Справа № 483/1045/14-ц
Провадження №2/483/371/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд
Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря - Басової Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - управління Держземагентства в
Очаківському районі Миколаївської
області, про визнання права власності
на земельну ділянку, -

В С Т А Н О
В И В :

19 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, предметом якого є:
визнання за позивачем права власності
на земельну ділянку площею 0, 11 га для
обслуговування житлового будинку в
АДРЕСА_1, що був виділений рішенням
Куцурубської сільської ради №24 від 31
травня 1994 року громадянину ОСОБА_2 та
переданий у дар позивачу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1
зазначив, що рішенням Куцурубської
сільської ради №24 від 31.05.1994 року
відповідачу у справі - ОСОБА_2, було
виділено у приватну власність земельну
ділянку для обслуговування житлового
будинку площею 0, 11 га. 31 травня 1995 року
Державний акт на земельну ділянку був
зареєстрований у книзі записів
державних актів за № 481. У 2003 році
відповідач подарував позивачу
зазначену земельну ділянку та
розташований на ній житловий будинок.
При цьому, договір дарування будинку
був зареєстрований в Очаківському
районному бюро технічної
інвентаризації, а державний акт на
земельну ділянку позивач так і не
отримав. У зв'язку з тим, що визнати
належне позивачу право власності на
земельну ділянку в позасудовому
порядку виявилося неможливим, ОСОБА_1
звернувся з позовом до суду.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити з підстав,
викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав до суду письмову заяву,
в якій справу просив розглядати за його
відсутності, проти задоволення позову
не заперечував.

Третя особа - управління
Держземагентства в Очаківському
районі Миколаївської області, свого
представника в судове засідання не
направила, надала письмову заяву про
розгляд справи без участі її
представника, в якій також зазначила,
що проти позову не заперечує.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи письмові докази, суд
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22 грудня 2003 року
між ОСОБА_2, з одного боку, та ОСОБА_1, з
другого боку, був укладений договір
дарування жилого будинку, посвідчений
приватним нотаріусом Очаківського
районного нотаріального округу, ОСОБА_3
Згідно з договором, ОСОБА_1 прийняв у
дар житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 5). 29
грудня 2003 року право власності ОСОБА_1
зареєстровано Очаківською районної
філією Миколаївського міжміського
бюро технічної інвентаризації, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, копію якого долучено до
матеріалів справи (а.с. 6). 22 грудня 2003
року ОСОБА_1 прийняв у дар від ОСОБА_2
земельну ділянку розміром 0, 11 га для
обслуговування житлового будинку,
розташовану по АДРЕСА_1. В
підтвердження до матеріалів справи
долучено копію нотаріально
посвідченого договору дарування
земельної ділянки (а.с. 7).

Згідно з Державним актом на право
приватної власності на землю IV-МК №024048,
спірна земельна ділянка виділена
відповідачу - ОСОБА_2, на підставі
рішення Куцурубської сільської ради
народних депутатів 31 травня 1994 року №24
для обслуговування житлового будинку
(а.с. 4).

На письмове звернення ОСОБА_1 до
управління Держземагентства в
Очаківському районі Миколаївської
області, позивач отримав роз'яснення
про необхідність вирішення питання про
право власності в судовому порядку,
оскільки державний акт на право
приватної власності на землю виданий
на ім'я ОСОБА_2 (а.с. 8).

За змістом отриманої на запит суду
Інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, право власності на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстроване за ОСОБА_1. Інформація
щодо наявності обтяжень зазначеного
нерухомого майна відсутня.

Згідно з Інформаційною довідкою з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого
майна - земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1, відомості відсутні.

Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд
виходить з такого.

До 02.05.2009 року документом, що
посвідчував право власності на
земельну ділянку незалежно від
способу набуття власником такого
права, виступав виключно державний акт.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 02.04.2002 року №449 було затверджено
форму державного акта на право
власності на земельну ділянку.
Державний акт вказаної форми видавався
як фізичним, так і юридичним особам
державними органами земельних
ресурсів при місцевих державних
адміністраціях або органах місцевого
самоврядування, підписувався головою
місцевої державної адміністрації або
органу місцевого самоврядування, а
також начальником державного органу
земельних ресурсів.

