печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І. ,

при секретарі - Насурлаєва К.
Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації про усунення
перешкод в спілкуванні з малолітньою
онукою та надання дозволу на побачення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
вимогами до Печерської районної у м.
Києві даржавної адміністрації про
надання адреси місця перебування,
проживання його малолітньої онуки
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, надати йому
дозвіл на періодичні побачення з
онукою, враховуючи родинні зв'язки та
його право на виховання, спілкування та
розвиток онуки. Позовні вимоги
обгрунтовані тим, що позивач будучи
дідусем малолітньої ОСОБА_2,
позбавлений можливості спілкуватись з
нею. Зокрема, позивач у позовній заяві
стверджує про те, що з лютого 2013 року
істина доля його малолітньої онуки
йому невідома. При цьому неодноразово
звертаючись до органу опіки та
піклування щодо місця перебування
ОСОБА_2 , чіткої відповіді не одержав.
Так, в позові зазначається про те, що
під час особистих звернень до
відповідача позивачу не надавалось
жодної інформації про долю його онуки,
не надавалось жодних змістовних
роз'яснень щодо листування, побачень,
спілкування, а було надано лише два
листи від онуки та фото, проведено одне
спілкування в режимі он-лайн 19
листопада 2013 року . На звернення
позивача щодо надання дозволу на
побачення, виховання його онуки та
можливості листування з нею, орган
опіки та піклування не реагує належним
чином. Відповідач не надає адресу
перебування і проживання онуки. Своїми
діями відповідач чинить перешкоди у
вихованні, спілкуванні та в листуванні
з його онукою, чим порушує права
позивача як її дідуся.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання
з'явився лише раз, при цьому із
спілкування з ним є зрозумілим, що
особа має поганий слух, на відповіді
суду читає з листа надрукованого іншою
особою та підписаного ним значно
раніше, при цьому в цих поясненнях
важко встановити дійсні наміри
звернення до суду, відсутність у
позивача можливості використати
надане йому право проведення
особистих зустрічей з онукою.

Представник позивача ОСОБА_3 під час
судового розгляду підтримала вимоги,
посилаючись на обставини викладені у
позові, наполягала на задоволенні
вимог ОСОБА_1

Представник відповідача Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації Кожушок -Литвинова І.П.
позовні вимоги не визнала,
заперечувала проти їх задоволення,
посилаючись на те, що викладені
позивачем ОСОБА_1 не відповідають
дійсності, а єдиною метою звернення з
вказаним позовом є бажання
представника позивача ОСОБА_3, яка є
матір'ю малолітньої ОСОБА_2 та
позбавлена відносно неї батьківських
прав, дізнатись місце знаходження
дівчинки, та своїми діями чинити
психолочгічний тиск на дитину.

Суд вислухавши представника позивача
ОСОБА_3, представника відповідача
Кожушок -Литвинову І.П., дослідивши
докази надані сторонами, прийшов до
наступного висновку.

Під час судового розгляду встановлено
наступні обставини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є дідусем
малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований в
АДРЕСА_1, де зареєстрована та проживає
представник його інтересів у даній
справі ОСОБА_3, яка є матір'ю
малолітньої ОСОБА_2

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 29 травня 2012 року
перебувала у Центрі
соціально-психологічної реабілітації
дітей №1 Служби у справах дітей
виконавчого органу Київської ради
(КМДА).

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 03 жотвня 2012 року ОСОБА_3 була
позбавлена батьківських прав стосовно
ОСОБА_2 Над малоалітньою встановлено
опіку, з передачею її органу опіки та
піклування. При цьмоу підставою для
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав
стали наступні обставини. В судовому
засіданні було встановлено, що
малолітня ОСОБА_2 проживала з
відповідачем ОСОБА_3 у двокімнатній
квартирі АДРЕСА_1. З 29 травня 2012 року
родина ОСОБА_3 перебуває на
профілактичному обліку Служби у
справах дітей, в зв'язку з тим, що ОСОБА_3
протягом тривалого часу завдавала
фізичного, психологічного та
економічного насилля своїй малолітній
дитині, систематично, злісно не
виконувала встановлені законом
обов'язки по догляду за своєю донькою -
ОСОБА_2 Відповідно до Направлення №15 -
В/Е від 29 травня 2012 року Служби у
справах дітей малолітню ОСОБА_2
зараховано до Відділення соціально -
психологічної реабілітації дітей, що
зазнали насильства м. Києва, з причин,
що ОСОБА_2, проживаючи з мамою, яка
кожного дня перебуває у стані
алкогольного сп'яніння, зазнає
психологічного та фізичного
насильства . У зв'язку з чим 29 травня 2012
р. малолітня ОСОБА_2 була відібрана від
матері і Служба у справах
неповнолітніх Печерської районної у м.
Києві державної адміністрації
направила її до Притулку для дітей №1
Служби у справах дітей виконавчого
органу Київської міської ради. У
судовому засіданні встановлено, що
малолітня ОСОБА_2, на момент відібрання
її у відповідача, виявляла ознаки
підвищеної втомленості та
виснаженості, присутній середній
рівень засвоєння оцінка не стійка,
занижена, емоційно - вольова сфера
дитини характеризується прихованою
внутрішньою напругою, яка пов'язана
підвищеним самоконтролем, як засіб
самозахисту, присутній страх перед
майбутнім та нестійкість емоційного
стану, дівчина емоційно вразлива, слабо
розвинуті вольові якості особистості,
що підтверджуються висновком
психолога . Все це обумовлено
відсутністю сприятливого впливу на
розвиток дитини з боку матері та
постійним жорстоким поводженням з
дитиною, наслідки якого можуть
негативно вплинути на психоемоційний
розвиток дитини. Також, висновком
експерта встановлено, що розумовий
розвиток вихованки відповідає
віковому рівню. Процеси мислення та
пам'яті не порушені, проте існує
підвищена втомленість та виснаженість.
Присутній середній рівень засвоєння
шкільної програми. Самооцінка не
стійка, занижена. Під час
індивідуальної бесіди психолога з
малолітньою ОСОБА_2, стало відомо, що
вона проживає разом із матір'ю - ОСОБА_3
та дядьком - ОСОБА_11 Зі слів дитини, мати
не працює, кожного дня вживає спиртні
напої. ОСОБА_2 часто буває голодна, тому
що мати не готує їсти. Також зазначила,
що ОСОБА_3 б'є її руками, ногами, тапками
та кульками з продуктами. В судовому
засіданні встановлено, що 28.05.2012 року
Службу у справах дітей Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації повідомила кримінальна
міліція у справах дітей відносно того,
що 28.05.2012 року на телефон « 102» надійшло
повідомлення від гр. ОСОБА_3 з приводу
того, що у неї зникла малолітня дитина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Оперуповноваженими ВКМСД в той же день
була знайдена дитина у дворі біля
будинку №?7 по пров. Бастіонному, в м.
Києві, без супроводу дорослих. Під час
проведення розслідування з'ясовано, що
мати перебуває у нетверезому стані,
двері квартири не відчиняє, дитиною не
цікавиться, на членів комісії ВКМСД та
ССД сильно лається та погрожує.
Зазначені обставини були
підтвердженні в судовому засіданні
свідком ОСОБА_12 Також в судовому
засіданні встановлено, що в ході
перевірки по-квартирного обходу від
мешканців буд. АДРЕСА_1 до дільничного
інспектора міліції надходили усні
повідомлення про те, що гр. ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_8 веде аморальний спосіб
життя та систематично зловживає
спиртними напоями, що підтверджується
повідомленням - листом №54/40-к від 29.05.2012
року Печерського РУ ГУМВС України в м.
Києві за підписом начальника Школьного
О.М. , а також показами свідка ОСОБА_14
Згідно листа № 379 від 14 червня 2012 р.
Київського міського
психоневрологічного диспансеру №2, гр.
ОСОБА_3 за спеціалізованою
психіатричною допомогою до диспансеру
не зверталась. Разом з цим, диспансер
має звернення членів житлового
кооперативу «Художник -1» від 2003 року
про хуліганські дії гр. ОСОБА_3, також в
медичній документації є записи про
усне звернення лікаря жіночої
консультації від 2004 року, та
дільничного Печерського РУ від 2005 року
про хуліганські вчинки та неадекватну
поведінку гр. ОСОБА_3 З наданих суду
документів встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, у
стані алкогольного сп'яніння вчинює
бійки, скандали, що негативно впливає
на малолітню дитину та застосовує до
дитини фізичне насилля. Вказані
обставини підтверджені матеріалами
Печерського РУ ГУ МВС України у м.
Києві.

