Справа № 229/2261/14-ц
Номер провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2014 року Дружківський міський
суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Гонтар А.Л

при секретарі Костенко В.М.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дружківка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні власністю та виселення,
-

В С Т А Н О В И В:

15.08.2014 року ОСОБА_1
звернулась до
Дружківського міського суду з позовом
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні власністю та виселення,
свої позовні вимоги обґрунтовала тим,
що їй на праві власності належить
квартира, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

В липні 2012 року вона пустила на
квартиру ОСОБА_2 з родиною.
Відповідачка зобов'язалась сплачувати
усі комунальні платежі, а в подальшому
викупити вказану квартиру у свою
власність. В теперішній час вона не
може розпоряджатися своїй власністю,
оскільки відповідачка мешкає в
квартирі з дітьми та не бажає
добровільно звільнити займане житло.
Вона не має доступу до свого майна, бо
відповідачка чинить їй перешкоди в
користуванні її власністю.

Просить усунути перешкоди в
користуванні власністю та виселити
ОСОБА_2 разом з дітьми з квартири
АДРЕСА_1.

В судове засіданні позивач
ОСОБА_1 з'явилася, позовні
вимоги підтримала з підстав,
викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
з'явилася, позовні вимоги не визнала,
пояснила, що в серпні 2012 року її родина
вселилась в квартиру позивачки,
договорившись оплачувати їй щомісячно
по 500 грн. та плату за світло та воду. В
грудні 2012 року позивачка повідомила, що
буде продавати квартиру, та просила їх
звільнити займане житло. Вона
попросила її продати квартиру їм. Вони
домовились за ціну - 123000 гривень. В
грудня 2012 року вона передала позивачці
12000 гривень. В січні 2013 року 35000 гривень,
в травні 14000 гривень. Усього вона
сплатила позивачці 87000 гривень. Договір
куплі-продажу вони не укладали. Решту
суми вона не може сплатити, так як в неї
не має коштів. Усю суму вона повинна
була сплатити до кінця 2013 року. Просить
повернути їй гроші і лише після цього
вона звільнить квартиру.

Суд, вислухавши позивача, відповідача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Під час розгляду справи встановлено,
що квартира, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_1 , що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 13 липня 1998 року
(а.с.15) .

За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Частиною 1 ст.383 ЦК України
встановлено, що власник житлового
будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї.

Вимогами ст.386 ЦК України
передбачено, що держава забезпечує
рівний захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

Як зазначено в ст.391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до п.34 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 лютого 2014 року
№ 5 "Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав" право власності є
абсолютним, яке включає володіння,
користування та розпорядження майном,
якого ніхто не може бути позбавлений,
крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , як
власник квартири , має право володіти,
користуватися та розпоряджатися
квартирою на власний розсуд,
використовувати його для власного
проживання, проживання членів своєї
сім'ї.

Таке право позивача згідно ч.4 ст.41
Конституції України, ч.1 ст.321 ЦК України
є непорушним і він не може бути
протиправно його позбавлений.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику права вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

У судовому засіданні встановлено,
що в квартирі мешкає ОСОБА_2 , яка в
квартирі не зареєстрована, не є
власником квартири, не є членом родини,
добровільно звільнити квартиру не
бажає.

Наявність в квартирі ОСОБА_2,
обмежує права ОСОБА_1 , як власника, що
право власника квартири ОСОБА_1
порушується відповідачкою ОСОБА_2,
оскільки вона не має доступу до свого
майна, квартира закрита, ключів від
квартири в неї не має, відповідачка їй
ключі не віддає, до житла не впускає.
і вона на підставі ст.391 ЦК України має
право вимагати в судовому порядку
усунення перешкод у здійсненні такого
права.

Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту
порушеного права - усунення перешкод в
користуванні власністю та виселення
відповідача, ґрунтується на вимогах
закону і є достатнім для відновлення
її порушеного права.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні
власністю та виселення, ОСОБА_2 -
підлягають задоволенню.

Суд не може погодитись з доводами
представника відповідача, що у
задоволенні позовних вимог треба
відмовити, оскільки між сторонами було
укладено договір найму з невизначеним
строком, тобто на п'ять років, що треба
застосовувати усі умови, наслідки, які
передбачені договором найму.

Дійсно ст. 168 ЖК України передбачає,
що укладений на визначений строк
договір найму жилого приміщення в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, припиняється після
закінчення цього строку, і його може
бути продовжено лише за угодою між
наймачем і наймодавцем.

Дострокове розірвання договору
найму жилого приміщення з ініціативи
наймодавця можливе лише за згодою
наймача.

Договір найму жилого приміщення,
укладений на невизначений строк, може
бути розірвано за вимогою наймодавця,
якщо жиле приміщення, займане наймачем,
необхідне для проживання йому та
членам його сім'ї. У цьому випадку
власник будинку (квартири) повинен
попередити наймача про наступне
розірвання договору за три місяці.

Договір найму жилого приміщення,
укладений як на визначений, так і на
невизначений строк, може бути
розірвано за вимогою наймодавця, якщо
наймач або особи, які проживають разом
з ним, систематично руйнують чи псують
жиле приміщення, або використовують
його не за призначенням, або
систематичним порушенням правил
соціалістичного співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи одному будинку
(квартирі), а також у разі
систематичного невнесення наймачем
квартирної плати і плати за комунальні
послуги.

На підставі ст. 169 ЖК України у
разі припинення договору найму жилого
приміщення в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, наймач і особи,
які проживають разом з ним, зобов'язані
звільнити жиле приміщення, а в разі
відмовлення - підлягають виселенню в
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЖК України
договір найму жилого приміщення
укладається між власником будинку
(квартири) і наймачем у письмовій формі
з наступною реєстрацією у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів або в органі управління, що
ним утворюється.

Під час розгляду справи в суді
жодна зі сторін не вказувала на
наявність такого договору між
сторонами.

На підставі викладеного,
керуючись ст.,150, 158,168,169 ЖК України,
ст.317, 319,321,383,386,391 ЦК України,
ст..10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні власністю та виселення,
задовольнити.

Усунути перешкоду в користуванні
власністю ОСОБА_1, шляхом виселення
ОСОБА_2 разом з дітьми із квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги, рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Дружківський міський суд
протягом десяти днів після оголошення
рішення.

Суддя Дружківського міського
суду А. Л.
Гонтар