Виноградівський районний суд
Закарпатської області
______________________________________________________________________
Справа № 299/2984/14-ц
У Х В А Л А

28.08.2014
м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду
Закарпатської області Леньо В.В., при
секретарі Турок Б.Б., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Виноградів скаргу ОСОБА_1 на дії
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Виноградівського районного управління
юстиції Чопей Василя Васильовича,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на
дії старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Виноградівського районного управління
юстиції Чопей Василя Васильовича.

Скарга мотивована тим, що у провадженні
відділу ДВС Виноградівського
районного управління юстиції
знаходилось виконавче провадження
№37618986. 29 квітня 2013 року старшим
державним виконавцем Чопей В.В.
складено акт про вселення та винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження. Проте, після виконання
рішення суду, боржник ОСОБА_3 зачинила
дві кімнати: дитячу та вітальню на ключ,
не дозволяє заходити в ці дві кімнати,
чим перешкоджає перебуванню стягувача
у приміщенні, в яке її та двох дітей
вселено на підставі рішення суду. У
зв'язку з тим, що неповнолітні діти є
хлопчик та дівчинка, їх проживання в
одній кімнаті розам з мамою є грубим
порушенням вимог чинного ЖК України. За
таких обставин стягувач звернулась до
ВДВС Виноградівського РУЮ із заявою
про відновлення виконавчого
провадження, проте, державним
виконавцем Чопей В.В. не було вирішено
це питання протягом розумного строку,
на нашу заяву від 08.07.2014 року виконавець
дав відповідь через один місяць, в якій
відмовив у задоволенні даної заяви.
Проте, у своїй відповіді Чопей В.В.
взагалі не обґрунтував, чому таке
виконавче провадження не підлягає
відновленню. Процитована тільки перша
частина рішення суду про вселення
стягувача. Проте, згідно рішення суду
боржник також не повинен перешкоджати
проживанню ОСОБА_1 та не чинити
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1. Однак, боржник рішення суду не
виконує, перешкоди проявляються в
наступному: боржниками змінено ключі
від дверей двох кімнат (дитячої і
вітальні) та балкону без повідомлення
скаржнику та копії ключів до даних
кімнат та балкону у квартиру АДРЕСА_1
скаржнику не надано.

Державний виконавець вимог
вищезазначеного законодавства не
виконав, тому своєю бездіяльністю
призводить до неналежного виконання
рішення суду, яке набрало законної
сили.

В судове засідання заявник та
представник скаржника не з'явилися
проте представник скаржника подав
письмову заяву в якій скаргу підтримав
повністю, просив її задовільнити
повністю, з підстав викладених в
скарзі.

Представник відділу державної
виконавчої служби Виноградівського
районного управління юстиції в
Закарпатській області або державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Виноградівського
районного управління юстиції в
Закарпатській області в судове
засідання не з'явився, заяв чи
клопотань не надходило.

Дослідивши матеріали цивільної справи
та всі докази по справі у їх сукупності,
суд вважає, що скарга підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що в провадженні
відділу ДВС Виноградівського
районного управління юстиції
знаходилось виконавче провадження
№37618986. (а.с.11)

Також встановлено, 29 квітня 2013 року
старшим державним виконавцем Чопей В.В.
складено акт про вселення та винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження. (а.с.4,4зв.,8).

Також встановлено, з обґрунтувань
скаржника, та не спростовано державним
виконавцем, після виконання рішення
суду, боржник ОСОБА_3 зачинила дві
кімнати: дитячу та вітальню на ключ, не
дозволяє заходити в ці дві кімнати, чим
перешкоджає перебуванню скаржника
ОСОБА_1 у приміщенні, в яке її та двох
дітей вселено на підставі рішення суду.

Згідно п.4 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №3 від
13 грудня 2010 року „Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" до юрисдикції адміністративних
судів належать справи про оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання виконавчих
документів за позовами учасників
виконавчого провадження (крім сторін
та їхніх представників) чи осіб, які
залучаються до проведення виконавчих
дій.