10 червня 2013 року Представник
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини на звернення ОСОБА_1 надав
наступну відповідь :"У додаток до листа
від 22.04.2013 року № 5.1/8-Д213696.13/26-83 щодо
захисту прав Вашої малолітньої онуки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, повідомляємо таке.
Уповноважений з прав людини з
розумінням ставиться до Ваших проблем,
проте не наділений повноваженнями для
безпосередньогс вирішення порушених
Вами питань, оскільки відповідно до ст.
4 Закону України "Про Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини"
його діяльність лише доповнює існуючі
засоби захисту конституційних прав і
свобод людини і громадянина, не
відміняє їх і не тягне перегляду
компетенції державних органів, які
забезпечують захист і поновлення
порушених прав і свобод. Керуючись
статтями 17, 22 Закону України "Про
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини", та з метою з'ясування
подальшого влаштування Вашої онуки та
спілкування з родичами направлено
відповідне звернення до служби у
справах дітей Київської міської
державної адміністрації. За
інформацією служби у справах дітей
Київської міської державної
адміністрації, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
рішенням виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради від
08.02.2013 року № 163 була влаштована до
дитячого будинку сімейного типу.
Відповідно до наданої довідки від
06.01.2013 року № 1/ОП з малолітньою ОСОБА_2
проведена бесіда, під час якої ОСОБА_2
висловила своє бажання виховуватися в
родині батьків-вихователів. Бесіда
була проведена у присутності
заступника начальника служби у справах
дітей Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації та психолога
Центру соціально-психологічної
реабілітації м. Києва. На даний час
ОСОБА_2 проживає разом з
батьками-вихователями у м. Сімферополі.
Як повідомила служба у справах дітей
Київської міської державно:
адміністрації, 16.04.2013 року на засіданні
комісії з питань захисту прав дитини
Печерської районної державної
адміністрації, де розглядалася Ваш;
заява щодо призначення Вас опікуном
над дитиною, Вам була надань інформація
про стан здоров'я онуки та навчання, а
також фотокартки дитини. Разом з тим, із
відповіді служби у справах дітей
Київської міської державної
адміністрації неможливо зробити
висновок про забезпечення права
малолітньої ОСОБА_2 на спілкування з
родичами, у тому числі з Вами, чи
наявність перешкод для такого
спілкування. З метою з'ясування
зазначеного питання додатково
надіслано запит до Печерської районної
у місті Києві державної адміністрації
як органу опіки та піклування, де
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на
первинному обліку як дитина,
позбавлена батьківського піклування, з
вимогою вжиття негайних заходів щодо
усунення наявних перешкод для Вашого
спілкування з онукою."

15 липня 2013 року Представником
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини у додаток до
вищезазначеного листа було надано
відповідь наступного змісту :"У додаток
до листа від 10.06.2013 року № 5.1/8-Д213696.13/26-83"
щодо захисту прав Вашої малолітньої
онуки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
спілкування з Вами та усунення
перешкод для такого спілкування,
повідомляємо таке. З метою з'ясування
зазначеного питання додатково
надіслано запит до Печерської районної
у місті Києві державної адміністрації
як органу опіки та піклування, де
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на
первинному обліку як дитина,
позбавлена батьківського піклування, з
вимогою вжиття негайних заходів щодо
усунення наявних перешкод для Вашого
спілкування з онукою. За інформацією
Печерської районної в місті Києві
державної адміністрації, Вам
неодноразово в письмовій та усній
формі на засіданнях комісії з питань
захисту прав дитини і під час особистих
бесід надавалися роз'яснення стосовно
Ваших прав на виховання онуки та прав
дитини на 'спілкування з Вами. Також Вам
була надана інформація про стан
здоров'я, навчання та життя дитини,
передані фотокартки та листи від неї.
Як запевняє Печерська районна в місті
Києві державна адміністрація, вона
сприятиме, щоб Ви і надалі не втрачали
зв'язку з онукою. На сьогодні дитина
перебуває в дитячому будинку сімейного
типу у м. Сімферополі. Частиною 5 статті
256-7 Сімейного кодексу України
визначено, що вихованці дитячого
будинку сімейного типу мають право
підтримувати особисті контакте з
батьками та іншими родичами, крім
випадків, коли це може завдати шкоди
їхньому життю, здоров'ю та моральному
вихованню. Печерською районною в місті
Києві державною адміністрацією
планується Ваша зустріч з онукою. За
таких обставин підстав для вжиття
додаткових заходів реагування
Уповноваженого не вбачається."

21 листопада 2013 року Уповноважений
Президена України з прав дитини надав
ОСОБА_1 наступну відповідь :
"Уповноважений Президента України з
прав дитини розглянув Ваше звернення
та повідомляє. Відповідно до статті 257
Сімейного кодексу України баба, дід,
прабаба, прадід мають право
спілкуватися зі своїми внуками,
правнуками, брати участь у їх
вихованні. Батьки чи інші особи, з якими
проживає дитина, не мають права
перешкоджати у здійсненні бабою.,
дідом, прабабою, прадідом своїх прав
щодо виховання внуків, правнуків. Якщо
такі перешкоди чиняться, баба, дід,
прабаба, прадід мають право на
звернення до суду з позовом про їх
усунення. Під час розгляду Вашого листа
з'ясовано, що Ваша онука - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 має статус дитини,
позбавленої батьківського піклування,
і відповідно до законодавства
влаштована на виховання в дитячий
будинок сімейного типу. За інформацією
служби у справах дітей Печерської
районної державної адміністрації м.
Києва 11.10.2013 року ОСОБА_2 разом з мамою-
вихователькою дитячого будинку
сімейного типу приїзджала до села Гута
- Межигірська з метою зустрічі з Вами.
На жаль, Вас не було вдома. ОСОБА_2
зустрілася з двоюрідною бабусею
ОСОБА_18 За твердженням служби у справах
дітей 13.10.2013 Ви спілкувалися в
телефонному режимі з онукою. Радимо Вам
домовитися з батьками- вихователями
дитячого будинку сімейного типу, в
якому виховується ОСОБА_2 про спосіб
спілкування з онукою. В разі, якщо такої
домовленості не буде досягнуто, для
усунення перешкод у спілкуванні з
ОСОБА_2 Вам необхідно звернутись з
відповідним позовом до суду.

Із листа малолітної 11 жовтня 2013 року
видно, що в цей день вона навідувала
дідуся за його місцем проживання у селі
, але останнього не було вдома. Дитини
висловила бажання зустрічі з дідусем і
надалі.

04 березня 2014 року відповідач надав
позивачу та його представнику
наступну відовідь : "Ваша заява від
27.02.2014 року щодо передачі листа для
малолітньої онуки ОСОБА_2 в
запечатаному конверті, Печерською
районною в місті Києві державною
адміністрацією як органом опіки та
піклування розглянута. Враховуючи те,
що Вашим представником є гр. ОСОБА_3, яка
позбавлена батьківських прав по
відношенню до малолітньої ОСОБА_2, що
призвело до втрати особистих
немайнових прав щодо дитини та інших
прав заснованих на спорідненості з
дитиною та звільнило її від обов'язків
виховувати дочку, Печерська районна в
місті Києві державна адміністрація як
орган опіки та піклування має право
вважати, що будь які дії з боку гр.
ОСОБА_3 можуть призвести до негативних
наслідків, які зашкодять
психологічному стану дитини. Вкотре
наголошуємо що, Вам вже надавалися
повні і змістовні роз'яснення щодо
листування з онукою і якщо Вас дійсно
цікавить доля онуки, ви маєте: особисто,
без представника, звернутися до органу
опіки та піклування. Зазначаємо, що
малолітня ОСОБА_2, відповідно до
чинного законодавства України, має
законного представника, який несе
повну відповідальність за життя та
здоров"я дитини."

14 квітня 2014 року віповідач на звернення
позивача надав наступну відповідь :
"Ваше звернення від 04.04.2014 року щодо
спілкування з малолітньою онукою,
Печерською районною в місті Києві
державною адміністрацією як органом
опіки та піклування розглянуто.
Наголошуємо, що Вам і Вашому
представнику, гр. ОСОБА_3, неодноразово
надавалися роз'яснення щодо Вашої
участі у спілкуванні з онукою. За
відповідними роз'ясненнями
звертайтеся до свого представника."

14 квітня 2014 року ОСОБА_1 була надана
відповідь на звернення про те, що його
онука 22 березня 2014 року переведена до м.
Києва.

05 травня 2014 року відповідач надав
позивачу наступну відповідь :" На
інформаційний запит від 28.04.2014 року №
0048(з) щодо надання адреси
проживання/перебування малолітньої
ОСОБА_2 та Вашої зустрічі з нею,
Печерська районна в місті Києві
державна адміністрація як орган опіки
та піклування повідомляє, що у зв"язку з
тим, що Вам особисто неодноразово
надавалися роз'яснення щодо зустрічей
з онукою і Ви знаєте вимоги органу
опіки та піклування щодо Вашого
представника, гр. ОСОБА_3, для з'ясування
всіх питань які стосуються малолітньої
ОСОБА_2, Печерська районна в місті Києві
державна адміністрація як орган опіки
та піклування запрошує Вас на
засідання комісії з питань захисту
прав дитини, яке відбудеться 20.05.2014 року
, щ 15.00 год. за адресою : м. Київ, вул.
Суворова, 151-й поверх, зал засідань."

Згідно ст. 166 Сімейного кодексу України
особа, позбавлена батьківських прав: 1)
втрачає особисті немайнові права щодо
дитини та звільняється від обов'язків
щодо її виховання; 2) перестає бути
законним представником дитини; 3)
втрачає права на пільги та державну
допомогу, що надаються сім'ям з дітьми;
4) не може бути усиновлювачем, опікуном
та піклувальником; 5) не може одержати в
майбутньому тих майнових прав,
пов'язаних із батьківством, які вона
могла б мати у разі своєї
непрацездатності (право на утримання
від дитини, право на пенсію та
відшкодування шкоди у разі втрати
годувальника, право на спадкування); 6)
втрачає інші права, засновані на
спорідненості з дитиною.

