АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у І інстанції: Козлов Р.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року колегія судців
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого
Корчевного Г.В.,

Суддів
Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі
Івченко О.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного
суду м. Києва від 23 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури України про визнання
рішення протиправним та відновлення
дії свідоцтва про право на зайняття
адвокатською діяльністю,-

УСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовною заявою, в якій просив
суд в порядку цивільного судочинства
визнати таким, що порушує його право
рішення Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури України від 21 березня 2008
року про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності
шляхом анулювання свідоцтва про право
на зайняття адвокатською діяльністю та
відновлення дії даного свідоцтва.

Ухвалою Печерського районного суду
м. Києва від 23 червня 2014 року відмовлено
у відкритті провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури України, про визнання
рішення протиправним та відновлення
дії свідоцтва про право на зайняття
адвокатською діяльністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, неправильне
застосування норм процесуального
права, просить ухвалу суду першої
інстанції скасувати, справу направити
для продовження розгляду до
Печерського районного суду м. Києва.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
предметом позовних вимог є захист
конституційного права на трудову
(адвокатську) діяльність, а не
оскарження неправомірних дій і рішень
органів владних повноважень.

Вказує, що вказане право
відноситься до особистого немайнового
права фізичної особи відповідно до ч. 3
ст. 270 ЦК України.

Зазначає, що відповідно ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим, а
оскаржуване рішення є незаконним та
таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, посилається, що в
оскаржуваному рішенні відсутні
посилання на норми права, які
визначають права та обов'язки позивача
та відповідача при вирішенні питання
про захист немайнового права.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як вбачається з матеріалів
справи, а саме позовної заяви, ОСОБА_1
звертався з позовом до Вищої
кваліфікаційної комісії адвокатури
про визнання її рішення від 21.03.2008 р. про
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності
шляхом анулювання свідоцтва на право
зайняття адвокатською діяльністю -
незаконним та поновити дію свідоцтва
ОСОБА_1 на право зайняття адвокатською
діяльністю НОМЕР_1, виданого на
підставі рішення
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатур міста Севастополя від 13.08.1996
р. за №33.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, а відповідно до
правила ч.1 ст. 15 цього ж Кодексу суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Частина перша статті 2 Закону України
від 5 липня 2012 року № 5076- VI «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
встановлює, що адвокатура України -
недержавний самоврядний інститут, що
забезпечує здійснення захисту,
представництва та надання інших видів
правової допомоги на професійній
основі, а також самостійно вирішує
питання організації і діяльності
адвокатури в порядку, встановленому
цим Законом.

Представляє адвокатуру України у
відносинах з органами державної влади,
органами місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами, у
тому числі делегує представників до
органів державної влади, Національна
асоціація адвокатів України, яка
об'єднує усіх адвокатів України та діє
через організаційні форми
адвокатського самоврядування,
передбачені цим Законом (стаття 45
Закону).

До однієї з цих організаційних форм,
зокрема, віднесено Вищу
кваліфікаційно- дисциплінарну комісію
адвокатури та
кваліфікаційно-дисциплінарні комісії
адвокатури (стаття 46 Закону).

За змістом пункту 3 Положення про Вищу
кваліфікаційно-дисциплінарну комісію
адвокатури, затвердженого 17 листопада
2012 року Установчим з'їздом адвокатів
України, функції комісії, які належать
до її компетенції, є
публічного-правовими.

Рішення
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури може бути оскаржено
протягом тридцяти днів з дня його
прийняття до Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури або до суду (частина восьма
статті 50 Закону).

Висновки районного суду
обґрунтовано виходять з того, що
діяльність адвокатури спрямована,
зокрема, на забезпечення гарантованої
державою можливості будь-якій особі
незалежно від характеру правовідносин
з державними органами, органами
місцевого самоврядування, об'єднаннями
громадян, юридичними та фізичними
особами вільно, без неправомірних
обмежень отримувати допомогу з
юридичних питань.

Оскільки функції, з метою реалізації
яких діють органи адвокатського
самоврядування, визначені статтею 46
Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» є
публічно-правовими, то справи,
пов'язані з виконанням цих функцій,
належить вирішувати за правилами
адміністративного судочинства.

На підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суд
першої інстанції вірно відмовив у
відкритті провадження у справі, якщо
заява не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1
не знайшли підтвердження матеріалами
справи, з яких вбачається, що в
оскаржуваній ухвалі повною мірою
зазначено правові норми, якими суд
керувався при постановленні ухвали.

Крім того, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.10.2013 р. у справі №6-39954св13
визначено, що суд апеляційної
інстанції, скасовуючи ухвалу місцевого
суду та повертаючи справу до суду
першої інстанції для вирішення питання
про її прийняття, дійшов помилкового
висновку, що спір, який виник між
сторонами, не є публічно-правовим
спором і підлягає розгляду в порядку
цивільного і судочинства, оскільки
адвокатура України є добровільним
професійним громадським об'єднанням,
яке сприяє захисту прав, свобод та
представляє законні інтереси громадян
України, іноземних громадян, осіб без
громадянства, юридичних осіб, надає їм
правову допомогу; апеляційний суд
також зазначив, що у розумінні КАС
України відповідачі у справі не є
суб'єктами владних повноважень, не
виконують делегованих державою
управлінських функцій, а позивач не є
особою, яка проходить публічну службу.

Суд касаційної інстанції прийшов до
висновку, що відповідно до ч. 5 ст. 50
Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» на
кваліфікаційно-дисциплінарні комісії
адвокатури покладені повноваження,
зокрема: 1) організація та проведення
кваліфікаційних іспитів; 2) прийняття
рішень щодо видачі свідоцтва про
складення кваліфікаційного іспиту; 3)
прийняття рішень про зупинення або
припинення права на заняття
адвокатської діяльністю; 4) здійснення
дисциплінарного провадження стосовно
адвокатів; 5) вирішення інших питань,
віднесених до повноважень
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури цим Законом, рішеннями
конференції адвокатів регіону, Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури, Ради адвокатів України,
з'їзду адвокатів України.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна
комісія адвокатури - колегіальний
орган, що діє у системі органів
Національної асоціації адвокатів
України та є національним органом
адвокатського самоврядування, на який
Законом України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» покладено
завдання розгляду скарг на рішення, дії
чи бездіяльність кваліфікаційно-
дисциплінарних комісій адвокатури.

Враховуючи те, що Вища
кваліфікаційно-дисциплінарна комісія
адвокатури створюється та діє з метою
реалізації публічно-правових функцій з
відбору, атестування осіб, які виявили
намір займатися адвокатською
діяльністю, та як дисциплінарний орган
в системі самоврядування адвокатури
України, спір, що переданий на
вирішення суду в цій справі, є
публічно-правовим та підлягає
вирішенню за правилами КАС України.

Враховуючи викладені висновки суду
касаційної інстанції та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав для відмови у відкритті
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури України, про визнання
рішення протиправним та відновлення
дії свідоцтва про право на зайняття
адвокатською діяльністю.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Інші доводи апеляційної скарги
недоведені та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
постановив ухвалу з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Печерськогорайонного суду м.
Києва від 23 червня 2014року - залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: