Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В..

з участю Станкевича В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» на
заочне рішення Радивилівського
районного суду від 11 листопада 2013 року
в справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н
О В И Л А:

Заочним рішенням Радивилівського
районного суду від 11 листопада 2013 року
позов задоволено частково: стягнуто з
ОСОБА_2 на користь публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» (далі -ПАТ КБ
«ПриватБанк») заборгованість за
кредитним договором №ROXRRX21310067 від
12.03.2007 року в сумі 11070 грн. 79 коп., в тому
числі: 1308,90грн. - заборгованість по
основному боргу; 7903,95 грн. -
заборгованість по відсотках за
користування кредитом; штраф - 500 грн.
(фіксована частка) і 1357,94 грн. (процентна
складова), а також 290 грн. 17 коп. судового
збору. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У поданій на вказане рішення суду
апеляційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» покликався на його
незаконність та необґрунтованість
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вказував, що укладаючи договір кредиту,
ОСОБА_2 погодився з його умовами, в тому
числі щодо відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
його умов.

Доводив, що суд першої інстанції в
порушення ч.3 ст. 551 ЦК України звільнив
відповідача від сплати неустойки у
повному розмірі, хоча норми вказаної
статті передбачають можливість лише її
зменшення. В рішенні не мотивовано
відмову у стягненні пені, не
обґрунтовано, чому її розмір не
зменшено до розміру заборгованості за
тілом кредиту - до розміру збитків.

Стверджував, що суд безпідставно
відмовив у стягненні комісії в розмірі
387 грн. 36 коп. на підставі ст. 551 ЦК
України, оскільки комісія не є
різновидом неустойки, її розмір було
погоджено при укладанні договору, а
відтак зобов'язання по сплаті комісії
повинні виконуватись належним чином і
в установлений строк відповідно до
умов договору.

Вважав, що заочне рішення
Радивилівського районного суду від 11
листопада 2013 року в порушення вимог ч.4
ст. 60 ЦПК України ґрунтується на
припущеннях, а тому просив його в
частині відмови у задоволенні позову
щодо стягнення пені та комісії змінити,
стягнувши з ОСОБА_2 на користь банку 17558
грн. 58 коп. заборгованості по пені та 387
грн. 36 коп. комісії, в решті рішення
залишити без змін.

________________________________________________________________________
______________________________________

Справа № 568/1371/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
- Прачук Л.І.

Провадження №22-ц/787/1850//2014р.
Доповідач - Боймиструк
С.В.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
Станкевич В.О. в судовому засіданні
доводи апеляційної скарги підтримав та
просив її задовольнити.

ОСОБА_2 у встановленому законом
порядку, завчасно був повідомлений про
час і місце розгляду справи, однак до
суду не з'явився і причин неявки суду
не повідомив, а тому колегія суддів
прийшла до висновку про можливість
розгляду справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов частково та
відмовляючи в частині вимог, що
оскаржуються, зокрема, в стягненні
заборгованості по комісії за
користування кредитом в розмірі 387,36
грн. та пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором в
розмірі 17558,54 грн., суд першої інстанції
виходив з того, що нарахована пеня в
декілька разів перевищує суму
основного боргу, а позивач не надав
доказів звернення до відповідача
протягом 2008 - 2012 років з вимогам про
належне виконання зобов'язань.

Такий висновок місцевого суду не
відповідає вимогам закону та
обставинам справи.

Відповідно до роз'яснень даних в п.27
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ „Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин "
від 30 березня 2012 року № 5, „положення
частини третьої статті 551 ЦК України
про зменшення розміру неустойки може
бути застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК, які мають іншу правову
природу. При цьому проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не
підлягають зменшенню через
неспівмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Положення статті 616 ЦК передбачають
право суду за певних умов зменшити
розмір збитків та неустойки, які
стягуються з боржника. Зазначене
стосується цивільно-правової
відповідальності боржника, а не сплати
ним основного грошового боргу за
кредитним договором, що суд на підставі
вказаної норми закону змінити не може ".

Нарахована комісія за користування
позичальником належними банку коштами
в сумі 387 грн. 36 коп. передбачена заявою
та п.3.2.4, 3.2.7, 3.2.8 умов та правил надання
банківських послуг укладених між
сторонами (а.с.4-8) та відповідно до
діючого цивільного законодавства не є
неустойкою в розумінні ст.ст.549-552 ЦК
України, а тому в місцевого суду не
було підстав для зменшення розміру
комісії чи відмови в її стягненні на
підставі ч.3 ст.551 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що
пункт 6.1. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) зобов'язував банк здійснити
додатковий моніторинг погашення
кредиту у випадку невиконання
позичальником умов кредитного
договору.

Незважаючи на цей обов'язок, а також на
те, що відповідач фактично не виконував
умов кредитного договору з 2007 року,
кредитор, використовуючи збільшений
пунктом 5.5. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) 5-річний термін позовної
давності, протягом кількох років
продовжував нараховувати відповідачу
пеню, що призвело до її зростання до 17558
грн. 58 коп. та значно перевищує суму
основної заборгованості за тілом
кредиту. Лише під кінець збільшеної до 5
років позовної давності банк припинив
нарахування пені та звернувся до суду
із даним позовом до відповідача.

Таку поведінку кредитора, який, на
переконання колегії суддів, не вжив
заходів щодо зменшення збитків,
апеляційний суд розцінює як
недобросовісну.

Наведені вище обставини та вимоги
закону (ч. 2 ст. 616 ЦК України) дають
апеляційному суду підстави зменшити
розмір неустойки (пені) за порушення
умов кредитного договору з 17558 грн. 58
коп. до 1500 грн., яка є співмірною з сумою
основного боргу за тілом кредиту.

Враховуючи, що рішення місцевого суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
то в оскарженій частині його слід
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення часткове позову про
стягнення з позичальника суми пені та
комісії .

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р
І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Радивилівського районного
суду від 11 листопада 2013 року скасувати
в частині відмови в задоволенні позову
банку про стягнення комісії та пені та
позов в цій частині задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк»
заборгованість за договором кредиту, а
саме заборгованість по комісії за
користування кредитом в розмірі 387,36
грн. та пеню за несвоєчасність
виконання зобов'язань в розмірі 1500 грн.
В решті позову щодо стягнення пені
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :