УХВАЛА

іменем України

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Завгородньої
І.М., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» про визнання
незаконними дій банку щодо зупинення
платіжної картки та блокування
банківського рахунка, розірвання
договору банківського рахунка,
зобов'язання провести розрахунок та
повернути кошти, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» на рішення
Гірницького районного суду м. Макіївки
від 11 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 25 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» (далі - ПАТ
«Кредитпромбанк») про визнання
незаконними дій банку щодо зупинення
платіжної картки та блокування
банківського рахунка, розірвання
договору банківського рахунка,
зобов'язання провести розрахунок та
повернути кошти, посилаючись на те, що 26
листопада 2007 року між ним та ВАТ
«Кредитпромбанк» в особі Донбаської
філії ВАТ «Кредитпромбанк» укладений
договір банківського рахунка №
VE/03-2008/11/87 I, відповідно до умов якого
банк відкриває держателю основний
картрахунок НОМЕР_1 в доларах США та
додатковий НОМЕР_2 у гривнях для
здійснення операцій за картковими
рахунками та видає платіжну/платіжні
картку/картки та ПІН-коди до
неї/них.

16 грудня 2010 року ним внесені грошові
кошти на картковий рахунок НОМЕР_1 в
іноземній валюті в сумі 37 453,18 доларів
США, що підтверджується випискою банку
за рахунком приватного клієнта №
НОМЕР_4 за період з 01 жовтня до 24 грудня
2010 року.

17 грудня 2010 року йому стало відомо про
блокування його рахунка в банку,
операції з використанням платіжної
картки банку неможливо було здійснити.
У Макіївському відділенні Донбаської
філії ВАТ «Кредитпромбанк» працівники
банку повідомили, що платіжна картка
заблокована у зв'язку з перевищенням
ліміту грошових коштів на картковому
рахунку.

22 грудня 2010 року він звернувся до ВАТ
«Кредитпромбанк» із заявою про
повернення грошових коштів, які були
зараховані банком на рахунок НОМЕР_1 в
іноземній валюті в сумі 37 453,18 доларів
США.

23 грудня 2010 року позивач звернувся до
банку із заявою про закриття
банківського рахунка та повернення
грошових коштів, однак банк розрахунку
з ним не провів.

Рішенням Гірницького районного суду м.
Макіївки від 11 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 25 квітня 2014 року, позов задоволено.

Визнано дії ПАТ «Кредитпромбанк» щодо
зупинення дії платіжної картки НОМЕР_3
та блокування картрахунка НОМЕР_1
(додатковий рахунок НОМЕР_2)
неправомірними і такими, що не
відповідають договору від 26 листопада
2007 року № VY/03-2008/11/87.

Розірвано договір банківського
рахунка № VY/03-2008/11/87, укладений 26
листопада 2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ
«Кредитпромбанк» для обслуговування
обліку операцій за платіжними
картками.

Зобов'язано ПАТ «Кредитпромбанк»
провести повний розрахунок за
операціями з пластиковою карткою,
виданою на ім'я ОСОБА_3, та повернути
ОСОБА_3 залишок коштів з картрахунка
НОМЕР_1 (додатковий рахунок НОМЕР_2).

У поданій касаційній скарзі ПАТ
«Кредитпромбанк» просить зазначені
судові рішення скасувати, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
і процесуального права, та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 26 листопада 2007
року між ОСОБА_3 та ВАТ
«Кредитпромбанк» в особі Донбаської
філії ВАТ «Кредитпромбанк» укладено
договір банківського рахунка №
VE/03-2008/11/87 I, відповідно до умов якого
банк відкриває держателю основний
картрахунок НОМЕР_1 в доларах США та
додатковий рахунок НОМЕР_2 в гривнях
для здійснення операцій за картковими
рахунками та видає платіжну/платіжні
картку/картки та ПІН-коди до неї/них.

16 грудня 2010 року ОСОБА_3 внесені грошові
кошти на картковий рахунок НОМЕР_1 в
іноземній валюті в сумі
37 453,18 доларів США, що підтверджується
випискою банку за рахунком приватного
клієнта № НОМЕР_4 за період з 01 жовтня
2010 року до 24 грудня 2010 року.

Із зазначеного рахунка в грудні 2010 року
банком проведено списання 14592,67 доларів
США в рахунок простроченої
заборгованості згідно з умовами
договору поруки від 20 грудня 2006 року та
умовами договору банківського рахунка
від 20 листопада 2007 року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, з огляду на наведені
вище обставини виходив із того, що
відповідачем безпідставно на
порушення умов договору здійснено
списання коштів, які належать ОСОБА_3,
доказів направлення повідомлення на
адресу позивача про порушення
позичальником (ОСОБА_4) кредитного
договору не надано; отримавши заяву про
закриття поточного рахунка, банк
повинен був здійснити завершальні
операції за рахунком, видати
відповідну довідку та залишок грошових
коштів.

Разом із тим висновки суду про
задоволення позову не відповідають
встановленим судом обставинам та
наявним у матеріалах справи доказам.

Так, визнавши дії банку щодо зупинення
дії платіжної картки та блокування
картрахунка неправомірними, суд не
встановив, коли відбулось таке
блокування, скільки воно тривало та чим
такі обставини підтверджуються.

Доказів неможливості користування
картковим рахунком та платіжною
карткою матеріали справи не містять.

У заяві про закриття рахунка (а. с. 11), що
була подана банку 23 грудня 2010 року,
позивач просив розірвати договір з 06
лютого 2011 року та не пізніше зазначеної
дати повернути залишок коштів.

Отже, висновок суду про необхідність
наступного дня після отримання заяви
закрити рахунок та виплатити залишок
коштів не відповідає умовам закриття
рахунка, що були запропоновані самим
позивачем.

Згідно з виписками за рахунком
позивача (а. с. 42) 31 грудня 2010 року
списані кошти на погашення
заборгованості в сумі 14 592,67 доларів
США.

Залишок наявних на рахунку коштів
отримано позивачем 21 січня 2011 року в
сумі 23 783 доларів США, тобто до 06 лютого,
обумовленого в заяві про закриття
рахунка.

Проведення за картковим рахунком
операцій протягом грудня 2010 року, в
тому числі 31 грудня 2010 року, та 21 січня
2011 року суперечить висновкам суду щодо
його блокування.

Крім того, вдаючись до оцінки
правомірності списання коштів на
погашення заборгованості в сумі 14 592,67
доларів США, суд не врахував, що такі
кошти були списані в межах існуючих між
банком та позивачем відносини поруки
щодо виконання боржником ОСОБА_4
зобов'язань з повернення кредитних
коштів.

Оскільки позивачем заявлені вимоги
саме щодо виконання договору
банківського рахунка, у суду не було
підстав для втручання у відносини
поруки та фактично зміни підстав
позову.

Суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК
України на зазначене уваги не звернув,
пояснень відповідача в достатньому
обсязі не перевірив, не визначився із
характером спірних правовідносин,
позовними вимогами та їх підставами та
не вирішив, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду
першої інстанції без змін.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
Законом України «Про здійснення
правосуддя та кримінального
провадження у зв'язку з проведенням
антитерористичної операції», колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» задовольнити
частково.

Рішення Гірницького районного суду м.
Макіївки від 11 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 25 квітня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
Краматорського міського суду
Донецької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І.
Журавель

І.М.
Завгородня

Ю.Г.
Іваненко