Частиною 4 ст. 82 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення є юрисдикційна
належність суду, який видав виконавчий
документ, та статус позивача як сторони
у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України "Про
виконавче провадження" сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник.

Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання рішень інших
органів (посадових осіб) можуть бути
оскаржені до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом - ч.5 ст.82 Закону
України „Про виконавче провадження".

Згідно п.4 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №3 від
13 грудня 2010 року зі змінами і
доповненнями від 21 травня 2012 року „Про
практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" адміністративним судам
необхідно мати на увазі, що відповідно
до розділу XIV-I Господарського
процесуального кодексу України та
глави 2 розділу VIII Цивільного
процесуального кодексу України
розгляд заяв про видачу виконавчого
документа на примусове виконання
рішення третейського суду та видачу
такого виконавчого документа
здійснюють господарські суди та суди з
розгляду цивільних справ.

У зв'язку з цим до юрисдикції
адміністративних судів належать
справи про оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання таких
виконавчих документів за позовами
учасників виконавчого провадження
(крім сторін та їх представників) чи
осіб, які залучаються до проведення
виконавчих дій.

З зазначеного слідує, що стягувач
ОСОБА_1, як сторона виконавчого
провадження, правомірно звернулася зі
скаргою на дії державного виконавця до
суду цивільної юрисдикції як суду, який
видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як зазначено у ст.1 Закону України "Про
державну виконавчу службу", державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб відповідно до
законів України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» у примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Окрім того, відповідно до ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

До того ж, згідно з п.3 ч.3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст. 30
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк. Строк
здійснення виконавчого провадження не
включає час відкладення провадження
виконавчих дій або зупинення
виконавчого провадження на період
проведення експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

За нормами ст. 7 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Стаття 51 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачає: «За наявності
обставин, передбачених частиною 6 ст. 79
Закону, виконавче провадження підлягає
відновленню у триденний строк з дня
надходження до державного виконавця
відповідної заяви стягувача».

У ч. 6 ст. 79 Закону України «Про
виконавче провадження» зазначається,
що у разі подальшого перешкоджання
боржником проживанню (перебуванню)
стягувача у приміщенні, в яке його
вселено, стягувач має право звернутися
до державного виконавця із заявою про
відновлення виконавчого провадження. У
такому разі державний виконавець має
право повторно здійснити примусове
вселення стягувача та накласти на
боржника штраф у подвійному розмірі
відповідно до статті 89 цього Закону.
Виконавче провадження не
відновлюється і повторне примусове
вселення стягувана не здійснюється,
якщо особа, яка перешкоджає його
проживанню (перебуванню), не є
боржником. Питання про вселення
стягувана в такому разі вирішується в
судовому порядку.

В даному випадку, при здійсненні
виконавчого провадження державним
виконавцем Чопей В.В. не були виконані
зазначені вище вимоги законодавства,
недотримано загального принципу права
та норм ЗУ «Про виконавче провадження»,
що дає достатні підстави вважати дії
державного виконавця ВДВС
Виноградівського РУЮ в Закарпатській
області по невідновленні виконавчого
провадження №37618986, як такі, які не
ґрунтуються на законі.

Також, у відповідності до ч.2 ст.387 ЦПК
України у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Тому суд вважає за необхідним
задовольнити скаргу заявника в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.5, 7, 111, 24, 30, 37, 46 Закону
України "Про виконавче провадження",
ст.ст.383 - 388 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Виноградівського районного управління
юстиції Чопей Василя Васильовича, -
задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Виноградівського
районного управління юстиції Чопей
Василя Васильовича, яка полягає у
невідновленні виконавчого провадження
№37618986 за заявою стягувача ОСОБА_1 -
незаконною.

Зобов'язати державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Виноградівського районного управління
юстиції Чопей Василя Васильовича
повторно вирішити заяву ОСОБА_1 про
відновлення виконавчого провадження
№37618986 згідно вимог чинного
законодавства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. В. Леньо