АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/9255/2014
Головуючий у 1 інстанції: Журавська О.В.
Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук
Н.В.

суддів Білич
І.М., Болотова Є.В.

при секретарі
Задорожному А.Г.

за участю позивача
ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві в залі
суду справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Деснянського
районного суду м.Києва від 10 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Товариство
з обмеженою відповідальністю «ОЛГА»
про відшкодування майнової та
моральної шкоди, заподіяних злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про
солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
матеріальної шкоди в розмірі 18146,65 грн.
та 20000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що відповідачі засуджені вироком
Деснянського районного суду м.Києва
від 02 грудня 2010 року, який набрав
законної сили, за вчинення злочину, при
вчиненні якого відповідачі викрали у
позивача причеп «Купава», державний
реєстраційний НОМЕР_1 вартістю 20000 грн.,
продовольчі та промислові товари
загальною вартістю 29390,65 грн.,
орендоване майно вартістю 13756 грн.,
всього на суму 63146,65 грн.

В ході судового провадження по
кримінальній справі відповідач ОСОБА_2
відшкодував грошові кошти у сумі 25000
грн., а причеп повернуто працівниками
МВС.

Окрім того, позивач зазначає, що
відповідачі після викрадення
належного йому майна, вдавалися до його
залякування та погрожували
застосуванням фізичного насильства,
вимагаючи кошти за повернення
викраденого майна.

Рішенням Деснянського районного
суду м.Києва від 10 квітня 2014 року, з
урахуванням ухвали від 17 червня 2014 року
про виправлення описок, позовні вимоги
задоволено частково, вирішено стягнути
солідарно з відповідачів 10000 грн.
моральної шкоди. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим
рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну
скаргу, у якій просить рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі
посилається не необґрунтоване
задоволення судом першої інстанції
вимоги про відшкодування моральної
шкоди, яка, на думку особи, яка подає
апеляційну скаргу, належними доказами
не підтверджена, а її спричинення не
доведене. Окрім того, посилається на те,
що відшкодував відповідачу 25000 грн.,
проте ОСОБА_3 дій на відновлення прав
позивача не вчинив.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав,
просив її задовольнити.

В судовому засіданні позивач
проти задоволення апеляційної скарги
заперечував.

Інші учасники цивільного
процесу в судове засідання не
з»явились, про день, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про причини неявки не
повідомили.

Колегія суддів ухвалила розглядати
справу за відсутності нез»явившихся
осіб на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
з»явившихся осіб, розглянувши справу в
межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
відповідає.

З матеріалів справи убачається та
установлено судом першої інстанції, що
вироком Деснянського районного суду
м.Києва від 02 грудня 2010 року ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні злочинів,
передбачених ст.ст. 185 ч.3, 189 ч.2, 190 ч.3, 353
КК України.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 189 ч.2
КК України.

Так, вироком установлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 знаходячись на березі річки
«Десна» за попередньою змовою групою
осіб таємно викрали, а ОСОБА_3 повторно,
чуже майно, яке належить ОСОБА_1 на
загальну вартість 29390,65 грн. та чуже
майно, яке належить ТОВ «Олга» на
загальну вартість 13756 грн., всього на
загальну вартість 43146,65 грн.

Позивач у цій справі визнаний
потерпілим, дії відповідачів
виразились у таємному викраденні майна
останнього, за попередньою змовою
групою осіб, що завдало значної шкоди
потерпілому (ст.185 ч.3 КК України), та
вимагали передачі чужого майна, з
погрозою насильства над потерпілим
(вимагання), вчинене повторно, за
попередньою змовою групою осіб (ст.189 ч.2
КК України).

Вироком Деснянського районного суду
від 02 грудня 2010 року встановлено, що
ОСОБА_1 злочинними діями відповідачів
завдана матеріальна шкода на суму 43146,65
грн.

05 квітня 2010 року позивач отримав від
дружини відповідача ОСОБА_2 частину
відшкодування збитків, завданих
злочином, у сумі 25 000 грн.

Частково задовольняючи позовні
вимоги щодо відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції виходив з
того, що спільними діями відповідачів
позивачу завдано моральної шкоди, яка
полягає у душевних стражданнях,
пов»язаних з негативними емоціями,
переживаннями під час тривалих погроз
насильством з боку відповідачів,
вимушеними змінами у його життєвих і
виробничих стосунках.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони ґрунтуються
на матеріалах справи, відповідають
вимогам закону та доводами апеляційної
скарги не спростовуються.

Відповідно до ст.. 1167 УК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала
, за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другої цієї
статті.

Відповідно до ст.. 1190 ЦК України особи,
спільними діями або бездіяльністю яких
було завдано шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Законодавством встановлено, що
моральна шкода - це втрати немайнового
характеру, яких позивач зазнав
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ, що
настали через незаконні винні дії
відповідача. Як загальна умова
цивільно-правової відповідальності
законодавством передбачений зв»язок
між протиправної поведінкою та
наслідками, що настали.

Питання визначення моральної шкоди є
оціночним. Моральна шкода
визначається, зокрема, шляхом аналізу
характеру відносин між сторонами,
подій, обставин та дій, що їх спричинили
або супроводжували, їх прийнятність у
суспільстві як таких, що відповідають
дозволеним правилам поведінки.

При цьому, під втратами
немайнового характеру слід розуміти,
але не виключно, порушення усталеного
способу життя внаслідок протиправного
посягання на закріплені законом права
і свободи, їх звуження чи обмеження,
спричинення душевних страждань
(переживань) внаслідок побоювання за
життя і здоров»я своє, членів сім»ї чи
близьких родичів.

Доводи апеляційної скарги щодо
недоведеності факту завдання
позивачеві моральної шкоди
відхиляються колегією суддів, оскільки
є безпідставними.

Вироком Деснянського районного
суду від 02 грудня 2010 року установлена
та підтверджена протиправна поведінка
відповідачів щодо позивача, обставини
вчинення відповідачами неправомірних
дій, психологічного тиску,
застосування насильницьких дій,
наслідком яких є душевні страждання.

Посилання апеляційної скарги на
відшкодування потерпілому суми 25000
грн. при розгляді кримінальної справи
відхиляються колегією суддів, оскільки
таке відшкодування пов»язано із
матеріальними збитками, відтак не може
бути підставою для відмови в
задоволенні вимог про відшкодування
моральної шкоди, оскільки моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначено судом першої
інстанції з урахуванням характеру
порушення, глибини душевних страждань,
вини осіб, що її завдали, судом
враховано вимоги розумності і
справедливості та вірно визначено
такий розмір в сумі 10000 грн. Доводами
апеляційної скарги такий розмір
грошового відшкодування не
спростовується.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог щодо стягнення матеріальних
збитків не оскаржується, відтак
апеляційний суд не перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду в цій частині.

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення без
змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Деснянського районного
суду м.Києва від 10 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

Є.В.Болотов