Справа № 591/4764/14-ц
Провадження № 2/591/1817/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2014 року
м. Суми

Зарічний районний суд міста Суми
в складі головуючого судді - Міліціанов
Р.В., за участю секретаря - Бузова Т.І.,
позивачки - ОСОБА_1, представника
позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3,
представника відповідача Виконавчого
комітету Сумської міської ради -
Коров'яковської О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Сумської міської
ради, ОСОБА_3, треті особи - Зарічний
районний відділ м. Суми управління ДМС
України в Сумській області, КП
«Сумижитло» СМР про визнання ордеру на
жиле приміщення недійсним, зняття з
реєстрації та виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся до суду і свої
вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її батько ОСОБА_6, після його
смерті відкрилась спадщина на належне
йому майно: 19/100 часток житлового
будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2;
квартира, що знаходиться в АДРЕСА_1;
банківські вклади. Позивачка
пропустила шестимісячний строк для
подачі заяви для отримання свідоцтва
про право на спадщину після смерті
батька, але рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми було визнано за
нею право власності в порядку
спадкування за законом на спадкове
майно. 23.04.2014 р. вона зареєструвала
право власності на квартиру АДРЕСА_1. З
часом з'ясувалось, що в зазначеній
квартирі проживав ОСОБА_3, яким було
подано апеляційну скаргу на рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
та додано документи на підтвердження
законного проживання в даній квартирі:
ордер на житлове приміщення, договір
найму на користування службовим
приміщенням, довідка про реєстрацію в
даній квартирі, але апеляційне
провадження було закрито. Позивачка
вважає, що ордер, на ім'я ОСОБА_3 було
видано з порушенням, оскільки на день
його видачі оспорюване приміщення не
було вільним. Квартира АДРЕСА_1 була
приватизована ОСОБА_6 та видано
свідоцтва про право власності на житло
у 2009 р. На даний час в належній
позивачці квартирі зареєстрований та
постійно проживає ОСОБА_3 без достатніх
на те підстав, тому позивачка просить
суд визнати ордер № 1609 від 27.06.2013 р. на
жиле приміщення недійсним, зняти
відповідача з реєстраційного обліку та
виселити з даної квартири.

Позивачка в судовому засіданні позов
підтримала.

Відповідач та представник Виконавчого
комітету Сумської міської ради проти
задоволення позову заперечували.

Суд, дослідивши матеріали даної
цивільної справи, встановив наступне.

На підставі подання управління обліку,
розподілу та приватизації житла
Сумської міської ради від 08.01.2009 р. №59
виконавчим комітетом Сумської міської
ради ОСОБА_6 було видано свідоцтво про
право власності на житло від 09.01.2009р.
(а.с.18), в якому зазначено, що квартира
за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_6 та що
квартира приватизована.

27.06.2013 р. ОСОБА_3 було видано ордер на
житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1
/а.с 6/ та укладено договір найму на
користування службовим приміщенням
/а.с.7-8/.

Таким чином виконавчому комітету
Сумської міської ради було відомо, що
станом на 18.06.2013 р. приміщення не було
вільним та видавати ордер на квартиру
не було підстав.

Суд критично оцінює пояснення
представника Виконавчого комітету
Сумської міської ради про відсутність
єдиної електронної бази та
необізнаність щодо інших рішень
виконавчого комітету, оскільки вказане
рішення є офіційним документом,
підписано уповноваженою особою,
складено на офіційному бланку.

Не заслуговують також на увагу доводи
відносно відсутності відомостей про
реєстрацію свідоцтва про право
власності на житло, оскільки Рішення
Виконавчого комітету Сумської міської
ради посвідчувало право користування
ОСОБА_6, скасовано не було, не дійсним не
визнавалося.

Суд також враховує позицію
представника Виконавчого комітету
Сумської міської ради в тій частині, що
у випадку обізнаності про рішення щодо
видачі свідоцтва про право власності,
ордер відповідачу не видавався б.

Тому, видача ордеру та передача права
користування на житло ОСОБА_3
суперечить вимогам закону, порушувало
право спадкоємців померлого про
набуття прав завершення процесу
реєстрації нерухомого майна.

Отже, ордер на житлове приміщення -
квартиру АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_3, є
недійсним, оскільки в момент його
видачі було порушено вимоги закону.
Підстав для його скасування суд не
вбачає.

Згідно рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 31.03.2014 р. за
ОСОБА_1 визнано право власності в
порядку спадкування за законом на
квартиру АДРЕСА_1./а.с. 16/ та ОСОБА_1 було
зареєстровано право власності на дану
квартиру, що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (а.с.17).

На даний час в спірній квартирі
зареєстрований та проживає ОСОБА_3, що
підтверджується копією довідки /а.с. 9/.

Розглядаючи позовні вимоги про
усунення перешкод у користуванні
власністю, саме житловим приміщенням,
шляхом зняття з реєстрації та
покладення зобов'язання на Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб (далі ВГІРІО) ДМУ УМВС
провести зняття з реєстрації суд
враховує, що відповідно до вимог ст.7 ЗУ
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від
11.12.2003 року № 1382- IV зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, остаточного рішення суду.

У постанові Верховного Суду України
від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення
питання про зняття особи з реєстрації
обліку залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування якої
особи житловим приміщенням відповідно
до норм житлового та цивільного
законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК
УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі
будь-яких обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
май2ном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред'явивши водночас одну із таких
вимог: про позбавлення права власності
на житлове приміщення; про позбавлення
права користування житловим
приміщення; про визнання особи
безвісно відсутньою; про оголошення
фізичної особи померлою.

Таким чином, вимоги про знання ОСОБА_7 з
реєстрації в квартирі не відповідають
обраному позивачкою способу захисту її
прав, тому в цій частині позов не
підлягає задоволенню.

Однак, згідно з ч.4 ст.41 Конституції
України, ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Тобто, факт проживання відповідача в
належній ОСОБА_1 квартирі порушує її
право власності, тому вимоги в частині
виселення підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється, зокрема, на підставі:
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
враховуючи, що винних дій ОСОБА_3 не
встановлено, при цьому констатовано
порушення вимог Виконавчим комітетом
Сумської міської ради, до якого
пред'являлася одна вимоги про визнання
недійсним та скасування ордеру, котра
задоволена частково щодо визнання
ордеру недійсним, то з Виконавчого
комітету Сумської міської ради на
користь позивача необхідно стягнути
судові витрати в сумі 121,80 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК України,
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати недійсним ордер на житлове
приміщення №1609 від 27.06.2013р., виданий
згідно Рішення Виконавчого комітету
Сумської міської ради№287 від 18.06.2013р.
ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині в задоволенні позовних
вимог - відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Виконавчого комітету
Сумської міської ради на користь
ОСОБА_1 судові витрати зі сплати
судового збору в сумі 121,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено
сторонами до Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми, шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення суду (для осіб, що не були
присутні при проголошення рішення, в
той же строк з часу вручення копії
рішення) апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо скаргу не було
подано.

Суддя
Р.В.Міліціанов