Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2014 Справа №607/12516/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

- головуючої судді
Черніцької І.М.

- за участю секретаря
Круцько О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,
процентів за користування грошовими
коштами та інфляційні витрати,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики від 25.05.2012 року у
розмірі 519 512,50 грн., три відсотки річних
у розмірі 29121,16 грн. та 64 679,30 грн. -
інфляційних витрат.

В обґрунтування вимог вказує, що
25.05.2012 року між нею та ОСОБА_2 був
укладений нотаріально посвідчений
договір позики, відповідно до умов
якого вона позичила ОСОБА_2 грошові
кошти у розмірі 519 512,50 грн., що на день
укладення договору позики за курсом
НБУ складало еквівалент 65 000 доларів
США з кінцевим терміном повернення до
01.09.2012 року.

Посилаючись на те, що відповідачка у
термін до 01.09.2012 року та на її вимогу
грошових коштів у добровільному
порядку повертати не бажає, просила
стягнути суму боргу - 519 512,50 грн., три
відсотки річних у розмірі 29121,16 грн. та 64
679,30 грн. - інфляційних витрат.

У судове засідання позивач та його
представник не з'явилися, хоча про день
та час розгляду справи були
повідомлені у встановленому законом
порядку. Попередньо не повідомили суд
про причини своєї неявки.

Відповідачка та її представник в
судове засідання не з'явилися, хоча про
день та час слухання справи були
повідомлені у встановленому законом
порядку. Були присутні у попередніх
судових засіданнях, позовні вимоги
визнали та зазначили, що у зв'язку із
важким матеріальним становищем
погасити заборгованість на
сьогоднішній день не має можливості.

Судом встановлено, що 25.05.2012 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений
нотаріально посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 договір
позики, відповідно до умов якого вона
позичила ОСОБА_2 грошові кошти у
розмірі 519 512,50 грн., що на день укладення
договору позики за курсом НБУ складало
еквівалент 65 000 доларів США з кінцевим
терміном повернення до 01.09.2012 року.

Відповідно до вимог п. 8 договору
позики, позичальник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на
вимогу позикодавця зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за час
прострочення, згідно чинного
законодавства.

На даний час, борг відповідачем не
повернуто.

Суд, розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши наявні у справі
докази, вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення, виходячи із
наступного.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу,в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.1046,1049 ЦК України
за договором позики одна сторона
передає у власність другій стороні
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж саму суму
грошових коштів (суму позики), що були
передані йому у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047
ЦК України на підтвердження укладення
договору позики може бути представлена
розписка позичальника.

За нормами ст.1049 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Таким чином, діями відповідача
порушено права позивача, які
підлягають захисту, шляхом стягнення
із відповідача на користь позивача
суму основного боргу 205 000 грн..

Встановлено,що борг позивачу не
повернуто, а тому позивач має право на
стягнення сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК
України, а саме, на три проценти річних
від простроченої суми, як
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання.

Таким чином, діями відповідача
порушено права позивача, які
підлягають захисту, шляхом стягнення
із відповідачки на користь позивачки
три проценти річних у розмірі 29 078,45 грн.
від простроченої суми 519 512,50 грн. за
період з 02.09.2012 по 14.07.2014 рік включно.

Розмір трьох процентів річних від
простроченої суми 29 078,45 грн. за період з
02.09.2012 року по 14.07.2014 рік включно
становить 5223,29 грн., виходячи із
наступного розрахунку: 519 512,50 грн.*3%/100
річних=15 585,37 грн. /365 днів=42,69964 грн.* 681
днів прострочки=29 078,45 грн.

При визначенні періоду за який
підлягають стягненню три проценти
річних, суд виходив з того, що
відповідачка зобов'язалась повернути
борг 01.09.2012 року включно, а тому період
прострочення виконання зобов'язання
становить з 02.09.2012 року по 14.07.2014 року
включно, згідно заявлених вимог
позивача.

Суд не приймає до уваги наданий
позивачем розрахунок трьох процентів
річних, оскільки в ньому невірно
підраховано кільскість прострочених
днів.

Згідно із вимогами ст.ст.625, 1050 ЦК
України якщо позичальник не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 цього
Кодексу, а саме, сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір не
встановлений договором або законом.

Суд приймає до уваги наданий
відповідачем розрахунок індексу
інфляції за період з вересня 2012 року по
червень 2014 року як такий що відповідає
вимоги закону та рекомендаціям
відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ викладених у листі Верховного
Суду України за №62-97 від 03.04.1997 року.

Відповідачами не надано, а судом
не здобуто будь-яких доказів щодо
безпідставності позовних вимог.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону
та встановленні обставини справи, суд
вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення шляхом стягнення із
відповідача на користь позивача
основну суму боргу у розмірі 519 512,50 грн.,
три відсотки річних у розмірі 29121,16 грн.
за період 02.09.2012 року по 14.07.2014 рік та 64
679,30 грн. - інфляційних витрат з вересня
2012 року по червень 2014 року.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачкою не надано, а судом
не здобуто будь-яких доказів щодо
безпідставності позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 228, 232, 233, 294 Цивільного
процесуального кодексу України,
ст.ст.526, 530, 625, 1046, 1049 Цивільного кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики, процентів за
користування грошовими коштами та
інфляційні витрати задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 заборгованість за
договором позики від 25 травня 2012 року у
розмірі 519 512 (п'ятсот дев'ятнадцять
тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 50 коп.,
три відсотки річних у розмірі 29121
(двадцять дев'ять тисяч сто двадцять
одну) грн. 16 коп. за період 02.09.2012 року по
14.07.2014 рік включно та 64 679 (шістдесят
чотири тисячі шістсот сімдесят дев'ять)
грн. 30 коп. - інфляційних витрат з
вересня 2012 року по червень 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 3654
грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
Тернопільським міськрайонним судом
Тернопільської області за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути
оскаржене відповідачем в загальному
порядку лише у разі залишення судом,
який його ухвалив, без задоволення
заяви відповідача про перегляд
заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем у загальному порядку до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуюча-підпис:
І.М.Черніцька

Копія вірна

Суддя
І.М.Черніцька

Головуючий суддяІ. М. Черніцька