№621/1950/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

09 вересня 2014 року
м. Зміїв

Зміївський
районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді
- Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Зубенко Л.С.,

представника позивачів - адвоката
ОСОБА_1,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі суду в м. Змієві
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
батьківства, треті особи - Відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Зміївського районного управління
юстиції Харківської області,
Опікунська рада при Зміївській міській
раді Харківської області,

в с т а н о в и в:

14.07.2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання
батьківства ОСОБА_3 відносно
малолітньої дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_2
вказала, що з 04.03.1995 року перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від
якого мають повнолітнього сина -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітню
доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Навесні 2010
року вона зустріла ОСОБА_3 і у них
виникли почуття та відносини, які мали
не тривалий час. Після розставання
позивач виявила, що вона вагітна, але
про вказаний факт ОСОБА_3 не повідомила
та ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина - ОСОБА_5.
Відповідач на час вищезазначених
відносин та вагітності перебував у
Російській Федерації тому не є батьком
дитини, більш того вказаний факт ним не
заперечується. Навесні 2012 року ОСОБА_2
знову зустріла ОСОБА_3 та їх почуття
переросли у кохання, вона стали мешкати
разом, а в подальшому у них народилася
донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Зрозумівши, що у них справжня сім'я у
липні 2013 року під час реєстрація
народження доньки - ОСОБА_7, позивач
повідомила ОСОБА_3 про те, що він також є
батьком їх сина - ОСОБА_5. Після цього
ОСОБА_3 виявив намір внести зміни до
свідоцтва про народження сина, але на
даний час відсутня юридична можливість
виконати ці дії в зв'язку з тим, що на
час народження ОСОБА_5 була відсутня
відповідна заява ОСОБА_3

ОСОБА_3 в свою чергу наполягав на тому,
що дізнався про своє батьківство лише
26.07.2013 року, а тому вважав, що не
пропустив строк звернення до суду з
відповідною вимогою.

З огляду на вищевказане ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 просили поновити строк
звернення до суду з позовом. Визнати
батьківство ОСОБА_3 відносно дитини -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, виключити
відомості про ОСОБА_4, як батька дитини
з актового запису №33 від 11.03.2011 року та
змінити прізвище дитини «ОСОБА_5» на
«ОСОБА_5» в графі по-батькові замість
«ОСОБА_5» вказати «ОСОБА_5»,
громадянство - «громадянин України».

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_8,
та ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги, з
підстав викладених у позовній заяві,
просили позов задовольнити.

ОСОБА_2 вказала, що мала близькі
стосунки з ОСОБА_3 у 2010 році від яких
народила сина - ОСОБА_5, але про
батьківство ОСОБА_3 не повідомила, так
як перебуває у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4 на ім'я якого й зареєстровано
дитину. В подальшому не маючи наміру
нічого змінювати вона вирішила нічого
не говорити ОСОБА_3 про те, що він є
батьком ОСОБА_5. Але коли у 2012 році вона
зрозуміла, що їх стосунки переросли у
справжні почуття, під тиском запитань
ОСОБА_3 зізналась йому про те, що він є
батьком ОСОБА_5.

ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що
йому стало відомо про батьківство
26.07.2013 року під час реєстрації
народження доньки - ОСОБА_7. Він
неодноразово запитував про те хто є
батьком ОСОБА_5, але ОСОБА_2 не давала
відповіді на його питання. Зазначив, що
дитина дуже схожа на нього, він дуже
любить сина. Просив позов задовольнити.

Представник позивачів - адвокат ОСОБА_1
підтримав доводи своїх довірителів та
просив позов задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з'явився,
подав нотаріально посвідчену заяву в
якій вказав на те, що визнає позовні
вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 у повному обсязі
та зазначив, що не є батьком ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_5, оскільки будь-яких
відносин з ОСОБА_2 з 2010 року не
підтримує. Про те, що батьком дитини є
ОСОБА_3 йому стало відомо після його
народження. Йому відомо зі слів ОСОБА_2,
що ОСОБА_3 дізнався про своє
батьківство у липні 2013 року. ( а.с.16)

Від начальника відділу державної
реєстрації актів цивільного стану Г.О.
Рибак на адресу суду надійшов лист про
розгляд справи за відсутності їх
представника та заперечення проти
позову з огляду на зміст ч. 3 ст. 138
Сімейного Кодексу України, якою
встановлено позовна давність щодо
вимог про внесення змін до актового
запису про народження дитини в один
рік.

Представник Зміївської міської ради
просив розглянути справу за його
відсутністю та вирішити справу на
розсуд суду.

Суд, перевіривши законність та
обґрунтованість заявлених позовних
вимог, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1
народився ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1, виданного 11 березня 2011 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Зміївського
районного управління юстиції
Харківської області, актовий запис №33.
Матір'ю дитини є ОСОБА_2, батьком
зазначений - ОСОБА_4 ( а.с.9)

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу,
серії НОМЕР_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_4
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
04 березня 1995 року. (а.с.10)

З акту від 18.06.2014 року, складеного
депутатом Зміївської міської ради
Харківської області за участю свідків,
вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 з
10.03.2012 року мешкають ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 з 24.01.2013 року.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають за
вказаною адресою без реєстрації шлюбу.
ОСОБА_3 виконує батьківські обов'язки
по відношенню до ОСОБА_5, 2011 року
народження, який в свою чергу вважає
його своїм батьком. ( а.с.13)

У судовому засіданні допитаний у
якості свідка ОСОБА_11, показав суду, що
його знайомий ОСОБА_3 перебував у
фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_2,
під час яких у них народився син -
ОСОБА_5, оскільки на час народження
дитини вони не спілкувались, про своє
батьківство ОСОБА_3 дізнався лише у
липні 2013 року, коли реєстрували
народження доньки - ОСОБА_7.

