АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 594/692/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Губіш О.А. Провадження №
22-ц/789/994/14 Доповідач - Костів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьма Р. М., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю - представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Золота Нива» на
рішення Борщівського районного суду
від 17 липня 2014 року по цивільній справі
за позовом ТзОВ «Золота Нива» до
ОСОБА_1, третя особа - реєстраційна
служба Борщівського районного
управління юстиції Тернопільської
області про визнання недійсною угоди
про дострокове розірвання договору
оренди землі,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року ТзОВ «Золота Нива»
звернулося до Борщівського районного
суду з позовною заявою до ОСОБА_1, третя
особа без самостійних вимог -
реєстраційна служба Борщівського
районного управління юстиції
Тернопільської області про визнання
недійсною угоди про дострокове
розірвання договору оренди землі.

Заявлені вимоги позивач мотивував тим,
що реалізуючи мету підприємства -
ведення сільськогосподарської
діяльності, орендує земельні ділянки
сільськогосподарського призначення. 02
вересня 2008 року з відповідачем було
укладено договір оренди №431 належної
останньому земельної ділянки площею 1.37
га, що знаходиться на території
Заліської сільської ради. В квітні 2014
року новий директор дізнався, що
попередній директор товариства
«Золота Нива» ОСОБА_2 з перевищенням
повноважень 26 серпня 2013 року уклав із
відповідачем угоду про дострокове
розірвання договору оренди землі, яка
не була схвалена товариством. Просив
позов задоволити та визнати угоду
недійсною.

Рішенням Борщівського районного суду
Тернопільської області від 17 липня 2014
року у задоволенні вищезазначеного
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Золота
Нива» просить рішення суду першої
інстанції скасувати і ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, зазначає, що колишній директор
ТзОВ «Золота Нива» ОСОБА_2, відповідно
до положень статуту товариства, не мав
повноважень на укладення угоди про
дострокове розірвання договору оренди
землі, а тому така угода є недійсною, з
підстав, передбачених ст.ст.215, 241 ЦК
України.

В судовому засіданні представник
апелянта - Мичка С.В. апеляційну скаргу
підтримав, зіславшись на мотиви
викладені в ній.

Представник позивача Лучка Р.М. проти
апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до положень ст.2 Закону
України «Про оренду землі» відносини,
пов'язані з орендою землі, регулюються
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України, цим Законом, законами
України, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до них, а
також договором оренди землі.

Статтею ст.1 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що договір оренди
землі може бути розірваний за згодою
сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що
02 вересня 2008 року між ТзОВ «Золота
Нива» та ОСОБА_1 укладено договір
оренди землі №431, за умовами якого
останній передавав ТзОВ «Золота Нива»
в платне користування, строком на 10
років, земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
площею 1.37 га, розташовану на території
Заліської сільської ради Борщівського
району Тернопільської області.

Державну реєстрацію цього договору
проведено 15 січня 2009 року.

26 серпня 2013 року між сторонами, за
взаємною згодою, укладено угоду про
дострокове розірвання договору оренди
№431 від 02 вересня 2008 року.

Від імені ТзОВ «Золота Нива» дану угоду
підписав директор ОСОБА_2, якого
рішенням №34 загальних зборів
учасників від 03 лютого 2014 року
відкликано з займаної посади, а новим
директором обрано ОСОБА_5

В червні 2014 року товариство «Золота
Нива» звернулося до суду з позовом про
визнання недійсною угоди про
дострокове розірвання договору оренди
землі, посилаючись на те, що колишній
директор товариства ОСОБА_2 не мав
повноважень на укладення такої угоди,
оскільки відповідно до вимог статуту
товариства не отримав попередньої
згоди загальних зборів учасників на
припинення договору оренди земельної
ділянки.

Крім того вказали, що відповідач ОСОБА_1
знав про наявні обмеження, оскільки в
договорі оренди земельної ділянки
зазначено про те, що директор
товариства діє на підставі статуту і
відповідно фізична особа могла
ознайомитись із змістом статуту.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні пред'явленого позову,
виходив з недоведеності товариством
того, що укладаючи спірну угоду
відповідач ОСОБА_1 знав або міг знати
відомості про обмеження повноважень
директора ТзОВ «Золота Нива» щодо
укладення такої угоди.

Такий висновок суду є обґрунтований.

Згідно ст.129 Конституції України однією
з основних засад судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.92 ЦК України юридична
особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної
особи встановлюється установчими
документами та законом.

У випадках, встановлених законом,
юридична особа може набувати цивільних
прав та обов'язків і здійснювати їх
через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

У відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Якщо члени органу юридичної особи та
інші особи, які відповідно до закону чи
установчих документів виступають від
імені юридичної особи, порушують свої
обов'язки щодо представництва, вони
несуть солідарну відповідальність за
збитки, завдані ними юридичній особі.

03 лютого 2010 року між ТзОВ «Золота Нива»
та ОСОБА_2 укладено трудовий контракт,
згідно умов якого останнього найнято
на посаду директора господарства.

Згідно п.2 Додаткового договору №3 до
трудового контракту строк дії
контракту продовжено за взаємною
згодою сторін до 03 лютого 2014 року.

Пунктом п.17.1.1 ст.17 статуту передбачено,
що виконавчим органом товариства є
директор товариства.

Відповідно до п.17.3.16 ст.17 статуту
директор має право вчиняти дії,
спрямовані на припинення товариством
договорів оренди земельних ділянок
(землі) всіх форм власності лише за
згодою загальних зборів товариства.

В Єдиний державний реєстр юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців не
вносились відомості про наявність
обмежень в директора ТзОВ «Золота
Нива» ОСОБА_2 щодо представництва від
імені юридичної особи з третіми
особами. Лише з призначенням, з 04 лютого
2014 року, нового директора товариства
ОСОБА_6 такі відомості до Єдиного
державного реєстру були внесені.

Статтею 19 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» встановлено
порядок внесення змін до відомостей
про юридичну особу, які містяться в
Єдиному державному реєстрі.

В ч.3 ст.18 вказаного Закону зазначено,
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, не були до нього внесені, вони
не можуть бути використані в спорі з
третьою особою, крім випадків, коли
третя особа знала або могла знати ці
відомості.

Отже, твердження апелянта про те, що
колишній директор ОСОБА_2, укладаючи
угоду про дострокове розірвання
договору оренди землі, діяв з
перевищенням своїх повноважень і це є
підставою для визнання такої угоди
недійсною, є необґрунтованими,
оскільки встановлені в п.17.3.16 ст.17
статуту товариства обмеження щодо
представництва від імені юридичної
особи не були внесені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, хоча, в силу
Закону, підлягали внесенню в даний
реєстр.

Крім того, відповідач не знав і не міг
знати про такі відомості, оскільки при
укладенні чи припиненні договору
оренди землі до угоди не додавалась
виписка із статуту щодо повноважень
директора товариства.

Виходячи з вищенаведеного та меж
доводів апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції вірно встановив
обставини справи та ухвалив законне та
обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Золота
Нива» - відхилити.

Рішення Борщівського районного суду
Тернопільської області від 17 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів