справа № 462/3076/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року Залізничний
районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Боровкова Д.О.

при секретарі Щур Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

встановив:

12.05.2014 року позивач звернувся з позовом
до суду, в якому просив стягнути з
відповідача на його користь вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу в сумі 22332,60 грн.,
вартість послуг евакуатора - 250,00 грн.,
вартість проведення
автотоварознавчого дослідження - 650,00
грн.; 3 % річних в сумі - 246.33 грн., пеню у
розмірі 1147,63 грн.; спричинену моральну
шкоду в розмірі 2000,00 грн., а всього 26626,56
грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що
його автомобіль марки «Део Ланос» д.н.з.
НОМЕР_1 зазнав ушкоджень 11.08.2013 року під
час дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася з вини водія автомобіля марки
«Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2,
цивільна відповідальність якого була
застрахована в НАСК «Оранта», проте
відповідач, без будь-яких на то
правових підстав, відмовляє йому
виплачувати страхове відшкодування. В
зв'язку з наведеним, просив позов
задовольнити.

14.08.2014 року позивач подав до суду заяву
про зменшення позовних вимог /а.с.60/, в
якій просив стягнути з відповідача на
його користь вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу в сумі 2177,96 грн.,
вартість проведення
автотоварознавчого дослідження - 650,00
грн. та спричинену моральну шкоду в
розмірі 2000,00 грн. Свої вимоги мотивував
тим, що відповідач 27.05.2014 року

сплатив йому частково страхове
відшкодування у розмірі 20154,64 грн. за
пошкоджений

автомобіль та суму в розмірі 250,00 грн.
вартості евакуатора, згодом також було
сплачено 1307,02 грн. пені, тобто всього
йому було виплачено 21711,66 грн., і тому
просить стягнути з відповідача
недоплачені суми.

У судовому засіданні представник
позивача позов, з урахуванням
зменшених позовних вимог, підтримав,
дав пояснення аналогічні
вищенаведеному, просить позов
задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши
матеріали справи, прийшов до висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню наступних підстав.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України
випливає, що страховик зобов'язаний у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату у строк,
встановлений договором.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що постановою
Сихівського районного суду м. Львова
від 03.09.2013 року відповідач ОСОБА_2 був
визнаний винним у вчинені
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП, і на нього було накладене
стягнення - штраф у розмірі 340 грн. Зі
змісту зазначеної постанови
вбачається, що ОСОБА_2 11.08.2013 року о 13.15
год. в м. Львові по вул.
Петлюри-Любінська, порушуючи п. 8.7.3
Правил дорожнього руху, керуючи
автомобілем марки «Део Ланос» д.н.з.
НОМЕР_2, не врахував дорожньої
обстановки, здійснив виїзд на
перехрестя на заборонений сигнал
світлофора червоного кольору,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
автомобілем марки «Део Ланос» д.н.з.
НОМЕР_1, спричинивши автомобілю
технічні пошкодження. Своїми діями
ОСОБА_2 вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 124
КУпАП /а.с19./.

Автомобіль марки «Део Ланос» НОМЕР_1
належить позивачу ОСОБА_1

08.06.2013 року між ОСОБА_3 та відповідачем
НАСК «Оранта» був укладений поліс
(договір) обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № 2726389 /а.с.37/. Згідно з умовами
зазначеного страхового полісу
страховим випадком є подія, внаслідок
якої заподіяна шкода третім особам під
час дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталося за участю автомобіля марки
«Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_2. Відповідно до
п. 2 цього полісу передбачено, що ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілого становить
50000 грн. на одного потерпілого, без
франшизи.

19.08.2013 року в присутності позивача
відповідачем НАСК «Оранта» було
проведено огляд пошкодженого
транспортного засобу, який належить
позивачу, на підставі якого складено
страховий акт, згідно з яким страхова
виплата, що підлягає до відшкодування
потерпілій особі внаслідок ДТП від
11.08.2013 року за пошкоджений автомобіль
марки «Део Ланос», д.р.н. НОМЕР_1, складає
20154, 64 грн. (вартість відновлювального
ремонту у розмірі 23290,95 грн. за мінусом
коефіцієнту фізичного зносу), що
підтверджується дослідженням №
ВС3126АО-04.09/5 від 04.09.2013 року, проведеного
ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» /а.с.41-45/

27.05.2013 року на підставі вищезазначених
документів НАСК «Оранта» було

сплачено позивачу страхове
відшкодування у розмірі 20154,64 грн. за
пошкоджений

автомобіль та суму в розмірі 250,00 грн.
вартості евакуатора, згодом позивачу
також було сплачено 1307,02 грн. пені,
тобто всього позивачу було виплачено
21711,66 грн., зазначені обставини
визнаються учасниками судового
процесу, а відтак в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК
України не підлягають доказуванню.