Згідно ст.168 Сімейного кодексу України
мати, батько, позбавлені батьківських
прав, мають право на звернення до суду
із заявою про надання їм права на
побачення з дитиною.

Суд може дозволити разові, періодичні
побачення з дитиною, якщо це не
завдасть шкоди її життю, здоров'ю та
моральному вихованню, за умови
присутності іншої особи.

Згідно ст. 257 Сімейного кодексу України
баба, дід, прабаба, прадід мають право
спілкуватися зі своїми внуками,
правнуками, брати участь у їх
вихованні. Батьки чи інші особи, з
якими проживає дитина, не мають права
перешкоджати у здійсненні бабою, дідом,
прабабою, прадідом своїх прав щодо
виховання внуків, правнуків. Якщо такі
перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба,
прадід мають право на звернення до суду
з позовом про їх усунення.

Згідно ст. 263 Сімейного кодексу України
спір щодо участі баби, діда, прабаби,
прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима
у вихованні дитини вирішується судом
відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Згідно ст. 159 Сімейного кодексу України
суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи. Під час вирішення спору щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини береться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення, в тому числі стан
психічного здоров'я одного з батьків,
зловживання ним алкогольними напоями
або наркотичними засобами.

Висловлюючи заперечення представник
відповідача зазначав наступні
обставини . Так, стосовно надання
інформації щодо місяця перебування
дитини, варто зазначити, що її вже
неодноразово намагалася дізнатися гр.
ОСОБА_3, яка є представником позивача, а
за сумісництвом матір'ю, яка позбавлена
батьківських прав по відношенню до
малолітньої ОСОБА_2. Вже протягом двох
років гр. ОСОБА_3 цинічно використовує
довіреність від імені гр. ОСОБА_1, та під
виглядом його заяв, скарг та різного
роду позовів намагається дізнатися
адресу перебування малолітньої ОСОБА_2
у своїх корисних цілях. При цьому вона
навіть не намагається в законному
порядку поновити свої батьківські
права, як це передбачено Сімейним
кодексом України. Саме агресивна
поведінка гр. ОСОБА_3 створює перешкоди
у побаченнях дівчинки з дідусем,
оскільки зустріч ОСОБА_2 можливо
провести виключно у відсутність гр.
ОСОБА_3 і на нейтральній території.
Квартира, в якій ніби то проживає гр.
ОСОБА_1, а насправді він там тільки
зареєстрований, не може бути
використана для зустрічі з малолітньою
ОСОБА_2 з наступних причин: 15.04.2013 р.
співробітниками ССД Печерської
районної в м. Києві державної
адміністрації було проведено
обстеження житлово-побутових умов гр.
ОСОБА_1, оскільки він звернувся до
Органу опіки та піклування з заявою про
призначення опіки над малолітньою
ОСОБА_2 Під час обстеження було
встановлено, що за адресою проживання
гр. ОСОБА_1, фактично мешкає його дочка -
гр. ОСОБА_3, яка зараз представляє
інтереси батька в суді, і яка
позбавлена батьківських прав відносно
малолітньої доньки ОСОБА_2 рішенням
Печерського районного суду м. Києва від
03.09.2012 р. Крім того, під час проведення
обстеження умов проживання гр. ОСОБА_1,
його донька і законний представник - гр.
ОСОБА_3 вела себе дуже агресивно,
заважала проводити обстеження,
нецензурно ображала працівників
Служби у справах дітей та погрожувала
їм. Потім вона закрила двері з середини,
сховала ключ і ввімкнула газову плиту,
що створило небезпечну для життя та
здоров'я всіх, хто перебував на той час
в квартирі, ситуацію. В результаті
цього, представники Служби були
вимушені викликати співробітників
міліції, оскільки гр. ОСОБА_3 фактично
закрила їх в своїй квартирі під час
виконання ними службових обов'язків.
Під час всього перебування в одному
приміщенні з гр. ОСОБА_3, остання
агресивно висловлювалась стосовно
ситуації, що склалася. Зазначене
свідчить про те, що гр. ОСОБА_3 є
небезпечною для оточуючих, а в першу
чергу для своєї малолітньої доньки,
стосовно якої її позбавили
батьківських прав. Саме так вона себе
поводила, коли дитина перебувала в
центрі соціально - психологічної
реабілітації для дітей № 1, про що
свідчить листування Центра з іншими
структурами. Жодних пояснень щодо
інтересів дитини, гр. ОСОБА_3 не приймає.
Тому Печерська районна в місті Києві
адміністрація вважає занеобхідне
зробити все можливе, щоб захистити
малолітню ОСОБА_2 від поведінки гр.
ОСОБА_3

Малолітня ОСОБА_2 на сьогоднішній день
знаходиться під опікою, де їй
комфортно, затишно, та є всі належні
умови для дитини її віку. Дівчинка була
відібрана в матері у зв'язку з тим, що
гр. ОСОБА_3 довгий час чинила по
відношенню до доньки психологічне,
фізичне та матеріальне насилля.
Дівчинка була в дуже тяжкому фізичному
і моральному стані, коли її виявили на
вулиці без догляду дорослих. Пройшов
певний період часу, поки її
психологічний стан прийшов до норми. На
той час гр. ОСОБА_3 пропонувалася
допомога спеціалістів соціального
центру для подолання труднощів,
пов'язаних з її алкогольної залежністю
та неврівноваженим психологічним
станом. Проте вона відмовилася і її
поведінка по відношенню до доньки не
змінилася. Це стало підставою для
позбавлення гр. ОСОБА_3 батьківських
прав.

Дідусю дівчинки неодноразово
надавалися як письмові так, і усні
роз'яснення, щодо умов проведення
зустрічі з онукою, проте гр. ОСОБА_1
жодні пояснення та прохання зі сторони
органу опіки та піклування не сприймає.
Йому організовувались он-лайн зустрічі
з онукою, на яких він замість того щоб
поцікавитися життям дівчинки кричав,
щоб вона нікому не вірила і що він її
визволить з полону, що є неприпустимим
в даній ситуації. Більше того, гр.
ОСОБА_1 в силу свого віку та стану
здоров'я навряд чи розуміє, в яких цілях
його використовує гр. ОСОБА_3 Оскільки
на запитання він сам ніколи практично
не відповідає, а лише зачитує
відповіді, заздалегідь підготовлені та
записані на папері його представником.
Восени 2013 року, співробітниками Служби
у справах дітей Печерської районної в
місті Києві державної адміністрації
разом з законними представниками
дівчинки організовано поїздку ОСОБА_2
до с. Гута, в якому фактично проживає гр.
ОСОБА_1, а також велика кількість
родичів малолітньої. Дівчинка
відвідала своїх родичів, проте дідуся
не застала вдома, оскільки, зі слів
сусідів, він пішов до лісу збирати
гриби, які він потім продає. Не
дочекавшись дідуся дівчинка разом із
супроводжуючими повернулись до Києва,
оскільки нічним потягом вони мали
повертатися назад до Автономної
Республіки Крим, де на той час фактично
мешкала ОСОБА_2 в Дитячому будинку
сімейного типу. На даний час дитина
проживає в місті Києві в сім'ї опікуна,
який створив дитині всі необхідні
умови для комфортного проживання.
Дівчинка живе насиченим повноцінним
життям, яке у неї було відібране її
матір'ю - гр. ОСОБА_3 На даному етапі
з'ясовувати думку дитини щодо
періодичних зустрічей з дідусем, яка є
нав'язана гр. ОСОБА_3, є недоцільно,
оскільки спогади дівчинки, про час
перебування її поряд з мамою є
негативними і можуть знову травмувати
її психіку. В інтересах дитини, ми не
можемо допустити її зустріч з
позбавленою батьківських прав матір'ю,
яка наполягає на присутності дитини в
судовому засіданні, як законний
представник позивача ОСОБА_1 Що ж до
зустрічей дідуся з онукою, то в цьому
Печерська районна в місті Києві
державна адміністрація як орган опіки
та піклування ніколи не чинила
перешкод. Натомість сам гр. ОСОБА_1
створює ці перешкоди з'являючись до
органу опіки у супроводі гр. ОСОБА_3
Йому неодноразово роз'яснювались
умови, яких він має дотримуватися для
захисту прав та інтересів малолітнаьої
онуки, проте він не хоче навіть слухати
жодних пояснень. Саме така його
поведінка говорить про те, що він не
зацікавлений в захисті онуки від дій
агресивно налаштованої гр. ОСОБА_3, а
лише виконує вказівки та настанови
доньки. Для того, щоб зустрітися з
онукою гр. ОСОБА_1 не потрібно
звертатися до суду, він всього-навсього
має звернутися до органу опіки та
піклування, але не через свого
представника, а особисто, що
неодноразово йому роз'яснено.

В зв'язку з тим, що представник позивача
- гр. ОСОБА_3, є позбавленою батьківських
прав матір'ю малолітньої ОСОБА_2 і
становить серйозну загрозу для
дівчинки, Печерська районна в місті
Києві державна адміністрація, в
інтересах і на захист дитини, не може
дозволити розголошенню адреси
проживання малолітньої ОСОБА_2 в
судовому засіданні, оскільки це дасть
можливість гр. ОСОБА_3, як стороні по
справі, використати її в своїх
інтересах і зашкодить дитині.