З 01.01.2013 року право власності на
земельну ділянку посвідчується на
загальних підставах посвідчення права
власності на об'єкти нерухомого майна,
тобто свідоцтвом про право власності,
що видає державний реєстратор прав з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Відповідно до п.п. 9, 10 п. 37 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№868 від 17.10.2013 року, документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення речових прав на нерухоме
майно, є, зокрема, державний акт на
право приватної власності на землю,
державний акт на право власності на
землю, державний акт на право власності
на земельну ділянку, державний акт на
право постійного користування землею
або рішення суду, що набрало законної
сили, щодо права власності та інших
речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням положень частини першої
статті 15 та статті 392 ЦК власник майна
має право пред'явити позов про визнання
його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Виходячи зі змісту наведених норм
права, потреба в такому способі захисту
права власності виникає тоді, коли
наявність суб'єктивного права власника
не підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або ними оспорюється.

Зазначена правова позиція висловлена
Пленумом Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 37 Постанови №5 від 07.02.2014 року
«Про судову практику в справах про
захист прав власності та інших речових
прав».

Суд вирішує питання про правомірність
набуття позивачем права власності та
враховує, що воно набувається на
підставах, які не заборонені законом,
зокрема на підставі правочинів. При
цьому діє презумпція правомірності
набуття права власності на певне майно,
яка означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом
(стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Проте, якщо права на нерухоме майно
підлягають державній реєстрації, то
право власності у набувача виникає з
дня такої реєстрації відповідно до
закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням
положення про дію закону в часі на
момент виникнення спірних
правовідносин (стаття 5 ЦК).

До державної реєстрації права
власності за новим набувачем покупець
за договором про відчуження майна,
виконаним сторонами, не має права
розпоряджатися цим майном, оскільки
право власності на нього зберігається
за продавцем, проте має право на захист
свого володіння на підставі статті 396
ЦК. Однак, після оплати вартості
проданого майна і передання його
покупцеві, але до державної реєстрації
переходу права власності, продавець
також не має права ним розпоряджатися,
оскільки це майно є предметом
виконаного продавцем зобов'язання, яке
виникло з договору про відчуження
майна (пункт 1 частини першої статті 346
ЦК), а покупець є його законним
володільцем.

Така правова позиція Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ
висловлена у п. 5 Постанови №5 від 07.02.2014
року «Про судову практику в справах про
захист прав власності та інших речових
прав».

З аналізу викладеного вбачається, що
відсутність державної реєстрації
права власності позбавляє покупця
права розпоряджатися набутим майном -
визначати долю майна, що суттєво звужує
зміст прав власника.

Крім того, обов'язковість реєстрації
права власності на нерухоме майно
встановлено Законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», державна реєстрація прав є
обов'язковою.

Обов'язковій державній реєстрації,
згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону, підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Враховуючи викладене, а також
доведеність позивачем правомірності
володіння набутою земельною ділянкою,
тобто виникнення його права з
правочину, що був нотаріально
посвідчений, зважаючи на неможливість
позивачем в інший спосіб надати
легітимності своїм фактичним правам
власника, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позову та
необхідність його задоволення.

Судові витрати підлягають віднесенню
на рахунок позивача за власним
клопотанням останнього.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 6-8, 10, 57, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш
И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
управління Держземагентства в
Очаківському районі Миколаївської
області, про визнання права власності
на земельну ділянку - задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку, площею 0, 11 га,
розташовану по АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням земельної ділянки - для
обслуговування житлового будинку, що
виділена ОСОБА_2 на підставі рішення
Куцурубської сільської ради народних
депутатів 31 травня 1994 року №24, та
передана в дар ОСОБА_1 на підставі
договору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Очаківський
міськрайонний суд Миколаївської
області шляхом подання протягом десяти
днів з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: