Провадження №2/761/7707/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Маліновської В.М.
при секретарі: Лазоришинець К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -
У вересні 2014 року ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 27.03.2014р. близько 11 год. 25 хв. в м. Києві по вул. Суздальській, 19 автомобілю «Мерседес-Бенс», д.н. НОМЕР_1, що знаходиться у володінні і користуванні Позивача, ОСОБА_1, було завдано механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_2, водія автомобіля марки «Рено-Самсунг», д.н. НОМЕР_2. Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, встановлена постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.04.2014р. у справі № 760/6713/14, що набрала законної сили. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Страховий капітал», на підставі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4318748. У зв'язку з цим, Позивач звернувся до Відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Сума завданих збитків належному Позивачу майну (транспортному засобу) становить 51 709,29тгрн., що підтверджується звітом про оцінку від 31.03.2014р., яка проводилась згідно заявки Відповідача за наслідками оцінки механічних пошкоджень автомобіля, що перебуває у володінні і користування Позивача, внаслідок ДТП. 07 травня 2014 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, яка заповнювалась Позивачем під контролем працівника страхової компанії. Під час подання заяви про виплату працівники компанії зазначили, що Позивачем подано всі необхідні документи відповідно до закону. Таким чином, Позивачем були виконані вимоги ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки заява була подана за передбаченою законом формою, за змістом та переліком доданих документів відповідала всім законодавчим вимогам, однак, всупереч цьому Відповідач безпідставно ухиляється від виплати Позивачу страхового відшкодування за шкоду, завдану транспортному засобу. Зокрема, листом від 10.06.2014р. № 369 Відповідач повідомив про наявність всіх документів, перелічених у ст. 35 Закону, а також підтвердив суму матеріального збитку на рівні 51 709 грн. Натомість листом від 17.06.2014р. за вих. № 526 Відповідач повідомив про наявність всіх документів, перелічених у ст. 35 Закону, окрім документу, що визначає законність володіння транспортним засобом. З заявою від 20.06.2014р. Позивач поінформував страхову компанію, що при оформленні страхової справи ПАТ «СК «Страховий капітал» було відзнято копію з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу потерпілого, що підтверджує законність володіння транспортним засобом згідно законодавства, однак, незважаючи на неправомірність вимог працівника страхової компанії, надав можливість відзняти копії з заяви про приєднання до публічного договору лізингу та специфікації транспортного засобу. Відповідачу неодноразово подавалися прохання надати інформацію про результати прийнятого рішення щодо здійснення страхової виплати, разом з тим листом від 31.07.2014р. вих. № 611 Відповідач повідомив, що не може визначитись з датою виплати страхового відшкодування, посилаючись на ненадання Позивачем у заяві про виплату страхового відшкодування даних про місце проживання чи місцезнаходженню, змісту майнової вимоги заявника та відомостей, що її підтверджують, а також, інформації про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, крім того, у відповіді зазначено, що не додано до заяви документів, передбачених законом. Проте, як зазначено в вимозі Позивача до Відповідача від 03.09.2014р. про виплату страхового відшкодування відомості про місце проживання та адресу реєстрації заявника є в страховій справі, як є також в наявності у страхової компанії й звіт про оцінку від 31.03.2014р. на суму 51 709,29 грн., взаєморозрахунки з особами, відповідальними за заподіну шкоду не здійснювались, а тому такі дані не вказувались у заяві. Заява про виплату страхового відшкодування заповнювалась Позивачем під контролем працівника страхової компанії та за його керуванням даним процесом, а також за наданою страховою компанією формою. Позивач зазначив, що, виходячи з того, що повідомлення про ДТП подано Позивачем 28.03.2014р., а заяву про виплату страхового відшкодування 07.05.2014р., а тому керуючись р.36.2. ст. 36 Закону, страхове відшкодування повинно було бути виплачене Відповідачем не пізніше 22.05.2014р. Враховуючи викладене з урахуванням положень ч. 36.5. Закону та ст. 625 ЦК України, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 50 000,00 грн. (основна сума заборгованості); 3 572,00 грн. - пеня за період з 23.05.2014р. по 17.09.2014р.; 483,80 грн. - 3% річних за період з 23.05.2014р. по 17.09.2014р.; 1 107,62 грн. - інфляційні за період з червня 2014р. по вересень 2014р.), а всього 55 163,42 грн., які Позивач просив стягнути на свою користь з Відповідача.
В судове засідання представник Позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач та Третя особа у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Як вбачається з постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 07.04.2014р. ОСОБА_2, 27.03.2014р., близько 11 год. 25 хв., в м. Києві по вул.. Суздальській, 19, керуючи автомобілем марки «Renault Samsung» д.н.з. НОМЕР_2, під час зміни напрямку руху не переконався в безпеці руху, не надав дорогу автомобілю марки «Mercedes-Benz CLS 350» д.н.з. НОМЕР_1, який рухався з правої сторони в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.1. ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. ОСОБА_2 у скоєнні вказаного правопорушення визнав себе винним, в результаті чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. у доход держави (а.с.6).
В позовній заяві Позивач зазначив, що він достовірно знав про те, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу - Рено-Самсунг, д.н. НОМЕР_2, застрахована у ПрАТ «Страхова Компанія «Страховий капітал» на підставі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4318748 (а.с.9,44), у зв'язку з чим він 28.03.2014р. звернувся до Відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.7,30).
В повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду Позивач, зокрема, зазначив, відомості про обставини ДТП, інформацію про застрахований транспортний засіб - Рено Самсунг, д.н. НОМЕР_2 тощо. До повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка була отримана Відповідачем 28.03.2014р. та зареєстрована за № 1096 Позивач додав: схему ДТП (а.с.31), Довідку ДАІ від 27.03.2014р.(а.с.32), поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копію паспорту та посвідчення водія (а.с.34).
Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 27.03.2014р. також було подано до Відповідача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 27.03.2014р. та зазначено дані про учасників ДТП, зокрема Позивача, відомості про проведення взаєморозрахунки між сторонами тощо та додано необхідні документи (а.с.40-42).
07.05.2014р. Позивачем було подано до Відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування та зазначено банківські реквізити на які необхідно перерахувати виплату страхового відшкодування, яка була отримана Відповідачем 07.05.2014р. вх. № 43 (а.с.8,61-62).
Листом ПрАТ «СК «Страховий капітал» вих. № 369 від 10.06.2014р. Позивача повідомлено, що за страховим випадком, який стався за участю його автомобіля ТЗ- Mercedes CLS 350, д.н.з. НОМЕР_1 від 27.03.2014р. рішення щодо виплати страхового відшкодування станом на 10.06.2014р. не прийнято, також додатково зазначено, що сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes CLS 350 складає 51 709 грн. (а.с.10).
Листом Відповідача вих. № 526 від 17.06.2014р. останній ще раз підтвердив суму матеріального збитку, завданого власнику Mercedes CLS 350 в розмірі 51 709 грн., та зазначив, що для врегулювання справи Позивачу необхідно долучити документ, який визначає законність володіння ТЗ, усі інші необхідні документи наявні (а.с.11).
20 червня 2014 року Позивачем було подано заяву Відповідачу, яка була одержана останнім 20.06.2014р. вх. № 105, в якій зазначив, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - це власники або законні володільці (користувачі) наземних транспортних засобів, які, зокрема, правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Копія документу про законність володіння ТЗ, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було відзнято працівником страхової компанії при оформленні страхової справи, проте, позивачем було надано можливість зняти копії працівнику Відповідача з заяви про приєднання до публічного договору лізингу та специфікації транспортного засобу. У вказаній заяві Позивач наполягав на виплаті страхового відшкодування в сумі 50 000,00 грн. на банківські реквізити, які були зазначені в заяві від 07.05.2014р. (а.с.12).
Листом ПрАТ «СК «Страховий капітал» вих. № 611 від 31.07.2014р. - Позивача було повідомлено, що заява про виплату страхового відшкодування від 07.05.2014р. не відповідає вимогам ст.. 35 Закону, подана з порушенням строку визначеного даною статтею та до неї не додано документів передбачених ст.. 35.2. Закону, а тому Відповідач не може повідомити дату виплати страхового відшкодування (а.с.13).
ПрАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» в судове засідання свого представника не направила, заперечень чи пояснень по суті позовних вимог на адресу суду не надала, а тому суд при винесенні рішення виходить з наявних документів в матеріалах справи.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При цьому, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою(п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).
Разом з тим, згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Пленум Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.16 Постанови від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зокрема, зазначив, що відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників.
Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).
За ст. 6 даного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п.9.1 ст.9 Закону).
Відповідно до п.9.4 статті 9 Закону чітко визначено, що страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Пунктами 9.2, 9.3 статті 9 Закону, в редакції, що діяла на час настання ДТП, передбачалось, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 гривень на одного потерпілого, а обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 000,00 гривень на одного потерпілого.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п.22.1 ст. 22 Закону).
Згідно зі ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Статтею 33 Закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (п. 34.1. ст. 34 Закону). Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (п.34.2. ст. 34 Закону).
З листів Відповідача №№ 369, 526 від 10.06.2014р., від 17.06.2014р. вбачається, що сума матеріального збитку, завдана власнику автомобіля Mercedes CLS 350 складає 51 709 грн.
Згідно полісу № АС/4318748 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за яким був застрахований «Рено-Самсунг», яким на момент ДТП 27.03.2014р. керував ОСОБА_2, встановлено, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду завдану майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн. (а.с.9,44).
Відповідно до ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.
Пунктом 35.2. ст. 35 Закону визначено, що до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого,- у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника,- у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).
Згідно п.35.3. ст.35 Закону, особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.
Як вже зазначалось, листом № 526 від 17.06.2014р. Відповідач повідомив Позивача, що усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 27.03.2014р. за участю автомобіля Позивача є в наявності, окрім, документа, який визначає законність володіння ТЗ, так як власником авто відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ є ТОВ «Автокредит плюс» (а.с.11).
Відповідно до п.1.6. ст. 1 Закону визначено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Таким чином, особа, яка отримала від власника реєстраційний документ на відповідний транспортний засіб є законним володільцем (користувачем) транспортного засобу на законних підставах, а, отже, має право на захист своїх прав, пов'язаних з відшкодуванням шкоди завданої такому транспортному засобу в результаті неправомірних дій третіх осіб.
Судом встановлено, що при поданні повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, Позивачем було додано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що фактично, не заперечувалось Відповідачем у листі № 526 від 17.06.2014р., а тому, оскільки останній зазначив, що усі інші документи, окрім документа, що визначає законність володіння ТЗ, які мають бути додані до заяви про виплату страхового відшкодування, є в наявності, а тому суд приходить до висновку, що Позивачем були виконанні всі вимоги чинного законодавства щодо форми подання страховику заяви про виплату страхового відшкодування, та надано Відповідачу всі необхідні документи, проте, останнім всупереч вимогам Закону, не було виплачено Позивачу суму страхового відшкодування у розмірі завданих автомобілю Позивача збитків в межах страхової суми визначеної полісом обов'язкового страхування АС/4318748, отриманих в результаті ДТП 27.03.2014р. з автомобілем «Рено-Самсунг» під керуванням ОСОБА_2, який застрахував свою відповідальність у ПрАТ СК «Страховий капітал».
Отже, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Страховий капітал», а добровільного відшкодування завданої ним шкоди майну Позивача не проведено, то суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з Відповідача суми страхового відшкодування у межах максимального ліміту відповідальності, встановленого страховим полісом № АС/4318749 в сумі 50 000,00 грн. підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат у відповідних розмірах у зв'язку з простроченням виплати страхового відшкодування, суд виходить з наступного.
За п. 36.2. ст. 36 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Відповідно до п.36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Судом встановлено, що Позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до Відповідача - 07.05.2014р., а отже, останній з урахуванням положень Закону зобов'язаний був виплатити страхове відшкодування в строк до 05.08.2014р.
Таким чином, починаючи з 06.08.2014р. Відповідач вважається таким, що прострочив виплату страхового відшкодування Позивачу.
Згідно зі статтями 525, 526 КПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на все наведене вище, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню в межах заявлених позовних вимог за період з 06.08.2014р. по 17.09.2014р., при цьому суми пені та 3% річних, які підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача визначаються наступним чином:
Пеня за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 06.08.2014-17.09.2014р. (всього 43 дні) = 1 472,60 грн. (50 000,00 грн.*43*12,5%*2/365).
3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 06.08.2014-17.09.2014р. (всього 43 дні) = 176,71 грн. (50 000,00*43*3%/365).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України).
За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене, позовні вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивача страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., пені у розмірі 1 472,60 грн., 3% річних в сумі 176,71 грн. та інфляційних втрат за період з 06.08.2014р. по 17.09.2014р. в межах заявлених позовних вимог в сумі 1 107,62 грн., що разом становить 52 756,93 грн.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь Позивача підлягають стягненню з Відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, з Відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 527,57 грн.
На підставі ст.ст. 22, 992, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 9, 12, 22, 29, 33, 34, 35, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 294, 296 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Страховий капітал на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) страхове відшкодування у сумі 50 000,00 грн., пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 06.08.2014-17.09.2014р. (всього 43 дні) у розмірі 1 472,60 грн., 3% річних за період з 06.08.2014-17.09.2014р. в розмірі 176,71 грн. та інфляційних втрат з 06.08.2014р. по 17.09.2014р. в сумі 1 107,62 грн., а всього 52 756,93 грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Страховий капітал на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) судовий збір в розмірі 527,57 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: