Провадження № 2/331/1133/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014 р.
м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у
складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.

при секретарі Нікітченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за
договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу. В
обґрунтування позовних вимог
зазначено, за розпискою від 25.12.2013 р.
позивачем було надано позику у розмірі
10 910 доларів США в строк до 31.12.2013 р.
Відповідач умови договору позики
порушив і борг своєчасно не повернув. В
добровільному порядку відповідач
відмовляється повернути гроші, тому
позивач вимушений звернутися до суду з
даним позовом. Посилаючись на
зазначені обставини, просить суд
стягнути з відповідача на його користь
суму боргу за договором позики в
еквіваленті національної валюти
згідно офіційного курсу гривні щодо
іноземних валют НБУ станом на 16.04.2014
року, у розмірі 124 264, 90 грн., 3% річних
у розмірі 1092,85 грн. та судові витрати по
справі, що складаються з судового збору
за подання позову у розмірі 1 253, 57 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, причини неприбуття не
повідомив. Його неявка не перешкоджає
розгляду справи, оскільки матеріалів,
наявних у справі достатньо для
розгляду її по суті.

За клопотанням позивача, суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі, якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на
підставу своїх вимог або
заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних
чи юридичних осіб, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона (
позикодавець) передає у власність
другій стороні ( позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів ( суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до з ч.2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в термін передбачений
договором, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання, якщо інше не
встановлено договором чи законом; якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що 25.12.2013 р. між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір
позики у розмірі 10910 доларів США,
згідно з яким позивач передав
відповідачу 10910 доларів США Строк
повернення грошей у договорі визначено
31.12.2013 р.

Проте, суму боргу у визначений у
розписці строк відповідач не
повернула. Відповідачем не надано
суду належних та допустимих доказів
про повернення боргу.

Оригінал договору, який знаходиться у
позивача, оглянутий судом та копія
цього договору позики надана суду.

Статтею 207 ЦК України передбачено, що
укладений між сторонами договір як
різновид правочину вважається таким,
що вчинений у письмовій формі, оскільки
його зміст зафіксовано в розписці.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків, за яким
відповідач взяв на себе обов'язок
сплатити позивачу 10910 доларів США.

Виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
передання відповідного майна або
вчинення певної дії.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що між сторонами склались
правовідносини, які регулюються ст. ст.
1046, 1047 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом,
розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України,
укладений між сторонами договір є
обов'язковим для виконання.

Відповідно до п. 2 ст. 533 ЦК України якщо
у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу.

Згідно офіційного курсу гривні щодо
іноземних валют Національного банку
України станом на 16.04.2014 року 100 доларів
США дорівнює 1139 українських гривень.
Таким чином, 10 910 доларів США дорівнює
124264, 90 копійок.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК
України, зазначений договір є
підставою виникнення зобов'язань та
передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд, виходячи із доведеності факту
отримання ОСОБА_2 суми коштів у борг
від ОСОБА_1 а також із того, що сума
боргу не була повернута позичальником,
приходить до висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог у
частині стягнення 3% річних в сумі 1092,85
грн. на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до норм процесуального
права передбачається, що обставини
цивільних справ з'ясовуються судом на
засадах змагальності, в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Іншого розрахунку названих сум
відповідачем суду не надано та не
спростовано розрахунок, наданий
позивачем.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України підлягають задоволенню і
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
понесених ним судових витрат
пропорційно сумі задоволених позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59,60, 88, 208, 209, 212,
214-215, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу у розмірі 124 264, 90 грн., 3%
річних - 1092, 85 грн., а всього суму у
розмірі 125 357, 75 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 1253, 57 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
Світлицька
В. М.