У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, стягнення
коштів та відшкодування моральної
шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_4
та Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 07 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулась
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») про витребування майна з
чужого незаконного володіння,
стягнення коштів, відшкодування
моральної шкоди.

ОСОБА_4 посилалась на те, що їй на праві
власності належить автомобіль Mitsubishi L
200, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007
року випуску, який був вилучений
співробітниками ПАТ КБ «ПриватБанк»
всупереч волі ОСОБА_4 та на незаконних,
на думку позивача, підставах, у зв'язку
з чим ОСОБА_4 звернулась до суду з даним
позовом та просила вилучити у ПАТ КБ
«Приватбанк» зазначений автомобіль,
стягнути з відповідача на її користь 285
600 грн майнової шкоди, 100 тис. грн
моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 07 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 17 червня 2014 року, позов
задоволено частково.

Ухвалено вилучити з чужого незаконного
володіння - ПАТ КБ «ПриватБанк»,
автомобіль Mitsubishi L 200, 2007 року випуску, №
кузова/шасі НОМЕР_2, державний номерний
знак НОМЕР_1 та повернути даний
автомобіль ОСОБА_4

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 20 тис. грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
відшкодування майнової шкоди та
направити справу в цій частині на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
ухвалити нове рішення про відмову у
позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги
підлягають відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Як вбачається з матеріалів справи, що 08
липня 2013 року набрало чинності рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 09 квітня 2013 року,
яким зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк»
повернути ОСОБА_4 автомобіль Mitsubishi L 200,
2007 року випуску.

Ухвалюючи рішення про вилучення з
чужого незаконного володіння - ПАТ КБ
«ПриватБанк» автомобіля Mitsubishi L 200, 2007
року випуску, та повернення його
ОСОБА_4, суд з урахуванням рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 09 квітня 2013 року,
правильно виходив з того, що відповідач
умисно ухилявся від виконання
вказаного судового рішення.

Стягуючи з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_4 20 тис. грн у рахунок
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
правильно виходив з того, що діями
відповідача, внаслідок яких позивачка
була позбавлена можливості
користування належною їй власністю,
позивачці було завдано моральну шкоду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про відшкодування майнової
шкоди, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, правильно
виходив з того, що позивачка не надала
доказів на підтвердження використання
нею спірного автомобіля у веденні
господарської діяльності, тобто
перебування автомобіля на балансі
відповідного підприємства, внаслідок
чого відсутній причинно-наслідковий
зв'язок між діями відповідача щодо
неповернення автомобіля та орендою
позивачем іншого автомобіля.

Із матеріалів касаційних скарг, змісту
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарги є
необґрунтованими і наведені в них
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 07 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Макарчук М.А.