Проте, позивач вважає, що відповідач не
виплатив вартість відновлювального
ремонту автомобіля у повному обсязі, а
саме не доплатив йому 2177,96 грн., а також
не оплатив вартість
автотоварознавчого дослідження у
розмірі 650 грн. /а.с.23/.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що на
його замовлення 03.09.2013 року ФОП ОСОБА_4
було проведене дослідження автомобіля
марки «Део Ланос», д.р.н. НОМЕР_1. Згідно
з висновком експертного
автотоварознавчого дослідження № 145/13
від 03.09.2013 року вартість
відновлювального ремонту зазначеного
автомобіля складає 22332,62 грн. /а.с.11-18/, а
не 20154,64 грн., і тому просить стягнути
недоплачену різницю у розмірі 2177,96 грн.

Суд критично ставиться до
вищевказаного висновку та не бере його
до уваги з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» оцінювачами можуть бути
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства, які склали
кваліфікаційний іспит та одержали
кваліфікаційне свідоцтво оцінювача
відповідно до вимог цього Закону.

Проте, позивачем не надано суду
належних доказів того, що ФОП ОСОБА_4
отримав кваліфікаційне свідоцтво
оцінювача. Таким чином, суд не бере до
уваги дослідження № 145/13 від 03.09.2013 року,
оскільки суду не надано належних
доказів того, що таке складено особою,
яке має на це право.

Крім того, відповідно до п. 34.4 ст. 34
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків страховиком та МТСБУ
залучаються їх працівники.
Страховиком, МТСБУ та потерпілими
також можуть залучатися аварійні
комісари, експерти або юридичні особи,
у штаті яких є аварійні комісари чи
експерти.

Проте, в матеріалах справи відсутні
докази, які б вказували на те, що
працівники НАСК «Оранта» були
повідомлені про те, що 03.09.2013 року ФОП
ОСОБА_4 буде проводитися дослідження
автомобіля марки «Део Ланос», д.р.н.
НОМЕР_1, а відтак відповідач був
позбавлений можливості при проведені
вказаного дослідження залучити своїх
працівників для визначення розміру
збитків.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК
України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Проте, представник позивача на
пропозицію головуючого не забажав
заявляти клопотання про проведення
судової експертизи щодо визначення
розміру матеріальної шкоди, яка
завдана власнику автомобіля марки «Део
Ланос», д.р.н. НОМЕР_1.

Враховуючи вищенаведене, суд не бере до
уваги висновок експертного
автотоварознавчого дослідження № 145/13
від 03.09.2013 року, і тому відсутні правові
підстави для стягнення з позивача 2177,96
грн.

За таких обставин, беручи до уваги, що
судом не був взятий до уваги
вищевказаний висновок експертного
автотоварознавчого дослідження, то і
відсутні підстави для стягнення 650 грн.
витрат на проведення зазначеного
дослідження.

Щодо стягнення моральної шкоди з
відповідача на користь позивача, то у
задоволенні цієї вимоги також слід
відмовити з огляду на таке.

Статтею 26-1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страховиком
відшкодовується потерпілому - фізичній
особі, який зазнав ушкодження здоров'я
під час дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

З аналізу вищевказаної норми Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» слідує, що страховиком
відшкодовується потерпілому моральна
шкода лише при умові, якщо потерпілий
зазнав ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів, які б вказували на
те, що він під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 11.08.2013 року, зазнав
ушкодження здоров'я.

Крім того, позивач не надав суду інших
доказів про те, що йому діями
відповідача була завдана моральна
шкода, та не довів її розмір.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відсутні правові підстави
для стягнення моральної шкоди з
відповідача на користь позивача з
підстав зазначених у позові.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши
докази по справі у їх сукупності,
вважає, що у задоволенні позову, з
урахуванням зменшених позовних вимог,
слід відмовити за безпідставністю та
необґрунтованістю.

Разом з тим, суд, беручи до уваги те, що
відповідач задовольнив вимоги
позивача на суму 21711,66 грн. у
добровільному порядку лише після того,
як був поданий даний позов, приходить
до висновку, що в силу ч. 1 ст. 89 ЦПК
України з відповідача слід стягнути
відповідний розмір судового збору,
який складає 217 грн. 11 коп. (21711,66 грн.
/розмір відшкодованої шкоди/ х 0,01% = 217
грн. 11 коп.).

Керуючись ст.ст. 10,11,60-62,159,209,214-215,218 ЦПК
України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
відмовити.

Стягнути з Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» на користь
ОСОБА_1 217 гривень 11 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м. Львова
шляхом подачі в десяти денний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Рішення не
набрало законної сили.

Суддя: