Справа № 463/3998/14
Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/7232/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:Тропак О.В.,

суддів: Приколоти
Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря:
Іванової ОО.,

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 10 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на дружину та на
неповнолітню дитину,-

в с т а
н о в и л а :

04 серня 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд
з позовом до ОСОБА_2, в якому після
уточнення позовних вимог просила
стягувати з відповідача аліменти на
сина ОСОБА_5 до досягнення останнім
повноліття щомісячно у розмірі 900 грн.,
а також стягувати з відповідача
аліменти на утримання позивача до
досягнення дитиною трьох років
щомісячно у розмірі 600 грн. Позовні
вимоги обгрунтовано тим, що з квітня 2013
року позивач та відповідач фактично
припинили шлюбні відносини, проживають
окремо, спільного господарства не
ведуть, дитина проживає разом із
позивачем і пееребуває на повному її
утриманні. Позивач перебуває в тяжкому
матеріальному становищі, так як
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 10 жовтня 2014 року позов
задоволено частково. Вирішено:
стягувати з ОСОБА_2 аліменти на
утримання малолітнього сина ОСОБА_5, в
розмірі 900 (девя'тсот) гривень
щомісячно, починаючи з 4 серпня 2014 року
і до досягнення дитиною повноліття;
стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 243 (
двісті сорок три) гривні 60 коп. судового
збору; допустити негайне виконання
рішення суду у межах суми платежу за
один місяць; в задоволенні решти
позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Рішення суду в апеляційному порядку
оскаржив відповідач ОСОБА_2, просить
рішення скасувати і ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовільнити частково , стягнувши з
відповідача аліменти на утримання
дитини в розмірі 500 (п'ятсот) гривень
щомісячно;судові витрати в розмірі 243
(двісті сорок три) гривні розділити між
позивачем та відповідачем. В
апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржене рішення винесене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при цьому суд
неповно з'ясував усі фактичні
обставини справи та не дослідив і не
надав належної оцінки наявним в
матеріалах справи доказам, не сприяв
повному, об'єктивному та
неупередженому її розгляду, а тому
рішення суду не відповідає фактичним
обставинам справи, є незаконним та
необгрунтованим. Апелянт вважає, що
судом не враховані всі обставини, які
беруться судом до уваги при визначенні
розміру аліментів, у відповідності до
ст. 182 СК України, зокрема матеріальне
становище платника аліментів, адже
відповідач є безробітним та має
мінливий, нерегулярний дохід, що не
може забезпечити сплату відповідачем
щомісячно аліментів у розмірі 900 грн.
Позивачем було представлено
направлення на проведення медичних
аналізів в установу охорони здоров'я
про те, що спільна з відповідачем
дитина- ОСОБА_5 хворіє. Вважає, що при
визначенні розміру аліментів суд
помилково взяв наведену обставину до
уваги. Розмір додаткових витрат на
дитину повинен обгрунтовуватись
відповідними документами, наприклад,
такими, як: висновки МСЕК, довідки
медичних закладів та інші документи, що
підтверджують відповідний стан здоров'
я дитини, і свідчать про необхідність
додаткових витрат на лікування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги з наступних
мотивів.

За положеннями ч.1 ст. 180 СК України
батьки зобов»язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони є батьками дитини -ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з
позивачем, яка не працює. Також було
встановлено, що відповідач офіційно не
працює.

Виходячи з того, що з 1 січня 2014 року
прожитковий мінімум для дитини сторін
встановлено в розмірі 1032 гривні, що
місце праці відповідача не відоме, а
також не встановлено, що відповідач не
може працювати по стану здоров»я чи в
будь-який інший спосіб позбавлений
можливості виконувати свій обов»язок
щодо утримання малолітньої дитини , суд
першої інстанції дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
позову про стягнення аліментів на
дитину у заявленій сумі - 900 гривень
щомісячно.

Колегія суддів погоджується з
правильністю висновків суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позову про стягнення
аліментів на дитину в заявленій сумі,
зважаючи на те, що мати дитини не працює
з поважних причин, так як зайнята
доглядом за дитиною до досягнення
дитиною трьохрічного віку, водночас
відповідачем не було надано доказів,
які б підтверджували поважність причин
з яких він не працює, і, - не надає дитині
належного утримання, а також не надано
доказів наявності у відповідача інших
осіб, ніж дитина сторін, які
потребували б утримання , і, яким
відповідач зобов»язаний був би
надавати утримання. Наведене свідчить
про те, що при визначенні розміру
аліментів на дитину, судом першої
інстанції були враховані обставини,
встановлені ст.182 СК України , тобто
судом першої інстанції було вірно
встановлено фактичні обставини у
справі та правовідносини, які
випливали з встановлених обставини,
вірно застосовані норми матеріального
права та ухвалено рішення у
відповідності до вимог закону.

Доводи апеляційної скарги щодо
помилкового взяття до уваги судом
першої інстанції обставин, що
стосувалися додаткових витрат на
дитину у зв»язку з станом її здоров»я ,
колегія суддів розглядає як
неспроможні, оскільки при визначенні
розміру аліментів, суд першої
інстанції не посилався на те, що дитина
сторін потребує додаткових витрат на
її утримання.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, та
враховуючи те, що доводи апеляційної
скарги законності і обґрунтованості
оскарженого рішення не спростовують,
колегія суддів дійшла висновку , що
апеляційну скаргу належить відхилити,
оскаржене рішення - залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1 ч.1
ст. 314, ст. ст.317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 10 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий _______________ Тропак
О.В.

Судді: ________________
Приколота Т.І.

________________ Федоришин А.В.