Справа № 459/1413/14
Головуючий у 1 інстанції: Жураковський
Провадження № 22-ц/783/4575/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Шеремети Н.О., Струс Л.Б.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представника
ВВДФС НВ у м. Червонограді Вандзьо О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
на рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 05 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
про стягнення моральної шкоди
спричиненої внаслідок професійного
захворювання, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді в
користь ОСОБА_3 12000 (дванадцять тисяч)
гривень заподіяної моральної шкоди.

В решті вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржило
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Червонограді Львівської області.
Вважає, що рішення прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
позивачем не було долучено жодного
медичного висновку про наявність факту
спричинення йому моральної шкоди у
зв»язку з професійним захворюванням.
Просить рішення суду скасувати та
постановити нове, яким в позові ОСОБА_3
відмовити повністю.

Від позивача ОСОБА_3 поступила заява
про розгляд справ у його відсутності
(а.с. 71), тому розгляд справи
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
здійснюється колегією суддів без його
участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скаргу слід відхилити з
таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам відповідає.

Судом встановлено, що протягом 1957-2002
років позивач працював на шахті № 2
"Великомостівська" в шкідливих умовах
праці, що стверджується копією
трудової книжки виданою на ім'я ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час виконання своїх посадових
обов'язків позивач, внаслідок
погіршення стану здоров'я,
неодноразово звертався за отриманням
медичної допомоги до медичних
закладів.

Як вбачається з акту розслідування
професійного захворювання від 13.02.2002
року, професійне захворювання ОСОБА_3
виникло в результаті контакту з
вугільно-породним пилом на протязі
стажу роботи на вугільних шахтах та
впливу виробничого шуму, що перевищує
ГДР на 5-7 дБ.

Відповідно до довідки обласної МСЕК
серії ЛВА-1 № 119608 від 10.04.2002 р.
встановлено, що позивачу вперше та
безтерміново призначено ІІІ групу
інвалідності та 60 % втрати професійної
працездатності у зв'язку з професійним
захворюванням,що стверджується
довідкою серії ЛВА-3 № 006992 обласної
МСЕК №3 (а.с. 9).

У зв'язку із погіршенням стану здоров'я,
позивач неодноразово, на протязі 2002-2014
років, звертався за медичною допомогою
з діагнозом - силікоз легень 1 ступеня,
емфізема легень 2 ступеня, пневмоконіоз
1 ступеня вузликова форма, хронічний
бронхіт, с-подібний правобічний
сколіоз, деформуючий спондилоартроз
поперекового відділу хребта, що
підтверджується відповідними витягами
з історії хвороби та записами в
медичній картці.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», в
редакції, яка діяла на момент
встановлення позивачу втрати
працездатності, у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов»язаний виплатити у
встановленому законодавством порядку,
зокрема, грошову суму за моральну
шкоду за наявності факту заподіяння
цієї шкоди потерпілому.

Враховуючи наведене, районний суд
прийшов до обгрунтованого висновку,
що обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди повинен бути
покладений на Фонд, який у
відповідності до ст. 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
несе обов'язок по відшкодуванню
позивачу моральної шкоди на час
встановлення позивачу втрати
професійної працездатності.

Відповідно до п.2 наказу МОЗ України №
420 від 05.06.2012 року Про затвердження
порядку та критеріїв встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня стійкої втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров»я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.08.2012 року визнано
таким, що втратив чинність наказ МОЗ
України від 22.11.1995 року, яким
затверджено Порядок встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров»я, пов»язане з
виконання трудових обов'язків, у п. 3.8
якого передбачалося, що на МСЕК
покладено обов'язок встановлення
факту спричинення моральної шкоди.

Виходячи з положень ст. 23 ЦК України,
при вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди суду необхідно
встановити характер завданої
моральної шкоди, глибину і тривалість
моральних та фізичних страждань
потерпілого, настання негативних змін
у його житті, можливість відновлення
стану, який мав потерпілий до
нещасного випадку чи професійного
захворювання.

Задовольняючи позов частково,
районний суд визначив розмір
відшкодування моральної шкоди з
урахуванням тяжкості завданої
позивачу моральної шкоди, глибини,
тривалості та характеру моральних та
фізичних страждань позивача, стану
його здоров»я, тяжкості професійного
захворювання, настання у зв'язку з цим
негативних змін у його житті,
необхідності лікування, втрати у
зв'язку з цим життєвих зв'язків,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, що вимагає від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя, та виходячи з
засад розумності та виваженості.
Вищенаведене відповідає п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року №4 „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди".

Висновки суду достатньо
мотивовані і підтверджені доказами,
наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам
процесуального та матеріального
права, обставинам справи, доводи скарг
висновків суду не спростовують, тому
колегія суддів підстав для скасування
рішення суду не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315,
ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 05 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
М.М. Шандра

Судді:

Л.Б. Струс

Н.О. Шеремета