№ апеляційного
суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Мішкіній А.В.

за участю: позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ГамоліО.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника Комунального
підприємства «ЖЕО-109 Голосіївського
району» Притули Ганни Юріївни на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 16 липня 2014 року,

У справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального підприємства «ЖЕО-109
Голосіївського району» про
встановлення факту перебування у
трудових відносинах та стягнення
заробітної плати,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 16 липня 2014 року позов
задоволено. /а.с. 180-183/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
апелянт подав апеляційну скаргу на
рішення суду посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість.
Вважає, що судом першої інстанції не
повно з'ясовані обставини справи,
зокрема не враховано, що після
звільнення ОСОБА_3, видано наказ №37 від
31.01.2012 р. про анулювання довіреності,
якою останній користувався після її
анулювання, а при звільненні ОСОБА_3 не
заявляв претензій щодо виплати
компенсації або заробітної плати, що
підтверджується розпискою в
матеріалах справи. Крім того, зазначив,
що вимога про встановлення факту
перебування у трудових відносинах
повинна розглядатись в порядку
окремого провадження відповідно до ст.
256 ЦПК України, наказ про звільнення за
власним бажанням позивачем не
оскаржувався. Також зазначив, що
рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 17 січня 2013 року,
встановлено, що в лютому 2012 року роботу,
передбачену посадою юрисконсульта
виконувала ОСОБА_6, за що отримувала 100 %
посадового окладу. З урахуванням
викладеного в апеляційній скарзі
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача
та представника відповідача, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення скасуванню з
ухваленням нового рішення на підставі
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював
на посаді юрисконсульта КП «ЖЕО-109
Голосіївського району» з 22 квітня 2010
року по 30 січня 2012 року.

Наказом від 30 січня 2014 року №4-к ОСОБА_3
звільнений за власним бажанням на
підставі ст. 38 КЗпП України. / а.с.47/

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з вимог ч. 4 ст.
24 КЗпП України, про те, що якщо
працівника фактично було допущено до
роботи, вказане вважається укладенням
трудового договору незалежно від того,
чи було прийняття на роботу належним
чином оформлене, якщо робота
провадилась за розпорядженням чи з
відома власника, та встановивши, що
факт передачі ОСОБА_3 повноважень діяти
від імені КП «ЖЕО-109 Голосіївського
району», а саме подання оригіналів
платіжних доручень та документів,
участь у судових засіданнях, після 30
січня 2012 року є підтвердженням факту
укладення між сторонами трудового
договору про прийняття ОСОБА_3 на
посаду юрисконсульта.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, та не заперечується
позивачем, наказ від 30 січня 2014 року
№4-к яким ОСОБА_3 звільнений за власним
бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України,
не оскаржувався, з датою звільнення
останній погодився та також її не
оскаржував.

Відповідно до рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 17 січня 2013
року, встановлено, що згідно штатних
розписів на 2012 рік, затверджених
директором КП «Житлово-експлуатаційна
організація - 109 Голосіївського
району», були наявні дві посади
юрисконсульта.

Згідно наказу №44 «Про розширену зону
та оплату праці» від 01 лютого 2012 року,
встановлювалось, що на період
вакантної посади юрисконсульта, було
покладено виконання службових
обов'язків з 01 лютого 2012 року на
юрисконсульта ОСОБА_6, у розмірі 100 %
посадового окладу. Сторонами по
вказаному спору не заперечувалось, що
ОСОБА_6 виконувала роботу, передбачену
посадою юрисконсульта, за яку
отримувала 100% посадового окладу.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справи, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справи, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Доводи позивача щодо домовленості між
ним та ОСОБА_6 щодо надання ним допомоги
по виконанню роботи юрисконсульта, не
свідчать про надання КП «ЖЕО-109
Голосіївського району» йому
повноважень, передбачених посадою
юрисконсульта. Про відсутність таких
повноважень також свідчить наказ №37
від 31.01.2012 р. про анулювання
довіреності, якою ОСОБА_3 користувався
після її анулювання для подачі
оригіналів платіжних доручень та
документів, та беручи участь у судових
засіданнях, після 30 січня 2012 року, на що
суд першої інстанції уваги не звернув,
помилково визначивши таку діяльність
ОСОБА_3 роботою, яка провадилась за
розпорядженням чи з відома власника.

Відповідно до викладеного, відсутні
підстави для встановлення факту
перебування ОСОБА_3 у трудових
відносинах з КП «ЖЕО-109» Голосіївського
району в період з 01 лютого 2012 року по 28
лютого 2012 року.

Не підлягають до задоволення і позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_3 середнього заробітку за
лютий 2012 року у розмірі 2803, 52 грн.,
оскільки відповідно до рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 17 січня 2013 року, 100 % від посадового
окладу за цей місяць отримала на
підставі наказу №44 за цей період часу
ОСОБА_6, яка виконувала службові
обов'язки юрисконсульта по розширеній
зоні.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника
Комунального підприємства «ЖЕО-109
Голосіївського району» Притули Ганни
Юріївни - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 16 липня 2014 року - скасувати,
постановивши нове рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: