Справа № 523/2715/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2014 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючої одноособово судді -
Середи І.В.,

при секретарі -Максименко В.В.,

за участю:

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №9 в м.Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до Четвертої Одеської
державної нотаріальної контори, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом та скасування державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після
уточнення позову звернулися з вимогами
до Четвертої Одеської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за заповітом та
скасування державної реєстрації права
власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач ОСОБА_1 усе своє життя
проживала і на даний час проживає в
АДРЕСА_2 утримує її, сплачує комунальні
та інші обов'язкові платежі, проводить
поточні ремонти та благоустроює
квартиру. Факт її проживання разом зі
спадкодавцем та власником 2/3 частини
ОСОБА_6 встановлено судовим рішенням.
Як спадкоємець четвертої черги від
спадщини вона не відмовлялася і
прийняла її з моменту смерті
спадкодавця, при цьому це право
власності виникло незалежно від того,
чи зверталася вона до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, чи ні. Відсутність свідоцтва
про право власності на спадкове майно
не являється підставою для позбавлення
її набутого права власності і тому
вона є власником 2/3 частини квартири. В
той же час відповідач ОСОБА_4 не
зверталася до нотаріальної контори
протягом шести місяців після відкриття
спадщини, і також пропустила
додатковий строк для подання заяви,
визначений рішенням суду, тому
втратила таке право. Не дивлячись на
наявність складеного на її користь
заповіту вважається, що від
спадкування за заповітом вона
відмовилася. Крім того 30 липня 2013 року
ОСОБА_4 відчужила ? частину від
успадкованої 2/3 частини квартири на
користь ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивачі
підтримали заявлені вимоги повністю.
Представник позивачів та позивач
ОСОБА_2 зазначили, що її права
порушуються також, оскільки вона є
власником 1/3 частини і заперечує проти
права власності відповідачів щодо
частини спірної квартири.

Відповідачі до суду не з'явилися. В
матеріалах справи є заперечення
відповідачки ОСОБА_4 в яких вона вказує
на наявність у неї прав спадкоємця за
заповітом, прийняття спадщини шляхом
подання заяви до нотаріальної контори
та отримання свідоцтва на законних
підставах.

Від відповідача ОСОБА_5, який є також
представником ОСОБА_4 заяв про
відкладення не надходило.

Четверта нотаріальна контора
звернулася з заявою про розгляд справи
в їх відсутності та надала пояснення
про відповідність вчинених
нотаріальних дій вимогам закону.

Заслухавши позивачів та їх
представника, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6, за
своє життя він був власником 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1 , а власником іншої
частини є позивач ОСОБА_2.

Рішенням Суворовського районного
суду м.Одеси від 25 січня 2012 року було
встановлено факт проживання ОСОБА_1 зі
спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім'єю з
лютого 1999 року до часу відкриття
спадщини.

2 червня 1999 року ОСОБА_6 залишив на
ім'я ОСОБА_4 заповіт на належну йому
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Суворовського районного
суду м.Одеси від 3 листопада 2010 року
було встановлено факт належності
ОСОБА_4 заповіту складеного ОСОБА_6 від 2
червня 1999 року зареєстрованого в
реєстрі за №1-2794 на ім'я ОСОБА_4, а також
визначено ОСОБА_4 додатковий строк на
подання заяви до нотаріальної контори
про прийняття спадщини за заповітом
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_6 протягом чотирьох місяців з дня
набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набрало законної
сили 5 січня 2011 року, а 2 березня 2011 року
відповідач ОСОБА_4 звернулася з заявою
про прийняття спадщини до Четвертої
одеської державної нотаріальної
контори.

Отже, ОСОБА_4 не пропустила строк
для подання заяви, визначений рішенням
суду, і видане 26 липня 2012 року
нотаріальною конторою свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, згідно
з яким власником спадкового майна
ОСОБА_6, яке складається з 2/3 частин
квартири АДРЕСА_1, стала ОСОБА_4, є таким
що відповідає вимогам закону.

Згідно з нормами ч.1,2 ст. 1223 ЦК
України право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини (ст..1269 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом
шестимісячного строку, встановленого
статтею 1270 цього Кодексу, не подав
заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її. За
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини (ст.1272 ЦК України ).

Нормами ст.1301 ЦК України
передбачено, що свідоцтво про право на
спадщину визнається недійсним за
рішенням суду, якщо буде встановлено,
що особа, якій воно видане, не мала
права на спадкування, а також в інших
випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Нормами ч.1,2 ст.321 ЦК України
закріплено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Оцінюючи усі представлені докази в
сукупності та виходячи із вказаних
норм, суд приходить до висновку, що
заявлені вимоги є незаконними та
безпідставними, оскільки
відповідачкою ОСОБА_4 було отримано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на законних підставах, і
вона, будучи власником 2/3 частини
квартири, цілком законно
розпорядилася частиною успадкованого
майна на користь ОСОБА_5, тоді як ОСОБА_1
в даному випадку не має права на
спадщину за законом у зв'язку з
наявністю заповіту та прийняття
спадщини ОСОБА_4, отже і права її не були
порушені.

Крім того, необхідно звернути увагу, що
до нотаріальної контори у встановлений
строк також звертався з заявою про
прийняття спадщини син померлого -
ОСОБА_7, який відповідно до вимог ст.1261
ЦК України є спадкоємцем першої черги і
не був усунений від спадщини, тому в
разі відсутності спадкоємців або
відмови у прийнятті спадщини за
заповітом, саме він може бути
спадкоємцем.

Що стосується вимог позивачки ОСОБА_2,
то вони також є безпідставними,
оскільки вона не є спадкоємцем, тому не
має відношення до спірного майна, і її
права не були порушені.

Керуючись ст.ст.10,11,58,60,64,212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до Четвертої Одеської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за заповітом та
скасування державної реєстрації права
власності на нерухоме майно залишити
без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Суворовський районний суд м. Одеси
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а для відповідачів з дня
отримання копії.

Суддя: