У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерпайп Україна»
про стягнення заробітної плати,
вихідної допомоги та моральної шкоди
за касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Інтерпайп
Україна», яке діє через представника
Чебаненка Євгенія Володимировича, на
рішення Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 05 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що рішенням Жовтневого районного
суду

м. Дніпропетровська від 03 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 05 серпня 2013 року, визнано
незаконним наказ від 10 квітня 2013 року
про її звільнення з посади начальника
управління логістики на підставі п. 2 ч.
1 ст. 41 КЗпП України у зв'язку із втратою
довіри, поновлено на посаді начальника
управління логістики ТОВ
«Інтерпайп Україна», стягнуто з
останнього на користь позивача 14 687,55
грн середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та 3000 грн на
відшкодування моральної шкоди. Наказом
від 11 вересня 2013 року позивача
поновлено на посаді з 11 вересня 2013 року.
Між сторонами укладено угоду про те, що
ОСОБА_4 звільняється з посади на
підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, а
відповідач видає їй належним чином
оформлену трудову книжку та повний
розрахунок при звільненні, а також
сплачує вихідну допомогу у розмірі
трьох заробітних плат. На виконання
домовленостей, викладених в угоді,
позивач подала заяву про звільнення з 16
вересня 2013 року, але відповідач при
проведенні з нею розрахунку невірно
нарахував їй заробітну плату. З огляду
на наведене, просила стягнути з ТОВ
«Інтерпайп Україна» недонараховану
заробітну плату в розмірі 75 655,20 грн за
період з 03 липня 2013 року - дати
постановлення рішення про поновлення
на роботі, по 16 вересня 2013 року - дату
звільнення, із розрахунку
середньоденної заробітної плати,
розмір якої встановлено рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 липня 2013
року, недонараховану вихідну допомогу
при звільненні, передбачену угодою, із
розрахунку її середньоденної
заробітної плати, у розмірі 95 767,75 грн, а
також 20 000 грн на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 05
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суд
Дніпропетровської області від 15 травня
2014 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Інтерпайп Україна» на
користь ОСОБА_4 заробітну плату в
розмірі 75 655,20 грн, вихідну допомогу в
розмірі 95 767,75 грн та 2 000 грн на
відшкодування моральної шкоди, а
всього 173 422,95 грн. У задоволенні решти
позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ТОВ
«Інтерпайп Україна», посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, просить вказані
судові рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу представник ОСОБА_4
зазначає, що оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими,
у процесі розгляду справи судами не
порушені норми матеріального та
процесуального права, а тому ці судові
рішення необхідно залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги представника
ТОВ «Інтерпайп Україна» не дають
підстав для висновку про порушення
судами норм процесуального та
матеріального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, правильно
виходив з того, що рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
03 липня 2013 року встановлено розмір
середньоденної заробітної плати
позивачки, і саме з цієї суми у
відповідності до вимог Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995
року, середній заробіток за час
вимушеного прогулу у зв'язку з
незаконним звільненням працівника
визначається, виходячи з виплат за
останні два повні календарні місяці
роботи, що передували звільненню.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Таким чином, оскаржувані судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому їх слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Інтерпайп
Україна», яке діє через представника
Чебаненка Євгенія Володимировича,
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С. Висоцька Л.М. МазурТ.О. Писана