Справа № 263/6016/14-ц
Провадження № 2/263/2670/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйова О.Л.,

при секретарі Д'яконовій К.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Служба у справах дітей Жовтневої
районної адміністрації Маріупольської
міської ради (далі за текстом ССД
Жовтневої райадміністрації ММР), про
надання дозволу на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон на
постійне місце проживання

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із
вказаним позовом до відповідача,
відповідно до якого просить надати
дозвіл на виїзд неповнолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Федеративної
Республіки Німеччини на постійне місце
мешкання разом із матір'ю - ОСОБА_1

Обґрунтування позовних вимог
позивачка зазначила, що з відповідачем
перебувала в зареєстрованому шлюбі,
від якого сторони мають неповнолітню
дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2002
року сторони однією родиною не
мешкають. В 2012 році шлюб між сторонами
було розірвано. Рішенням суду було
визначено місце мешкання
неповнолітнього ОСОБА_3 - разом із
ОСОБА_1 Позивачка має намір переїхати
на постійне місце проживання до ФРН, де
проживають її родичі, проте відповідач
у добровільному порядку не надає згоди
на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 за
кордон, не мотивуючи свою відмову.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги. Зазначила,
що у ФРН вона вже знайшла роботу,
враховуючи стан здоров'я
неповнолітнього ОСОБА_3, у ФРН йому може
бути надана кваліфікована медична
допомога, з огляду на що постійне
проживання у ФРН буде відповідати
інтересам неповнолітнього ОСОБА_3

В судовому засіданні відповідач
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав.
Зауважив, що дійсно на теперішній час
не мешкає однією родиною з позивачкою,
проте постійно підтримує спілкування
зі своїм неповнолітнім сином - ОСОБА_3,
на утримання якого щомісячно сплачує
аліменти. Відповідач вважає, що у разі
виїзду його сина за кордон - до ФРН, - він
буде позбавлений можливості
спілкуватись з сином, що суттєво
порушить його інтереси та інтереси
неповнолітньої дитини. Враховуючи
викладене в задоволенні позову ОСОБА_1
просить відмовити.

Від представника третьої особи на
адресу суду надійшла заява про розгляд
справи в відсутність представника ССД
Жовтневої райадміністрації ММР з
урахуванням прав та інтересів
неповнолітньої дитини.

Допитаний в судовому засіданні в
присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
пояснив, що бажає виїхати до ФРН разом
із своєю матір'ю на постійне місце
проживання. На переконання
неповнолітнього ОСОБА_3, за наявності
бажання його батька спілкуватись з ним,
постійне його проживання у іншій
країні не створить непереборних
перешкод для цього.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть
участь у справі, перевіривши матеріали
справи та дослідивши надані сторонами
докази, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно свідоцтва про
народження ОСОБА_3 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1. Його батьками є ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, згідно із свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1. а.с.6

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Маріуполя від 09.11.2005 року, яке
набрало законної сили 22.11.2005 року, було
визначено місце проживання
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
разом із матір'ю - ОСОБА_1 крім того
визнано необґрунтовано відмову ОСОБА_2
у дачі згоди на виїзд за кордон
неповнолітнього ОСОБА_3, дозволивши
останньому виїзд у ФРН для лікування,
оздоровлення й відпочинку разом з
ОСОБА_1 а.с. 8.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Маріуполя від 18.04.2012 року, яке
набрало законної сили 03.05.2012 року, шлюб,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 07.12.1996
року було розірвано

а.с.7. наведеним судовим рішенням
встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на
обліку у алерголога з приводу
себорейного дерматиту, у лор-лікаря з
приводу дисбиозу першого ступеня тощо.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
суд обставини встановлені
вищенаведеним судовим рішеннями по
цивільним справам між тими самими
особами, вважає встановленими при
розгляді зазначеної справи та такими,
що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина
має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Згідно принципу 2 Декларації прав
дитини від 20 листопада 1959 року дитині
законом та іншими засобами повинен
бути забезпечений спеціальних захист
та надані можливості та сприятливі
умови, що дозволяли б їй розвиватися
фізично, розумово, духовно та у
соціальному відношенні здоровим та
нормальним шляхом та в умовах свободи
та гідності.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права
дитини, ратифікованої Постановою
Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27
лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Статтею 141 СК України визначено
рівність прав і обов'язків батьків
відносно дитини.За положеннями ч.2 ст.150
СК України, батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток.За правилами ч.1 ст.155 СК
України, здійснення батьками своїх
прав та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності.Відповідно до
ч.2 ст.155 СК України, батьківські права
не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

При розгляді судом вказаної справи
встановлено, що дійсно на теперішній
час позивачка має намір та можливість
поїхати на постійне місце мешкання
разом із неповнолітнім ОСОБА_3 до
Федеративної Республіки Німеччина. Суд
вважає, що виїзд на постійне місце
мешкання до ФРН неповнолітнього ОСОБА_3
разом із матір'ю буде в повній мірі
відповідати інтересам дитини,
враховуючи, зокрема, й бажання
неповнолітньої дитини виїхати за
кордон з метою постійного проживання

Наведений висновок суду щодо
можливості вивозу дитини до іншої
країни без згоди батька повністю
відповідає принципу 6 Декларації прав
дитини від 20листопада 1956 року, яким
визначено, що дитина може бути
розлучена з матір'ю лише у виключних
випадках.

При цьому судом враховані заперечення
ОСОБА_2 щодо виникнення труднощів у
спілкуванні з неповнолітнім Даніїлом у
разі його виїзду до ФРН на постійне
місце мешкання. Суд вважає за необхідне
зазначити, що батько дитини не
позбавлений права на спілкування з
сином і законодавство України сприяє
цьому. Так, відповідно до ст.16 Закону
України "Про охорону дитинства" дитина,
батьки якої проживають у різних
державах, має право на регулярні
особисті стосунки і прямі контакти з
обома батьками. Дитина та її батьки для
розв'язання возз'єднання сім'ї мають
право на вільний в'їзд в Україну та
виїзд з України в порядку,
встановленому законом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
стягує з відповідача на користь
позивачки понесені нею судові витрати
з оплати судового збору у розмірі 243,60
грн.

На підставі ст.154, ст.155, ст.157, ст.159
Сімейного кодексу України, Декларацією
прав дитини, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 213,
215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Служба у справах дітей Жовтневої
районної адміністрації Маріупольської
міської ради, про надання дозволу на
виїзд неповнолітньої дитини за кордон
на постійне місце проживання, -
задовольнити.

Дозволити неповнолітньому ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянину України,
уродженцю м. Маріуполя Донецької
області, виїзд за межі України - на
території Федеративної Республіки
Німеччина - без згоди та супроводу його
батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у
супроводі його матері - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, на постійне місце
проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії

Суддя
О.Л. Соловйов

Справа № 263/6016/14-ц

Провадження № 2 /263/2670/14

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна
та резолютивна частина)

22 серпня 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйова О.Л.,

при секретарі Д'яконовій К.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Служба у справах дітей Жовтневої
районної адміністрації Маріупольської
міської ради, про надання дозволу на
виїзд неповнолітньої дитини за кордон
на постійне місце проживання

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у
викладенні повного рішення суду,
пов'язаного з потребою у обґрунтуванні
доводів сторін, на що може бути
витрачений значний час, суд вважає за
необхідне проголосити його вступну та
резолютивну частини

На підставі ст.154, ст.155, ст.157, ст.159
Сімейного кодексу України, Декларацією
прав дитини, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 213,
215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Служба у справах дітей Жовтневої
районної адміністрації Маріупольської
міської ради, про надання дозволу на
виїзд неповнолітньої дитини за кордон
на постійне місце проживання, -
задовольнити.

Дозволити неповнолітньому ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянину України,
уродженцю м. Маріуполя Донецької
області, виїзд за межі України - на
території Федеративної Республіки
Німеччина - без згоди та супроводу його
батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у
супроводі його матері - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, на постійне місце
проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії

Суддя
О.Л. Соловйов