У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.

суддів: Гончара В.П.,
Карпенко С.О.

Остапчука Д.О.,
Савченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Харківської міської ради про визнання
права власності за касаційною скаргою
Акціонерної компанії
«Харківобленерго» на рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 16 грудня 2008 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 4 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що внаслідок
реконструкції з добудовою належної
йому на праві власності квартири
АДРЕСА_1 створено нове нежитлове
нерухоме майно.

Так як самочинне будівництво
проведено з дотриманням державних
будівельних норм і стандартів, не
порушує права інших осіб, просив
визнати за ним право власності на
нежитлові приміщення № № 1-1, 1-2, 1-3, 1-4,
1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-12, 1-13 загальною
площею 235,5 кв.м, розташовані на першому
поверсі у літ. «А-5» по
АДРЕСА_1.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 16 грудня 2008 року позов
задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
нежитлові приміщення № №, 1-1, 1-2, 1-3, 1-4,
1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-12, 1-13 загальною
площею 235,5 кв.м, розташовані на першому
поверсі у літ. «А-5» по АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 4 лютого 2014 року
апеляційне провадження за апеляційною
скаргою Акціонерної компанії
«Харківобленерго» на рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 16 грудня 2008 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Харківської міської
ради про визнання права власності
закрито.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 16 грудня
2008 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 4 лютого 2014
року і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що самочинне
будівництво проведено з дотриманням
державних будівельних норм і
стандартів, не порушує права інших
осіб, тому за позивачем відповідно до
ст. 376 ЦК України може бути визнано
право власності на спірні нежитлові
приміщення.

Закриваючи апеляційне провадження у
вказаній справі за апеляційною скаргою
Акціонерної компанії
«Харківобленерго», апеляційний суд
виходив із того, що апеляційну скаргу
на рішення суду першої інстанції
подано особою, яка не брала участі у
справі, питання про права і обов'язки
якої суд першої інстанції не вирішував.

Оскільки справа в апеляційному порядку
не переглядалася, касаційне
провадження за касаційною скаргою
Акціонерної компанії
«Харківобленерго» в частині
оскарження рішення суду першої
інстанції відкрито помилково і в цій
частині має бути закрито.

З висновками суду апеляційної
інстанції погодитись не можна з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне
оскарження, Акціонерна компанія
«Харківобленерго» вказувала на те, що
оскаржуване рішення стосується прав та
обов'язків його як власника
високовольтної повітряної лінії
електропередачі напругою 110 кВ
«Іванівка - Павлове Поле», в межах
охоронної зони якої розташована
прибудова до АДРЕСА_1.

Пунктом «б» ст. 112 ЗК України
передбачено, що уздовж ліній зв'язку,
електропередачі, земель транспорту,
навколо промислових об'єктів для
забезпечення нормальних умов їх
експлуатації, запобігання ушкодження,
а також зменшення їх негативного
впливу на людей та довкілля, суміжні
землі та інші природні об'єкти,
створюються охоронні зони.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України
«Про електроенергетику» в охоронних
зонах електричних мереж діють
обмеження, передбачені

законодавством України щодо
використання земель. Розміщення споруд

та інших об'єктів в охоронних зонах
електричних і теплових мереж

без здійснення передбачених
нормативно-технічними документами

технічних заходів безпеки не
допускається.

З метою забезпечення збереження і
надійної роботи електричних мереж
Кабінет Міністрів України запровадив
Правила охорони електричних мереж,
контроль за виконанням яких здійснюють
енергопідприємства (п.12).

Згідно з п. 9 Правил у межах охоронних
зон повітряних і кабельних ліній,
трансформаторних підстанцій,
розподільних пунктів і пристроїв без
письмової згоди енергопідприємств, у
віданні яких перебувають ці мережі, а
також без присутності їх представника
забороняється будівництво,
реконструкція, капітальний ремонт,
знесення будівель і споруд.

Пунктом 5 Правил передбачено, що уздовж
повітряних ліній електропередач
напругою 110 кВ встановлюється охоронна
зона на відстань 20 мерів у вигляді
земельної ділянки і повітряного
простору, обмежених вертикальними
площинами, що віддалені по обидві
сторони лінії від крайніх проводів за
умови невідхиленого їх положення.

Згідно з п. 8.23
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень ДБН 360-92**»
використання земельних ділянок в
охоронних і санітарно-захисних зонах
електричних мереж повинно бути
письмово узгоджено з власниками цих
мереж, державними органами пожежної
охорони та санітарного нагляду.

На підтвердження права Акціонерної
компанії «Харківобленерго» на
оскарження рішення суду першої
інстанції заявник надав акти
обстеження електричної мережі від 27
серпня 2013 року № 38 та 25 вересня
2013 року № 47, якими зафіксовано факт
порушення охоронної зони; лист
інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області від 15 квітня 2013
року та лист Державної інспекції
сільського господарства у Харківській
області від 30 червня 2013 року.

У порушення вимог ч. 1 ст. 292 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції на зазначене
уваги не звернув, доводів Акціонерної
компанії «Харківобленерго» належним
чином не перевірив, не дав оцінки
доказам, долученим до апеляційної
скарги, та дійшов передчасного
висновку про закриття апеляційного
провадження.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала суду
апеляційної інстанції як така, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права, підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Акціонерної компанії
«Харківобленерго» задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 4 лютого 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційне провадження в частині
оскарження рішення суду першої
інстанції закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С.Олійник

Судді:
В.П.Гончар

С.О. Карпенко

Д.О.Остапчук

В.О.Савченко