Справа № 458/804/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року Турківський районний
суд Львівської області в складі:
головуючої, судді Строни Т.Г., при
секретарі Сисан С.І., розглянувши в
м.Турці позовну заяву ОСОБА_1 до
Турківської міської ради Львівської
області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, про визнання права
власності на 1/16 житлового будинку в
порядку спадкування за законом,

встановив:

01.07.2014 року до суду із позовом
звернувся ОСОБА_1.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
його батько, ОСОБА_4. Після смерті
батька залишилося спадкове майно - 1/16
частка житлового будинку з
господарськими спорудами, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

На момент смерті спадкодавця він
проживав разом із ним і спадщину
фактично прийняв.

Житловий будинок був збудований ще у 1961
році. Його державна реєстрація була
проведена відповідно до Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах, селищах
міського типу Української РСР ще 31.01.1966
року (ця Інструкція втратила чинність
на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №
56). Згідно з Тимчасовим положенням про
порядок реєстрації права власності на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції від 07.02.2002 року №
7/5 і зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002
року за № 157/6445 (з подальшими змінами)
право власності виникало з моменту
внесення відповідних записів про
будинок до погосподарської книги
органу місцевого самоврядування.

1/16 частина житлового будинку належала
його батькові на підставі свідоцтва
про право на спадщину, виданого
Турківською держнотконторою 15.04.2002
року.

Проте, через свою юридичну
неграмотність батько не зареєстрував
своє право у відповідному бюро
технічної інвентаризації та не отримав
відповідних правовстановлюючих
документів. Коли він звернувся до
Турківської державної нотаріальної
контори із заявою про оформлення свого
права на 1/16 частку житлового будинку по
АДРЕСА_1, то йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

Земельна ділянка, на якій розташований
будинок, нікому у власність не
передавалась.

Спадкоємцями обов'язкової частки за
законом є дружина померлого, ОСОБА_2, та
його донька, ОСОБА_3, які відмовилися
від прийняття спадщини.

На даний час 3/4 частки будинку належать
на праві власності тітці померлого,
ОСОБА_5, 1/4 частки на сьогоднішній день
ще не оформлена.

Просить суд визнати за ним право
власності на 1/16 частки житлового
будинку та господарських споруд, що
розташовані по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом.

В судове засідання сторони та
представник третьої особи не з'явилися,
про час розгляду справи повідомлені
завчасно і належним чином, сторони
подали до суду заяви, в яких просять
справу розглядати без їх участі, проти
задоволення позову ніхто не заперечує.

Дослідивши обставини справи, всі
наявні документи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення, із таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер батько позивача, ОСОБА_4. Після
його смерті залишилось спадкове майно -
1/16 частка житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

На момент смерті спадкодавця позивач
проживав разом із батьком та спадщину
фактично прийняв. Житловий будинок був
збудований у 1961 році. Його державна
реєстрація була проведена відповідно
до Інструкції про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах,
селищах міського типу Української РСР
ще 31.01.1966 року. 1/16 частина житлового
будинку належала батькові позивача на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, виданого Турківською
державною нотаріальною конторою 15.04.2002
року.

Проте батько позивача, ОСОБА_4, за час
життя не зареєстрував своє право у бюро
технічної інвентаризації та не отримав
належних правовстановлюючих
документів. Коли позивач звернувся до
Турківської державної нотаріальної
контори із заявою про оформлення свого
права на 1/16 частку житлового будинку по
АДРЕСА_1, то йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
через відсутність державної
реєстрації права власності.

Земельна ділянка, на якій розташований
будинок, нікому у власність не
передавалась.

Спадкоємцями обов'язкової частки за
законом є дружина померлого, ОСОБА_2, та
його донька, ОСОБА_3, які відмовилися
від прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4..

Житловий будинок викінчений
будівництвом, побудований із
дотриманням Державних будівельних
норм "Планування і забудова сільських
поселень ДБН 390-62*".

У Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області відсутні
зауваження щодо зведеного житлового
будинку і господарських споруд.

Наведені вище обставини
підтверджуються такими доказами:
свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 серії
НОМЕР_1 від 11.12.2008 року; повторним
свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії
НОМЕР_2 від 13.01.1999 року; свідоцтвом про
переміну прізвища, імені, по батькові
ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 13.02.1999 року;
свідоцтвом про зміну імені ОСОБА_4
серії НОМЕР_4 від 27.09.2006 року; технічним
паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1,
виданим Самбірським МБТІ 04.03.2014 року,
інв. справа № 236; довідкою Самбірського
МБТІ № 218 від 17.03.2014 року; довідкою
відділу містобудування та архітектури
Турківської РДА Львівської області № 28
від 06.06.2014 року; довідкою виконкому
Турківської міської ради Львівської
області № 824 від 06.06.2014 року; довідкою
виконкому Турківської міської ради
Львівської області № 612 від 10.06.2014 року;
листом державного нотаріуса
Турківської державної нотаріальної
контори Львівської області №132/02-14 від
27.03.2014 року; свідоцтвом про право на
спадщину за законом серії АЕР № 331891 від
21.01.1998 року; листом Турківського РС ГУ
ДМС України у Львівській області № 40/742
від 10.07.2014 року; копією спадкової справи
№ 93/2009 ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2;
листом виконкому Турківської міської
ради Львівської області № 807 від 24.07.2014
року.

Не довіряти цим доказам у суду підстав
немає.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. У першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, в тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Враховуючи наведені вище обставини
справи та вимоги закону, суд вважає
можливим визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/16 частку житлового
будинку та господарських будівель і
споруд в АДРЕСА_1, в порядку спадкування
після смерті батька, ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Турка Львівської
області, оскільки інші, передбачені
законом, можливості для оформлення
свого права на спадщину, у позивача
відсутні.

На підставі наведеного вище та
керуючись ст.ст. 4,10,11,60,212-215 ЦПК України,
ст.ст. 328, 392, 1258, 1261 ЦК України, суд

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженцем міста Турки Львівської
області, право власності на 1/16 частку
житлового будинку (літ. А-1) та
господарських будівель і споруд: сарай
(літ. Б), сарай (літ. В), сарай (літ. Г),
сарай (літ. Д), сарай (літ. Е), гараж (літ.
Ж), сарай (літ. З), сарай (літ. М),
вбиральня (літ. К), погріб (літ. пг),
криницю (літ. Кр), огорожу (літ. 1-г), що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті батька, ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Турка Львівської
області.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Львівської області
через районний суд протягом 10 днів із
дня отримання його копії.

Головуюча-