УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Карпенко
С.О.,Дербенцевої Т.П., Остапчука
Д.О.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» в
особі відділення «Полтавська
регіональна дирекція публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» до
ОСОБА_6, треті особи: відділ державної
виконавчої служби Великобагачанського
районного управління юстиції, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, про виселення із
житлового приміщення, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» на рішення
Великобагачанського районного суду
Полтавської області від 06 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 26 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ «ВТБ Банк»
звернулося до суду з позовом, у якому
просило виселити ОСОБА_6 та всіх інших
мешканців з будинку АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх вимог
посилалось на ті обставини, що у зв'язку
з неналежним виконанням ОСОБА_8
зобов'язань за кредитний договором,
рішенням Великобагачанського
районного суду від 07 березня 2013 року
було звернуто стягнення на цей
житловий будинок, який відповідачка 18
лютого 2008 року передала в іпотеку
банку на забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором.

28 листопада 2013 року ПАТ «ВТБ Банк»
звернулося до відповідачки з вимогою
добровільно звільнити житлове
приміщення на протязі 30 днів з моменту
отримання такої вимоги, однак вимога
залишилася без виконання, просило
задовольнити позов.

Рішенням Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
06 травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 26 червня 2014 року, позов
задоволено частково. Виселено ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлового будинку
АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

14 липня 2014 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ОСОБА_6 відмовлено у відкритті
касаційного провадження у справі за її
касаційною скаргою на рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду.

У касаційній скарзі ПАТ «ВТБ Банк»
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
відповідачка не виконала у
добровільному порядку надіслану
банком вимогу звільнити житлове
приміщення, яке є предметом іпотеки та
на яке звернуто стягнення за рішенням
суду, що є підставою для її виселення у
судовому порядку.

Разом із тим, оскільки позивач не
пред'явив вимоги про виселення до інших
мешканців цього будинку і вони не були
залучені до участі у справі як
відповідачі, підстави для задоволення
позову в цій частині відсутні.

Проте з такими рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій погодитись не
можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Цим вимогам оскаржувані судові рішення
не відповідають.

Судами встановлено, що 18 лютого 2008 року
ОСОБА_6 передала в іпотеку ПАТ «ВТБ
Банк» на забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_8 за кредитним
договором належний їй житловий
будинок АДРЕСА_1.

У зв'язку із неналежним виконанням
позичальником взятих на себе
зобов'язань 7 березня 2013 року рішенням
Великобагачанського районного суду
Полтавської області в рахунок
погашення боргу за кредитним договором
звернуто стягнення на предмет іпотеки
шляхом його продажу на прилюдних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження.

Однак рішення суду не виконано,
оскільки неможливо звернути стягнення
на предмет іпотеки, так як у будинку
проживає разом з ОСОБА_6 її
неповнолітній син.

Згідно довідки виконавчого комітету
Великобагачанської селищної ради від 7
лютого 2008 року № 279 у будинку був
зареєстрований тільки ОСОБА_8

Згідно довідки від 1 червня 2010 року № 913
у будинку зареєстровані ОСОБА_6,
ОСОБА_8, їх дочка ОСОБА_7, 1992 року
народження та син ОСОБА_9, 2002 року
народження.

28 листопада 2013 року ПАТ «ВТБ Банк»
звернулось до ОСОБА_6 із вимогою
добровільно звільнити житлове
приміщення протягом 30 днів з моменту її
отримання, однак відповідачка її не
виконала.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 закону України
«Про іпотеку», ст. 109 Житлового кодексу
України звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

За змістом ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи у віці від
десяти до чотирнадцяти років є місце
проживання її батьків.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
виконав вимоги процесуального права
щодо повного та всебічного з'ясування
та встановлення обставин справи, не
уточнив позовних вимог та не з'ясував,
хто проживає та зареєстрований у
спірній квартирі та до кого заявлені
вимоги про виселення, не надав оцінки
довідці про реєстрацію осіб у будинку,
не визначився із колом осіб, які
повинні брати участь у справі, не
роз'яснив позивачу можливості
залучення цих осіб до участі у справі в
якості співвідповідачів та не вирішив
цього питання у порядку, визначеному
ст. 33 ЦПК України, не попередив
позивача про наслідки не вчинення
таких процесуальних дій.

Ухваливши рішення про виселення тільки
ОСОБА_6 та відмовляючи у виселенні її
неповнолітньої дитини, не перевірив, чи
передбачена діючим законодавством
така можливість та не встановив, які
норми матеріального права регулюють ці
відносини, зробив передчасний висновок
про часткове задоволення позову,
ухвалив рішення з порушенням норм
процесуального права.

Суд апеляційної інстанції цих
недоліків не усунув, у порушення вимог
ст. ст. 213, 214, 303 ЦПК України не
перевірив законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції, постановив ухвалу про
залишення його без змін.

Ураховуючи, що такі порушення судами
норм процесуального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, рішення
суду першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду потрібно скасувати,
а справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції, як передбачено
ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно задовольнити, рішення
Великобагачанського районного суду
Полтавської області від 06 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 26 червня 2014
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки судові рішення підлягають
скасуванню, про що судом
постановляється відповідна ухвала,
ухвалу суду касаційної інстанції від 14
липня 2014 року про відмову у відкритті
касаційного провадження у справі за
касаційною скаргою ОСОБА_6 також
потрібно скасувати на підставі ст. 348
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 348 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк»
задовольнити, рішення
Великобагачанського районного суду
Полтавської області від 06 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 26
червня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 липня 2014 року
скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Судді:В.П.
Гончар Т.П. Дербенцева С.О. Карпенко Д.О.
Остапчук