Справа № 570/1602/14-ц
Номер провадження 2/570/890/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року Рівненський
районний суд Рівненської області

в особі судді
Остапчук Л.В.

при секретарі
Захарук Г.Л.

за участю: представника
позивачки, адвоката ОСОБА_1

представника позивачки
ОСОБА_2

представника відповідача -

Малошпаківської сільської
ради Єфімчук О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Малошпаківської сільської ради, ОСОБА_5
про захист права землекористувача
шляхом визнання рішень органу
місцевого самоврядування недійсним,
визнання недійсними, визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

В зв'язку з тим, що позивачка після
смерті батька ОСОБА_6 разом із своєю
матір'ю ОСОБА_7, як спадкоємці першої
черги, прийняли спадщину, а коли їм
стало відомо про порушення їх
спадкових прав на будинок та земельну
ділянку з цільовим призначенням - для
будівництва житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 відповідачкою ОСОБА_8, то вони в
судовому порядку здійснювали захист
порушених прав, де рішеннями
Рівненського районного суду від 02.11.2010
року по справі № 2-1171/10 та від 26.05.2011 року
по справі № 2-1378/11 їх позовні вимоги
були задоволені. В подальшому
позивачка ОСОБА_4 також прийняла
спадщину за заповітом після смерті
своєю матері ОСОБА_7, а на даний час їй
стало відомо про порушення
відповідачкою її спадкових прав щодо
земельної ділянки її батьків - ОСОБА_6
та ОСОБА_7 з цільовим призначення - для
ведення особистого селянського
господарства, тому вона звернулася до
суду з даним позовом та просить визнати
недійсними та скасувати рішення
Малошпаківської сільської ради про
надання дозволу ОСОБА_5 на складання
проекту відведення земельної ділянки
для ведення особистого селянського
господарства, про вилучення у ОСОБА_7
земельної ділянки та про затвердження
проекту землеустрою та надання у
власність ОСОБА_5 земельної ділянки в
с.Іваничі Рівненського району, визнати
недійсними та скасувати державні акти,
видані на ім'я відповідачки на спірну
земельну ділянку.

Представник позивача - адвокат
ОСОБА_1 - у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та уточнила їх і
просить визнати недійсними та
скасувати п.2 Додатку № 2 до рішення
Малошпаківської сільської ради від 09
липня 2008 року за № 118 (119), п.1 Додатку № 3
до рішення Малошпаківської сільської
ради від 09 липня 2008 року за № 118 (120), п.8
додатку № 3 до рішення Малошпаківської
сільської ради від 20 березня 2009 року за
№ 161; визнати недійсними та скасувати
Державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,5257 га серії ЯИ
№ 052484 та Державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1946 га серії ЯИ № 052483, видані на ім'я
ОСОБА_5, оскільки вважає, що рішення
сільською радою прийняті з порушенням
діючого законодавства. Відповідно і
Державні акти мають бути визнані
недійсними. Просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2
уточнені адвокатом ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просить позов задоволити.

Представник відповідача -
Малошпаківської сільської ради -
Єфімчук О.Є., в судовому засіданні позов
визнала, зазначила, що дійсно сільська
рада приймала рішення про передачу
земельної ділянки у власність ОСОБА_6,
батьку позивачки. Від матері позивачки
була заява про відмову від земельної
ділянки. У ОСОБА_5 були всі документи на
будинок, тому їй і передали земельну
ділянку з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування
житлового будинку і для ведення
особистого селянського господарства.
На даний час по кадастровій карті є
зміщення земельних ділянок. Тому вона
проти задоволення позову не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове
засіданні не з'явилася, хоча про дату,
місце та час слухання справи її було
повідомлено своєчасно та належним
чином, однак направлені їй судові
повідомлення повертаються до суду без
вручення, тому про слухання справи було
дано оголошення в газеті. Суд визнає
неявку відповідачки ОСОБА_5 неповажною
і приходить до висновку про можливість
розгляду справи за її відсутності,
проти чого представники позивача та
представник відповідача -
Малошпаківської сільської ради - не
заперечують.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивача - адвоката
ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника
відповідача - Малошпаківської
сільської ради Єфімчук О.Є., дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позовна заява підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4
є спадкоємицею першої черги після
смерті батька ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та спадкоємицею за
заповітом після смерті матері ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Малошпаківської сільської
ради № 51 від 16.05.1996 року ОСОБА_6 було
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,60 га з цільовим
призначенням - для ведення особистого
підсобного господарства та 0,25 га - для
будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд.

В подальшому щодо цієї ж земельної
ділянки були прийняті рішення
Малошпаківської сільської ради:

- № 118 (119) від 09.07.2008 року, яким ОСОБА_5
надано дозвіл на складання проекту
відведення земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,50 га (п.2 Додатку №
2), та передано у приватну власність 0,25
га для будівництва житлового будинку,
господарських будівель і споруд (п.2
Додатку № 1),

- № 118 (120) від 09.07.2008 року, яким вилучено у
ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,75 га
(п.1 Додатку № 3);

- № 161 від 20.03.2009 року, яким затверджено
проекти землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та надано земельну
ділянку у власність для ведення
особистого селянського господарства
ОСОБА_5 площею 0,7203 га в с.Іваничі
Рівненського району (п.8 Додатку № 3).

Рішенням Рівненського районного
суду від 26.05.2011 року, яке набрало
законної сили, за ОСОБА_7 визнано право
власності на 2/3 частини земельної
ділянки, а за ОСОБА_4 - на 1/6 частини, з
цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, яка на підставі рішення
Малошпаківської сільської ради № 118
від 09.07.2008 року була передана у
власність ОСОБА_5, тому в цій частині
рішення сільської ради позивачем не
оспорюється.

Відповідно до ст.22 ЗК України від
18.12.1990 року, який діяв на час виникнення
права власності на земельну ділянку у
ОСОБА_6, право власності на землю
виникало після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Згідно із ст.23 ЗК
України 18.12.1990 року, таке право на землю
посвідчувалося Державними актами, які
видавалися і реєструвалися сільськими,
селищними, міськими Радами народних
депутатів.

Дію ст.23 ЗК України від 18.12.1990 року було
зупинено щодо власників земельних
ділянок, передбачених статтею 1 Декрету
№ 15-92.

Відповідно до п.3 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про приватизацію
земельних ділянок" від 26.12.1992 року № 15-92
право власності на земельні ділянки,
передані для цілей, передбачених
статтею 1 цього Декрету, а саме: ведення
особистого підсобного господарства,
будівництва і обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка), садівництва,
дачного і гаражного будівництва, у
межах норм, установлених земельним
кодексом, посвідчується відповідною
Радою народних депутатів, про що
робиться запис у земельно-кадастрових
документах з наступною видачею акта на
право приватної власності на землю.

В постанові Верховного Суду України
від 30.05.2012 року у справі № 6-31цс12 з
покликанням на п.3 Декрету КМУ від 26.12.1992
року № 15-92 зазначається, що документом,
що посвідчує право на земельні ділянки
може бути запис у земельно-кадастрових
документах.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України. Суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із рішенням
Верховного Суду України.

Таким чином, у батька позивачки -
ОСОБА_6 - виникло право власності на
спірну земельну ділянку з цільовим
призначенням - для особистого
підсобного господарства площею 0,60 га,
тому Малошпаківська сільська рада не
вправі була розпоряджатися вказаною
земельною ділянкою та передавати її у
власність відповідачці в порядку
відведення.

Також не відповідає вимогам рішення
Малошпаківської сільської ради щодо
вилучення спірної земельної і ділянки
у ОСОБА_7, якій дана ділянка у
користування не надавалася.

Відповідно до ст.24 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України.

Також є недійсними державні акти,
видані на ім'я відповідачки на земельну
ділянку, передану їй у власність, з
порушенням вимог земельного
законодавства і на підставі рішення
Малошпаківської сільської ради, які
визнаються недійсними.

Враховуючи всі обставини справи в їх
сукупності, суд вважає, що в наявності є
порушення права позивачки, за захистом
якого спрямоване її звернення до суду,
позов є обгрунтованим, доведеним
належними доказами, а тому підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 57, 59, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК
України, ст.ст.22, 23 Земельного кодексу
України 1990 року, ст.ст.116, 118, 122, 152, 155, 158,
198 Земельного кодексу України, ст.1268 ЦК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 до Малошпаківської
сільської ради, ОСОБА_5 про захист права
землекористувача шляхом визнання
рішень органу місцевого
самоврядування недійсним, визнання
недійсними, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку - задоволити повністю.

Визнати недійсним та скасувати п.2
Додатку № 2 до рішення Малошпаківської
сільської ради від 09 липня 2008 року № 118
(119), яким ОСОБА_5 надано дозвіл на
складання проекту відведення
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства в
с.Іваничі Рівненського району площею
0,50 га.

Визнати недійсним та скасувати п.1
Додатку № 3 до рішення Малошпаківської
сільської ради від 09 липня 2008 року № 118
(120), яким у ОСОБА_7 вилучено земельну
ділянку площею 0,75 га в с.Іваничі
Рівненського району.

Визнати недійсним та скасувати п.8
Додатку № 3 до рішення Малошпаківської
сільської ради від 20 березня 2009 року №
161, яким ОСОБА_5 затверджено проект
землеустрою земельної ділянки та
надано у власність для ведення
особистого селянського господарства
земельну ділянку площею 0,7203 га в
с.Іваничі Рівненскьго району.

Визнати недійсними та скасувати
Державні акти на право власності на
земельну ділянку загальною площею 0,7203
га в с.Іваничі Рівненського району з
цільовим призначенням - для ведення
особистого селянського господарства,
зокрема: Державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,5257 га серії ЯИ № 052484, Державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1946 га серії ЯИ № 052483, видані на
ім'я ОСОБА_5 (ідентифікаційний №
НОМЕР_1).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Остапчук Л.В.