства матиме змогу
забезпечити захист своїх інтересів
шляхом отримання допомоги суду у
вирішенні тих питань, які вона сама з
об'єктивних причин не може вирішити, як
у випадку з вирішенням питань, що
потребують спеціальних знань у певній
галузі.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі. Особи, які беруть
участь у справі, мають право подати
суду питання, на які потрібна відповідь
експерта. При цьому суд має мотивувати
відхилення питань осіб, які беруть
участь у справі.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 липня 1995 року № 8
«Про судову експертизу в кримінальних
і цивільних справах» призначення
експертизи в цивільних справах
допускається як під час судового
розгляду, так і в процесі підготовки до
нього. У разі коли необхідність
експертного висновку обумовлена
обставинами, викладеними у позовній
заяві, чи поданими доказами, суддя має
призначати експертизу, як правило, при
підготовці справи до судового
розгляду, враховуючи при цьому думку
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Суди не надали вказаному факту
належної оцінки та не вирішили питання
про застосування ст. 143 ЦПК України.

Суди не виконали обов'язку,
встановленого ч. 4 ст. 10 ЦПК України.
Фактичні обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи,
повністю не встановлені, оскільки
питання волевиявлення учасника
правочину є обов'язковою вимогою для
чинності правочину і має значення для
визначення розміру заборгованості.

Крім того, судами не встановлено, чи
дотримано банком умови п. 2.1 договору
поруки щодо обов'язкової згоди
поручителя на зміни умови основного
договору, внаслідок чого збільшується
обсяг відповідальності поручителя та
чи укладалася відповідна додаткова
угода до договору поруки. Тобто не
врахована правова позиція, викладена у
постанові Верховного Суду України від
18 червня 2012 року у справі № 6-73цс12.

Судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України вони
мають бути скасовані з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347, 349
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7
задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 08
травня 2014 року та рішення апеляційного
суду Миколаївської області від 25
червня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк Т.О. Писана Г.В. Юровська