Слід також зазначити, що до Печерської
районної в місті Києві державної
адміністрації постійно надходять
інформаційні запити (близько 20-ти
запитів) та заяви через приймальню
громадян від гр. ОСОБА_1 (дідусь) та гр.
ОСОБА_11 (дядько), (більше 40 заяв з червня
2012 року). Всі ці заяви та запити
написані власноруч гр. ОСОБА_3. Вони
містять однакові питання, однакові
вимоги, тобто - надати адресу
проживання дівчинки. Заяви та запити
подаються до адміністрації на підставі
доручень, які громадяни ОСОБА_1
виписали на ім'я гр. ОСОБА_3

Також в Печерському суді міста Києва
вже розглядалися позови, підготовлені
гр. ОСОБА_3 ніби-то від імені дідуся та
дядька ОСОБА_2:

1. „Про відібрання дитини від
сторонніх осіб" ( 1 позов діда, інший
дядька) - жодного разу до суду позивачі
не з'являлися - зазначені справи
залишені без розгляду.

2. „Про встановлення опіки над
малолітньою дитиною", - позивач ОСОБА_1
на засідання не з'являвся, хоча явка
його визнана обов'язковою. У
задоволенні позову відмовлено.

3. „Про відшкодування моральної
шкоди", позов гр. ОСОБА_1 до Печерської
районної в місті Києві державної
адміністрації, адміністрації
Президента України, Печерського
РУГУМВС України в м. Києві, Прокуратури
м. Києва, Уповноваженого Верховною
Радою України з прав людини, Дитячого
притулку № 1 м. Києва. Позивач ОСОБА_1 на
засідання не з'являвся, хоча явка його
визнана обов'язковою. У задоволенні
позову відмовлено.

Весь цей час Печерська районна в місті
Києві державна адміністрація як орган
опіки та піклування дотримується
головного правила поведінки - не
нашкодити інтересам дитини, яка стала
заручником хворої уяви гр. ОСОБА_3 Жодна
із інстанцій, до яких звертається гр.
ОСОБА_3 не взяла на себе
відповідальність і не зобов'язала
орган опіки та піклування надати
адресу проживання дитини, розуміючи
можливі наслідки такої дії.

Враховуючи неадекватну поведінку гр.
ОСОБА_3, яка поводить себе агресивно по
відношенню до власної дитини, до свого
батька - ОСОБА_1, та до оточуючих
її/людей та той факт, що вона
відмовилась співпрацювати з
психологом Міського центру дитини,
відвідувати тренінгові заняття та
курси „Проти агресивного поводження з
дітьми", Печерська районна в місті
Києві державна адміністрація, як орган
опіки та піклування намагається
огородити дитину від негативного
впливу матері, але орган опіки та
піклування добре розуміє права діда на
участь у вихованні онуки. Гр. ОСОБА_1
неодноразово в письмовій формі та усно,
на засіданнях комісії з питань захисту
прав дитини і під час особистих бесід,
надавалися роз'яснення стосовно його
прав на виховання онуки та прав дитини
на спілкування з ним. Також діду надана
інформація про стан здоров'я, навчання
та життя дитини, передані фотокартки
дитини та листи від неї. І надалі орган
опіки та піклування робитиме все
необхідне щоб дід не втрачав зв'язку з
онукою. Єдине чого вимагає орган опіки
та піклування від гр. ОСОБА_1 це не
співпрацювати з агресивно
налаштованою гр. ОСОБА_3, діяти не на
задоволення її та своїх власних
інтересів, а на дотримання законних
прав та інтересів малолітньої ОСОБА_2.

Враховуючи зазначене, Печерська
районна вмісті Києві державна
адміністрація просить суд відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі, оскільки жодних
підстав для їх задоволення немає. Всі
звинувачення, викладені в позові
безпідставні та надумані, а всі дії
позивача не відповідають інтересам
малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, а є
лише прикриванням агресивної
поведінки представника позивача - гр.
ОСОБА_3, яка вже вкотре підтверджує своє
небажання змінити поведінку, виправити
ситуацію та нарешті діяти не в своїх
корисних цілях, а в інтересах
малолітньої ОСОБА_2.

Оцінивши встановлені обставини та
відповідні їм норми закону суд
приходить до переконання про
недоведеність вимог під час судового
розгляду та відсутність підстав для їх
задоволення.

