У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи: Публічне
акціонерне товариство «Родовід Банк»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Комерційний банк
«Український фінансовий світ», про
визнання права власності та
витребування майна з чужого
незаконного володіння, за касаційною
скаргою фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 22
травня 2014 року та рішення апеляційного
суду Київської області від 02 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, в
якому з урахуванням уточнень позовних
вимог просив: визнати за ним право
приватної власності на земельну
ділянку площею 1,2 га, розташовану на
території Підгірцівської сільської
ради Обухівського району у АДРЕСА_1;
зобов'язати відповідачів повернути
йому спірну земельну ділянку у його
власність та повернути її в попередній
стан шляхом знесення будівель та
споруд, що розташовані на ній.

Позивач посилався на те, що на підставі
державного акта на право приватної
власності на землю він є власником
земельної ділянки площею 1,2 га, що
розташована на території
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району у АДРЕСА_1.
Вказана земельна ділянка належить йому
згідно з договорами купівлі-продажу з
2002 року, державний акт зареєстрований у
2004 році. У квітні 2007 році на
земельній ділянці, яка належить йому,
невідомі особи почали зводити паркан
та проводити будівельні роботи. Надалі
з'ясувалось, що сільський голова
Підгірців на підставі підроблених
документів передав вказану земельну
ділянку іншим особам, та яка надалі
неодноразово перепродавалась і на час
розгляду справи на підставі договорів
купівлі-продажу належить відповідачам.

Вказував на те, що вироком Обухівського
районного суду сільський голова ОСОБА_7
за вказані дії був притягнутий до
кримінальної відповідальності, його
(позивача) у вказаній справі було
визнано потерпілим, а земельна ділянка
яка належить йому, як вказано у вироку,
вибула з власності позивача поза його
волею на підставі підроблених
документів. Також державні акти на
право власності перших власників були
визнанні незаконними, у останніх не
було права розпоряджатися спірної
земельною ділянкою.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 22 травня 2014 року
позов задоволено частково.

Визнано за фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_4 право приватної власності на
спірну земельну ділянку площею 1,2 га, що
розташована на території
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області,
АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 повернути земельну
ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,2 га,
кадастровий номер :04:002:0027 та
земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,2
га, кадастровий номер :04:002:0028
позивачу.

Зобов'язано ОСОБА_6 повернути земельну
ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,2 га,
кадастровий номер :04:002:0023;
земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,2
га, кадастровий номер :04:002:0024;
земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,2
га, кадастровий номер :04:002:0025;
земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,2
га, кадастровий номер :04:002:0026
позивачу.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 02 вересня 2014 року рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 22 травня 2014 року в частині
задоволення позовних вимог скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
до ОСОБА_5, ОСОБА_6 визнання права
власності та витребування майна з
чужого незаконного володіння
відмовлено.

Рішення суду в частині повернення
земельної ділянки в попередній стан
шляхом знесення будівель та споруд
залишено без змін.

У касаційній скарзі фізична
особа-підприємець ОСОБА_4, посилаючись
на неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
зобов'язання відновити стан земельної
ділянки та апеляційного суду про
відмову у задоволенні позовних вимог
про визнання права власності та
витребування майна з чужого
незаконного володіння, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про повернення земельної ділянки
в попередній стан шляхом знесення
будівель та споруд, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, правильно
виходив з того, що позивач не надав
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що на спірній
земельній ділянці розташовані будь-які
будівлі та споруди.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції правильно виходив з того, що
позивачем не доведено набуття ним
права власності на спірні земельні
ділянки у встановленому законом
порядку, оскільки надані ним в якості
доказів правовстановлюючі документи
на земельну ділянку не відповідають
вимогам законодавства, що діяло на
момент їх видачі.

Встановивши факт порушення позивачем
порядку набуття права власності на
спірних земельних ділянок, а також
невідповідності наданих ним
правовстановлюючих документів вимогам
законодавства, що діяло на момент їх
видачі, суд апеляційної інстанції
дійшов правильного висновку про
відсутність у позивача прав та
повноважень власника, зокрема, права на
звернення до суду з віндикаційним
позовом.

Крім того, позивачем не надано доказів
на підтвердження здійснення ним прав
власника майна, зокрема, доказів
фактичного користування спірною
земельною ділянкою, сплати земельного
податку, тощо або цільового
використання спірної земельної
ділянки.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 22 травня 2014
року в незміненій частині та рішення
апеляційного суду Київської області
від 02 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Маляренко А.В.