Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко
О.І.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_5, про
встановлення фактів, визнання договору
недійсним і повернення сторін у
первісний стан та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
третя особа - ОСОБА_4, про визнання
зобов'язання припиненим, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на
рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 квітня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ
«УкрСиббанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог банк
вказував про те, що 30
листопада 2007 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»),
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк» і ОСОБА_4 укладено
кредитний договір, згідно із умовами
якого останній отримав 120 тис. доларів
США строком повернення не пізніше 29
листопада 2028 року, на умовах сплати 12,9 %
річних.

Також 30 листопада 2007 року з метою
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_4 за вказаним кредитним
договором, між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено
договір поруки.

Посилаючись на те, що відповідачі на
порушення умов кредитного договору
своєчасно й у повному обсязі не
погашали кредит та не сплачували
проценти за користування коштами,
позивач просив суд стягнути солідарно
з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на його користь 954 828
грн 12 коп. заборгованості за кредитним
договором.

У лютому 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ПАТ
«УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_4, про
визнання зобов'язання припиненим на
підставі ст. 559 ЦК України, посилаючись
на те, що позичальником та банком було
змінено забезпечене порукою
зобов'язання, якими збільшено обсяг
його відповідальності, при цьому такої
згоди він не давав.

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ПАТ
«УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_5, про
встановлення фактів, визнання договору
недійсним і повернення сторін у
первісний стан, зазнаючи про те, що при
укладенні спірного кредитного
договору не було дотримано вимог
Закону України «Про захист прав
споживачів», внаслідок чого
позичальника було введено в оману, а
також в указаному кредитному договорі
відсутні істотні умови.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 квітня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 червня 2014 року, первісний
позов задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» 954 828 грн 12 коп.
заборгованості за кредитним договором
від 30 листопада 2007 року. Стягнуто з
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
ПАТ «УкрСиббанк» по 1 609 грн 50 коп.
судових витрат з кожного. У задоволенні
зустрічних позовів відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_6 просить судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні первісного позову
до ОСОБА_5 відмовити та зустрічний
позов ОСОБА_5 задовольнити, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи первісний позов в
частині стягнення з ОСОБА_5
заборгованості за кредитним договором
та відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_5, місцевий
суд, з висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що визначені ст. 559 ЦК України
підстави для припинення поруки
відсутні, а тому заборгованість за
кредитним договором підлягає
стягненню з боржника та поручителя в
солідарному порядку.

Проте погодитися з таким висновками
апеляційного сууду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 30
листопада 2007 року між АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого останній отримав кредит в
розмірі 120 тис. доларів США, на умовах
сплати 12,9 % річних та кінцевим терміном
повернення коштів до 29 листопада
2028 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_5, було укладено
договір поруки від 30 листопада 2007 року.

За положенням 2.1. договору поруки
кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови основного
договору з боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя.

Згідно з матеріалами справи між банком
та позичальником 30 листопада 2007 року, 26
квітня 2010 року та 03 вересня 2010 року було
укладено додаткові угоди, якими
встановлено, зокрема: внесено
доповнення до тарифів банку та
визначеного кредитним договором
порядку зміни процентної ставки, плати
за кредит, а також змінювалися графіки
погашення кредиту, встановлювалося
нарахування подвійного розміру
процентної ставки за користування
кредитними коштами понад встановлений
термін.

При цьому, згідно із наданою банком
довідкою-розрахунком заборгованості
ОСОБА_4 за кредитним договором від 30
листопада 2007 року, починаючи з
31 березня 2008 року прострочена
процентна ставка за кредитом була
збільшена з 12,9 % річних до 25,8 % річних, а
з 31 липня 2008 року до 29,8 % річних.

Крім того, з 31 липня 2008 року було
збільшено строкову процентну ставку з
12,9 % річних до 14,9 % річних.

Також, як вбачається з додатку № 1 до
спірного кредитного договору
передбачалося 253 платежі для
повернення кредиту, при цьому згідно з
додатком № 1 до додаткової угоди № 2 від
03 вересня 2010 року до зазначеного
кредитного договору, визначено
обов'язок позичальника повернути
заборгованість за кредитним договором,
виходячи із здійснення 247 платежів.

Підтвердження про надання згоди ОСОБА_5
на зміну основного зобов'язання шляхом
підписання із ним додаткових угод у
матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

За положеннями ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Тобто, до припинення поруки призводять
такі зміни умов основного зобов'язання
без згоди поручителя, які призвели або
можуть призвести до збільшення обсягу
відповідальності останнього.
Збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі: підвищення
розміру процентів; збільшення розміру
плати за кредит; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; встановлення
(збільшення розміру) неустойки, зміна
способу і форми майнового обтяження,
умов відповідальності тощо.

Перевіряючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд, всупереч
ст. ст. 303, 309 ЦПК України не
врахував того, що вказані додаткові
угоди до кредитного договору, що були
укладені між позичальником та банком є
невід'ємними частинами кредитного
договору від 30 листопада 2007 року та
містять положення, які збільшують
зобов'язання позичальника щодо сплати
збільшеного розміру строкової та
простроченої процентних ставок, а
також зменшують реальну кількість
платежів, що зумовило збільшення
розміру періодичних платежів та надає
право кредитору застосувати в разі
порушення позичальником його умов,
строкову процентну ставку за
користування кредитними коштами і
процентів за неповернення кредиту
понад встановлений термін зі сплатою
пені, виходячи уже із збільшеної суми
періодичного платежу, що також
призвело й до збільшення обсягу
відповідальності поручителя за
основним зобов'язанням без його згоди,
а тому дійшов передчасного висновку
про наявність правових підстав для
залишення без змін рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
із поручителя ОСОБА_5 та їх відсутність
для припинення поруки відповідно до ч. 1
ст. 559 ЦК України поруки.

За таких обставин, ухвала апеляційного
суду підлягає скасуванню в частині
вирішення вимог первісного позову ПАТ
«УкрСиббанк» до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та зустрічного позову ОСОБА_5 до ПАТ
«УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_4, про
визнання зобов'язання припиненим, з
підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК
України з передачею справи в цій
частині на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В решті судові рішення в касаційному
порядку не оскаржуються, відтак,
відповідно до ст. 335 ЦПК України судом
касаційної інстанції не перевіряються.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 червня
2014 року в частині вирішення вимог
позову Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та зустрічного позову ОСОБА_5
до Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_4, про
визнання зобов'язання припиненим
скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко
В.І. Журавель Ю.Г. Іваненко