Згідно ст. 3 Конституції України людина,
її життя і здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

Згідно ст. 51,52 Конституції України
сім'я, дитинство, материнство і
батьківство охороняються державою.
Діти рівні у своїх правах незалежно від
походження, а також від того, народжені
вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке
насильство над дитиною та її
експлуатація переслідуються за
законом. Утримання та виховання
дітей-сиріт і дітей, позбавлених
батьківського піклування,
покладається на державу.

Згідно ст. 8 Конвенції про права дитини
Держави-учасниці зобов'язуються
поважати право дитини на збереження
індивідуальності, включаючи
громадянство, ім'я та сімейні зв'язки,
як передбачається законом, не
допускаючи протизаконного втручання.

Згідно ст.20 Конвенції Дитина, яка
тимчасово або постійно позбавлена
сімейного оточення або яка в її власних
якнайкращих інтересах не може
залишатися в такому оточенні, має право
на особливий захист і допомогу, що
надаються державою.

Згідно принципів Декларації про права
дитини Дитині законом або іншими
засобами повинен бути забезпечений
спеціальний захист і надані можливості
та сприятливі умови, які дозволили б їй
розвиватися фізично, розумово,
морально, духовно та у соціальному
відношенні здоровим і нормальним
шляхом і в умовах свободи та гідності.
При виданні з цією метою законів
головним міркуванням має бути найкраще
забезпечення інтересів дитини.Дитина
повинна за всіх обставин бути серед
тих, хто першими одержують захист і
допомогу. Дитина повинна бути захищена
від усіх форм недбалого ставлення,
жорстокості і експлуатації.

Згідно ст. 246 Сімейного кодексу України
орган опіки та піклування контролює
умови утримання, виховання, навчання
дитини, над якою встановлено опіку або
піклування.

Згідно Правила опіки та піклування
опіка (піклування) є особливою формою
державної турботи про неповнолітніх
дітей, що залишились без піклування
батьків, та повнолітніх осіб, які
потребують допомоги щодо забезпечення
їх прав та інтересів.

Основним завданням комісії з питань
захисту прав дитини є сприяння
забезпеченню реалізації прав дитини на
життя, охорону здоров'я, освіту,
соціальний захист, сімейне виховання
та всебічний розвиток. Комісія
відповідно до покладених на неї
завдань, в тому числі розглядає та
подає пропозиції до індивідуального
плану соціального захисту дитини, яка
опинилася у складних життєвих
обставинах, дитини-сироти та дитини,
позбавленої батьківського піклування,
який складається за формою,
затвердженою Мінсоцполітики;

Відсутність позивача в судовому
засіданні стала однією з підстав
неможливості встановлення його
ставлення до онуки, дійсні наміри
звернення до суду та неможливість
особисто реалізувати своє право на
спілкування з онукою шляхом визначення
періодичних побачень за межами місця
проживання матері дитини- ОСОБА_3 та без
її присутності.

Під час судового розгляду вивченням
письмових відповідей позивачу та
наданої інформації відповідачем було
встановлено, що позивач є людиною
похилого віку, більшість свого часу
проживає за межами м. Києві, а саме в
АДРЕСА_2. На неодноразові звернення
позивача до відповідача з приводу його
зустрічей з онукою надавалось
грунтовне роз'яснення щодо можливості
проведення цих зустрічей без
присутності його представника ОСОБА_3,
яка позбавлена бітьківських прав
відносно дитини. При цьому із
відповідей на звернення видно, що їх
основною метою є не визначення способу
участі у спілкуванні з дитиною, а
намагання представника ОСОБА_3
встановити місце проживання її доньки.

Та інформація що надана відповідачем
та на яких грунтуються їх заперечення
дають підстави вважати, що в даному
випадку орган опіки та піклування на
який покладено обов'язок захисту
інтересів дитини діє саме в інтересах
дитини, і в цьому випадку здійснення
своїх обов'язків держави в особі органу
опіки та піклування є виправданим.

Оцінюючи відповіді які були надані
позивачу, які в свою чергу є єдиним
доказом обгрунтування вимог позивача
суд зазначає про відсутність достатніх
доводів стверджувати про вчинення
перешкод відповіадчем у спілкування
позивача з онукою, враховуючи те, що
всі дії вчинюються представником
позивача та фактично спрямовані на
встановлення місця знаходженя дитини .

Оцінивши надані докази суд не вбачає
перешкод у спілкування дідуся з онукою,
оскільки за особистим зверненням
позивача без присутності представника
ОСОБА_3, йому може бути встановлено
способи його участі у спілкуванні з
онукою.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 159,166,246,257,263 Сімейного кодексу
України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації про усунення перешкод в
спілкуванні з малолітньою онукою та
надання дозволу на побачення, залишити
без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, що брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення ,- в той же строк з
дня отримання копії рішення.

Суддя
Цокол Л.І.