АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі: Бережняк Н.В.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 19 травня
2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів на
утримання малолітньої доньки ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 21.07.2011 року по
01.01.2013 року в розмірі 4 148 грн. 07 коп. та
пеню за прострочення сплати аліментів
на особисте утримання, за період з
21.07.2011 року по 01.01.2013 року в розмірі 4 890
грн.76 коп., а всього 9 038 грн. 83 коп.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 травня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Апелянт посилається на те, що рішення
суду є незаконним, необґрунтованим.
Зазначила, що при його винесенні було
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь в судовому
засіданні, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
заборгованість по сплаті аліментів за
період з 21.07.2011 року по 31.12.2012 року
виникла не з вини відповідача.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Справа № 755/5251/14 № апеляційного
провадження:22-ц/796/9046/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Катющенко
В.П.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.З матеріалів
справи вбачається, що рішенням
Яготинського районного суду Київської
області від 30.08.2011 року було стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
щомісячно на утримання доньки ОСОБА_7
(ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до досягнення дитиною
повноліття та стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 (дружини) аліментів в
розмірі 1/4 частини видів заробітку
щомісячно на її утримання, починаючи з
21.07.2011 року до досягнення дитиною
трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2
Вказане рішення знаходиться на
примусовому виконання у відділі
Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві. У відповідача існує
заборгованість по сплаті аліментів,
яка утворилася в період з 21.07.2011 року по
01.01.2013 року. (а.с. 6-7). Загальна сума
заборгованості ОСОБА_2 зі сплати
аліментів на утримання доньки ОСОБА_7
станом на 01 січня 2013 року становить 8021,
46 грн., сума заборгованості ОСОБА_2 зі
сплати аліментів на ОСОБА_3 (дружини),
становить 16 040,33 грн. Відповідач
неодноразово звертався до виконавчої
служби з приводу отримання роз'яснень
щодо сплати аліментів та розміру
заборгованості, але відповіді не
отримував.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у
п.22 постанови від 15 травня 2006р. №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені)
у розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів. Пеня нараховується
на всю суму несплачених аліментів
(заборгованості) за кожен день
прострочення її сплати, а її
нарахування не обмежується лише тим
місяцем, протягом якого не провадилось
стягнення.

Аналізуючи вищевикладене можливо
зробити висновок, що особа, яка
порушила зобов'язання по сплаті
аліментів, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу,
необережності). Особа є невинуватою,
якщо вона доведе, що вжила всіх заходів
щодо належного виконання зобов'язань.

Відповідно до ч.ч. З, 4 ст. 74 Закону
України «Про виконавче провадження»,
заборгованості із сплати аліментів
визначаються державним виконавцем за
місцем виконання рішення у порядку,
встановленому Сімейним кодексом
України.

Державний виконавець обчислює розмір
заборгованості із сплати аліментів,
складає відповідний розрахунок та
повідомляє про нього стягувачу і
боржнику.

Разом з тим в матеріалах справи є
Ухвала Яготинського районного суду
Київської області від 09.11.2012 року, в
якій встановлено факт того, що
державний виконавець, в провадженні
якого знаходилося виконання
вищезгаданого рішення суду, жодних дій
щодо розрахунку розміру
заборгованості по аліментам за період,
вказаний у позовній заяві, не вчиняв,
про наявність боргу по сплаті
аліментів боржника не повідомляв
(ар.с.28-29).

Враховуючи наведені обставини,
колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції щодо відсутності
провини відповідача у виникненні
вказаної заборгованості вірними.

Посилання апелянта на те, що під час
розгляду справи відповідач фактично
частково визнав позовні вимоги, в
зв'язку з чим позов підлягав
частковому задоволенню, колегія суддів
вважає такими, що не тягнуть за собою
скасування або зміну рішення суду
першої інстанції, оскільки відповідно
до вимог ст.174 ЦПК України зазначена
обставина не є безумовною підставою
для винесення судом рішення про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,312,313,314,315,325 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити .

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
його проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді:
Т.А. Невідома

А.А.Пікуль

.