У суду не має підстав ставити під
сумнів відомості повідомлені свідком,
дані про його заінтересованість у
результатах розгляду справи відсутні.

Згідно до ч.1 ст. 121 Сімейного Кодексу
України, права та обов'язки матері,
батька і дитини ґрунтуються на
походженні дитини від них,
засвідченому органом державної
реєстрації актів цивільного стану в
порядку, встановленому статтями 122 та 125
цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 122 Сімейного Кодексу
України, походження дитини від
подружжя визначається на підставі
Свідоцтва про шлюб та документа
закладу охорони здоров'я про
народження дружиною дитини.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 Сімейного
Кодексу України, якщо мати та батько
дитини не перебувають у шлюбі між
собою, походження дитини від батька
визначається за рішенням суду.

Частиною 3 статті 128 Сімейного Кодексу
України, визначено, що позов про
визнання батьківства може бути
пред'явлений матір'ю, опікуном,
піклувальником дитини, особою, яка
утримує та виховує дитину, а також
самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно до ст. 129 Сімейного Кодексу
України, особа, яка вважає себе батьком
дитини, народженої жінкою, яка в момент
зачаття або народження дитини
перебувала у шлюбі з іншим чоловіком,
має право пред'явити до її чоловіка,
якщо він записаний батьком дитини,
позов про визнання свого батьківства.

До вимоги про визнання батьківства
застосовується позовна давність в один
рік, яка починається від дня, коли особа
дізналася або могла дізнатися про своє
батьківство.

Згідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування окремих норм Сімейного
Кодексу України при розгляді справ
щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» №3 від 15 травня
2006 року, спір про походження дитини від
осіб, які не перебувають у шлюбі між
собою і не подали в державні органи
реєстрації актів цивільного стану
спільної заяви про реєстрацію їх як
батьків, суд може вирішувати за заявою
про визнання батьківства, поданою:
одним із батьків; особою котра вважає
себе батьком; опікуном
(піклувальником) дитини; іншою особою
на утриманні якої вона перебуває; самою
дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України №3 від
15.05.2006 року «Про застосування окремих
норм Сімейного Кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
№3 від 15 травня 2006 року, при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів суд вирішує на
підставі будь-яких доказів про це.

На підставі заяв осіб, зазначених у
статті 126 цього Кодексу, або рішення
суду орган державної реєстрації актів
цивільного стану вносить відповідні
зміни до актового запису про
народження, складеного органами
державної реєстрації актів цивільного
стану України, та видає нове Свідоцтво
про народження.

В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

З огляду на те, що факт батьківства
ОСОБА_3 відносно дитини - ОСОБА_5 не
оспорюється та визнається сторонами,
ґрунтуючись на всебічно перевірених
судом даних, що підтверджують заявлені
вимоги, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та їх задоволення у повному
обсязі.

Суд не вбачає підстав для відмови у
задоволенні позовних вимог за спливом
позовної давності, оскільки судовим
розглядом достеменно встановлений
факт того, що ОСОБА_3 дізнався про своє
батьківство 26.07.2013 року, а відповідно в
контексті ч. 2 ст. 129 Сімейного Кодексу
України, позовну давність слід
відраховувати саме з назначеної дати,
коли особа дізналася про своє
батьківство.

Стосовно заперечень відділу державної
реєстрації актів цивільного стану та
посилання на зміст ч. 3 ст. 138 Сімейного
Кодексу України, яка передбачає, що до
вимоги матері про внесення змін до
актового запису про народження дитини
встановлюється позовна давність в один
рік, яка починається від дня реєстрації
народження дитини, суд вважає за
необхідне звернути увагу на п. 6
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 15.05.2006 року де містяться
роз'яснення про те, що у тих випадках,
коли батьком дитини записано конкретну
особу, вимоги про визнання
батьківства мають розглядатись
одночасно з вимогами про виключення
відомостей про цю особу як батька з
актового запису про народження дитини.

Таким чином, рішення про задоволення
позову не суперечить вимогам закону, не
порушує права чи інтереси інших осіб,
забезпечує суворе дотримання
інтересів дитини та ґрунтується на
засадах розумності та справедливості.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 122,125,128,129,138 Сімейного Кодексу
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України «Про застосування окремих
норм Сімейного Кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
№3 від 15 травня 2006 року ст.ст. 10, 11, 88, 174,
209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання батьківства, треті особи -
Відділ державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Зміївського районного управління
юстиції Харківської області,
Опікунська рада при Зміївській міській
раді Харківської області -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати батьківство ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця с. Геніївка
Зміївського району Харківської
області, громадянина України, відносно
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Виключити відомості про ОСОБА_4, як
батька, з актового запису №33 від 11.03.2011
року про народження ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Зміївського районного управління
юстиції Харківської області внести
зміни до актового запису про
народження дитини №33 від 11.03.2011 року
(свідоцтво серії НОМЕР_1) - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, виключивши відомості про
батька - ОСОБА_4 та включити відомості
про батька дитини - ОСОБА_3.

Змінити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 прізвище
«ОСОБА_5» на «ОСОБА_5», по-батькові
«ОСОБА_5» на «ОСОБА_5», ім'я залишити без
змін, громадянство - «громадянин
України».

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: