Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П.
(доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Панька В.Ф.,

при секретарі: Саварина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Хустської міської
ради Закарпатської області на рішення
Хустського районного суду від 30 квітня
2014 р. за позовом ОСОБА_2 до Хустської
міської ради Закарпатської області про
визнання права власності на житловий
будинок і земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до
Хустської міської ради Закарпатської
області в травні 2012 р.

Просила визнати за нею право власності
на житловий будинок із надвірними
спорудами в АДРЕСА_1, та на земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

На обґрунтування зазначала, що в 2001 р.
вона з чоловіком купили у ОСОБА_3
напівзруйнований будинок і на його
місці самовільно побудували новий,
однак оформити право власності на
вказаний будинок не можуть через
відсутність правовстановлюючих
документів.

Рішенням Хустського районного суду від
30.04.14 р. позов задоволено частково:
визнано за ОСОБА_2 право власності на
самочинно збудований житловий будинок,
що знаходиться у АДРЕСА_1. У решті
позову відмовлено (а.с.79-82).

Апелянт просить скасувати це рішення
та ухвалити нове про відмову в позові.
Доводить про порушення судом норм
процесуального та матеріального права.
Указує, на наявність спадкоємців
померлого ОСОБА_4 та відсутність спору
про право.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення - зміні, з таких
мотивів.

Суд першої інстанції виходив із того,
що позовні вимоги у частині визнання
права власності на житловий будинок є
обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується із цим
висновком через невідповідність
такого обставинам справи та порушення
судом норм матеріального права.

Так, згідно з положеннями ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376
ЦК України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього. Право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Аналіз наведеної норми свідчить про те,
що критеріями самочинного будівництва
є: будівництво на земельній ділянці,
яка не відведена для цієї мети,
будівництво, здійснене без дозволу або
проекту, будівництво, здійснене з
порушенням норм і правил.

Право власності на самочинне
будівництво може бути визнане за
особою, що вимагає такого визнання,
виключно за умови наявності документів
про право власності на землю або право
користування земельною ділянкою, що
визначають цільове призначення такої
ділянки. Крім того, за умови наявності
документів про зміну цільового
призначення землі (якщо воно
потребується) в установленому законом
порядку.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2
зазначала, що в 2001 р. вони із чоловіком -
ОСОБА_5, купили у ОСОБА_3
напіврозвалений будинок у АДРЕСА_1, і
самовільно на місці старого будинку
побудували новий.

Однак, у підтвердження фактів
купівлі-продажу та права власності на
землю або користування нею позивачка
не подала жодного належного та
допустимого доказу.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.4 постанови від 30 березня 2012
року № 6 «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)» при розгляді
справ зазначеної категорії судам слід
мати на увазі, що самочинним вважається
будівництво житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна, якщо вони збудовані (будуються)
на земельній ділянці, що не була
відведена особі, яка здійснює
будівництво; або відведена не для цієї
мети; або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту; або з істотним порушенням
будівельних норм і правил. Під наданням
земельної ділянки слід розуміти
рішення компетентного органу влади чи
органу місцевого самоврядування про
передачу земельної ділянки у власність
або надання у користування, або
передачу права користування земельною
ділянкою на підставі цивільно-правових
договорів із фізичною чи юридичною
особою.

Окрім того, відповідно до листа
виконавчого комітету Хустської
міської ради від 19.03.12 р. за земельною
ділянкою АДРЕСА_1, зареєстровано
державний акт на право приватної
власності на землю серії II-ЗК № 020078,
виготовлений згідно з рішенням
виконкому Хустської міської ради за №
411 від 27.11.1997 р. і зареєстрований у книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 2702,
для обслуговування житлового будинку
площею 0.1000 га на гр. ОСОБА_3. Згодом ця
ділянка перейшла в спадщину до ОСОБА_6
(а.с.14), що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за законом (а.с.74).

Таким чином, суд першої інстанції
безпідставно визнав за ОСОБА_2 право
власності на самочинно збудований
будинок.

У контексті наведеного рішення суду в
цій частині підлягає скасуванню із
ухваленням нового про відмову в
задоволенні такої вимоги.

Решта рішення є законним і
обґрунтованим.

Судові витрати належить покласти на
позивача.

Керуючись ст. 376 ч.3 ЦК України, ст.ст. 10,
60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1, п.4,ч.3, 313, 314 ч.2,
316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу Хустської
міської ради Закарпатської області
задовольнити.

2. Рішення Хустського районного
суду від 30 квітня 2014 р. змінити.

3. Рішення у частині визнання за
ОСОБА_2 права власності на самочинно
збудований житловий будинок АДРЕСА_1
скасувати і в задоволенні цієї
позовної вимоги відмовити.

4. Решту рішення залишити без змін.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Хустської міської ради 121 грн. 80 коп.
судового збору.

6. Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: