Справа №: 343/715/14-ц
Провадження №: 2/0343/388/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді -
Лицура І. М.,

секретаря -
Бойків В. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Долина Івано-Франківської області
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
права власності на ? частину
будинковолодіння,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2, в якому просила визнати
останнього таким, що втратив право
користування належним їй житловим
будинком АДРЕСА_1 та зняти його з
реєстрації. Свої вимоги мотивувала тим,
що даний житловий будинок належить їй
на праві приватної власності і за
вказаною адресою, крім неї, також
зареєстрована її дочка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідач ОСОБА_2
Однак, останній з січня місяця 2013 року
проживає в АДРЕСА_2, а формальна
реєстрація відповідача в її будинку
створює для неї зайві проблеми та
незручності, тому виникла необхідність
у зверненні в суд з даним позовом.

ОСОБА_2 заявив до ОСОБА_1 зустрічний
позов, в якому просив визнати за ним
право власності на 1/2 частину
будинковолодіння АДРЕСА_1, мотивуючи
свої вимоги тим, що за час спільного
проживання в шлюбі з
позивачкою-відповідачкою внаслідок
спільних трудових і грошових затрат
спірне будинковолодіння істотно
збільшилось у своїй вартості, а тому на
підставі ст. 62 Сімейного кодексу
України може бути визнано об'єктом
спільної сумісної власності подружжя.
Оскільки при поділі спільного майна
подружжя їх частки є рівними, то просив
визнати за ним право власності на ?
частку будинковолодіння АДРЕСА_1.

В судовому засіданні
позивачка-відповідачка ОСОБА_1 та її
представник за дорученням від 11.02.2014
року ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги
підтримали із зазначених в позові
підстав, а зустрічний позов не визнали,
пояснивши при цьому, що
відповідач-позивач ОСОБА_2 з січня 2013
року без поважних причин не проживає в
спірному будинковолодінні по АДРЕСА_1,
а отже втратив право на користування
даним житлом. 17.05.2013 року їхній шлюб
розірвано, жодного збільшення частки у
спільному майні подружжя не було,
останній нічого, за винятком дрібного
ремонту, в будинковолодінні не зробив,
зловживав спиртними напоями та
застосовував фізичну силу. Тому
просили позов задоволити, визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житлом - будинком АДРЕСА_1,
відмовивши йому в задоволенні
зустрічного позову.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та його
представник за дорученням адвокат
ОСОБА_5 первісний позов не визнали, а
зустрічний підтримали, зазначивши, що
підстав для задоволення позову ОСОБА_1
не має, бо хоч ОСОБА_2 в спірному
будинковолодінні не проживає з 2013 року,
однак він вкладав значні кошти його в
ремонт та покращення, а тому має право
на визнання за ним права власності на ?
частку даного будинковолодіння. В
останнє судове засідання представник
відповідача-позивача ОСОБА_5 не
з»явився, подав письмову заяву, в якій
просив розглянути справу без його
участі, зустрічний позов ОСОБА_2
задоволити, а в задоволенні первісного
позову ОСОБА_1 відмовити.

Дослідивши та оцінивши здобуті й
перевірені в судовому засiданні докази
в їх сукупності, суд вважає, що
заявлений первісний позов слід
задоволити частково, а зустрічний
позов до задоволення не підлягає,
виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 405 ч.2 ЦК України, член
сім'ї власника втрачає право на
користування житлом у разі вiдсутностi
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 62 Сімейного
кодексу України, якщо майно дружини,
чоловіка за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
або затрат другого з подружжя, воно у
разі спору може бути визнане за
рішенням суду об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка-відповідачка ОСОБА_1 є
власником будинку АДРЕСА_1, про що
свідчить витяг з реєстру права
власності на нерухоме майно № 19165600 від
12.06.2008 року (а.с. 13).

Копія паспорта відповідача-позивача
ОСОБА_2 серії НОМЕР_1, що виданий
Долинським РВ УМВС в
Івано-Франківській області 19.03.1997 року
(а.с. 12), підтверджує, що останній
зареєстрований в с.Підліски
Долинського районну
Івано-Франківської області.

З актів обстеження від 25.04.2013 року,
04.09.2013 року та 11.02.2014 року, складених
депутатами Підлісківської сільської
ради Долинського району
Івано-Франківської області (а.с. 6,7,33),
вбачається, що ОСОБА_2 не проживає в
житловому будинку АДРЕСА_1 з січня 2013
року, тобто більше одного року.

Даний факт підтвердили допитані в
судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, а також не заперечив сам ОСОБА_2

При таких обставинах, враховуючи, що
відповідач-позивач ОСОБА_2 без поважних
причин не проживає в належному
позиваці-відповідачці ОСОБА_1
житловому будинку по АДРЕСА_1 з 2013 року,
тобто більше одного року, чим створює
їй незручності в розпорядженні свої
майном, слід визнати його таким, що
втратив право користування даним
житловим приміщенням.

При цьому суд вважає, що в задоволенні
вимоги ОСОБА_1 про зняття ОСОБА_2 з
реєстрації за вказаною адресою слід
відмовити, оскільки згідно положень ст.
7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі, зокрема,
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права
користування житловим приміщенням, а
тому винесення судом рішення про
зняття з реєстрації місця проживання
особи за наявності рішення про
позбавлення права користування
житловим приміщенням не є необхідним.

Що стосується вимоги
відповідача-позивача про визнання за
ним права власності на ? частку
будинковолодіння, то суд вважає, що
вона до задоволення не підлягає,
оскільки ОСОБА_2 не надав суду жодних
доказів на підтвердження даної вимоги.
Більше того, відповідач-позивач
взагалі не вказав, в чому ж полягає
істотне збільшення цінності спірного
будинковолодіння, за яких трудових чи
грошових затрат та кого саме з
подружжя відбулось таке збільшення.

При цьому суд враховує, що
позивачка-відповідачка ОСОБА_1, а також
свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ствердили, що
ніякого покращення спірного
будинковолодіння за участі ОСОБА_2 не
відбулося, останній нічого, за винятком
дрібного ремонту, в будинковолодінні
не зробив, зловживав спиртними напоями
та застосовував фізичну силу.

Складений депутатом Підлісківської
сільської ради Долинського району
Івано-Франківської області акт
обстеження від 11.04.2014 року (а.с. 34)
підтверджує, що ніякої перебудови
будинковолодіння АДРЕСА_1 не
проводилося.

За таких обставин в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання
за ним права власності на ? частку
будинковолодіння АДРЕСА_1 слід
відмовити в зв»язку з її
безпідставністю.

Питання судових витрат суд вирішує
згідно зі ст. 88 ЦПК України.

На пiдставi викладеного, ст. 316,368 405 ЦК
України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 57,60,61,62
Сімейного Кодексу України, керуючись
ст.ст. 60,213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 задоволити
частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60
копійок) сплаченого нею судового збору,
відмовивши в решті позову.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на ? частку будинковолодіння
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено в 10-денний
строк з дня його проголошення до
апеляційного суду Івано-Франківської
області через Долинський районний суд.

Суддя: