Справа № 310/4802/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2014 року
м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області

у складі:
головуючого - судді Пустовіт З.П.

при
секретарі Гоноболіній О.І.,

з участю представника позивача
Ковалишкіна В.В., представника
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердянську цивільну
справу за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2013 року ПУБЛІЧНЕ
АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із
вищевказаним позовом, в обґрунтування
якого зазначало, що 08.05.2007 року ОСОБА_3
отримав кредит в сумі 15000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення кредиту, що
відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним і Банком договір. При
укладанні договору сторони керувалися
ч.1 ст.634 ЦК України. Відповідно до п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна з сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично пролонгується на такий же
термін. У порушення ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України та умов договору відповідач
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконував і станом на
29.03.2013 року має заборгованість в
розмірі 36519,77 грн., яка складається з
наступного: 9301,18 грн. -заборгованість
за кредитом, 23253,36 - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
1750,00 грн. - заборгованість по комісії, а
також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
грн. - фіксована частина, 1715,23 грн.-
процентна складова. Посилаючись на
зазначені обставини, позивач просив
суд стягнути з відповідача суму боргу
та судові витрати.

Рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 05.09.2013 року у задоволенні
позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було
відмовлено через пропуск позовної
давності, яке ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 05.11.2013
року залишено без змін, а апеляційна
скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відхилена.

Втім ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 05 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 05 листопада 2013
року скасовано, а справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.
При цьому суд зробив висновок, що суди,
не давши належної оцінки доказам,
належним чином не дослідивши умови
укладеного між сторонами договору,
дійшли передчасного висновку щодо
пропуску ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» строку
для звернення до суду з позовом про
захист своїх прав.

У червні 2014 року позивач подав до суду
заяву про збільшення позовних вимог, в
якій просив стягнути з відповідача на
свою користь заборгованість за
кредитним договором від 08.05.2007 року
станом на 30.05.2014 року в розмірі 43470,07
грн., складовим частинами якої є: 9301,18
грн. - борг за кредитом, 29872,70 грн. -
проценти за користування кредитом, 1750
грн. -несплачена комісія, 2546,19 грн. -
штраф. В обґрунтування цієї суми в
самій позовній заяві позивачем
наведений розрахунок, з якого
вбачається, які суми щомісячно повинні
були вноситися відповідачем на
погашення кредиту, та які фактично за
період з травня 2007 по лютий.2009 року ним
були сплачені.

У судовому засіданні представник
позивача за довіреністю Ковалишкін В.В.
підтримав позов повністю з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, доповів по його суті та
просив задовольнити, пояснивши
додатково, що за умовами договору він
діє в необмеженому часі, оскільки
відповідач не подавав заяву на
закриття картрахунку і по закінченні
строку дії платіжної картки міг
сплачувати кредит готівкою. Станом на
дату внесення останнього платежу, на
02.02.2009 року відповідач мав таку
заборгованість за кредитним договором:
тіло кредиту непрострочене - 5836,54 грн.,
прострочене тіло кредиту - 3464,64 грн.,
проценти за користування кредитом -
1484,04 грн. та несплачена комісія - 250 грн.,
оскільки за умовами договору він мав
сплачувати щомісячно не менше 7% від
залишку заборгованості, проте
здійснював оплату не щомісячно.
Наказом №СП-2008-624 були внесені зміни до
тарифів та умов обслуговування
кредитних карток Gold, відповідно до
якого щорічна комісія за
обслуговування карток збільшилася до
500 грн.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_2 заперечував проти
задоволення позову, наполягаючи на
тому, що позивачем пропущено строки
звернення до суду, тому просив суд
прийняти до уваги наявну у справі
заяву про застосування позовної
давності, а крім цього врахувати, що з
боку ОСОБА_3 відсутні будь-які
порушення умов кредитного договору. На
його переконання, відповідачем
повністю погашений кредит з
нарахованими процентами і комісією,
проте надати у підтвердження цього
платіжні документи він не може, бо за
давністю на чеках вже не видно жодної
інформації. ОСОБА_3 при отриманні
кредиту підписувалася лише одна заява,
Тарифи та Умови і правила надання
банківських послуг ним не
підписувалися, а тому не можна
стверджувати, що він з ними був
ознайомлений. Згідно пояснень
представника позивача, перевипуску
картки не було. Попередження про наявну
заборгованість після останньої
проплати йому не направлялися.
Розрахунок заборгованості позивачем
надано односторонньо, без звірки з
відповідачем. Просив у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши представників позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд встановив наступні
фактичні обставини та дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню
повністю, враховуючи наступне.

Так, судом встановлено, що 08.05.2007 року
ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 15000,00 грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення кредиту, що
відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами і
правилами надання банківських послуг,
Тарифами складає між ним і Банком
договір. Позичальник взяв на себе
зобов'язання погашати заборгованість
за кредитом щомісячними платежами в
розмірі 7% від суми заборгованості з
оплатою комісії банку, що
підтверджується копіями заяви
позичальника, Умовами та правилами
надання банківських послуг, а також
Правилами користування платіжною
карткою.

На порушення умов договору позичальник
взяті на себе зобов'язання по
поверненню кредитних коштів не
виконував належним чином. Згідно
розрахунку, наданого позивачем, станом
на 30.05.2014 року має заборгованість в
розмірі 43470,07 грн., складовим частинами
якої є: 9301,18 грн. - борг за кредитом, 29872,70
грн. - проценти за користування
кредитом, 1750 грн. - несплачена комісія,
2546,19 грн. - штраф, нарахований
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснювати свої права
і виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Згідно із ч.1 ст.634 ЦК України
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання однієї сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору,
закону тощо.

За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Як вбачається з п. 9.12 Умов та правил
надання банківських, послуг договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна з сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Пунктом 6.4 Умов і правил надання
банківських послуг, які є невід"ємною
частиною договору, передбачено, що у
випадку незгоди із змінами правил
та/або тарифів банку, позичальник
зобов'язаний надати банку письмову
заяву про розірвання цього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед банком ( у випадку, якщо вона є), в
тому числі заборгованість, яка виникла
протягом 30 днів з моменту повернення
карт, виданих держателю і його
довіреним особам. При незгоді зі
списанням коштів по картрахунку
письмово проінформувати банк про це
протягом 35 днів з моменту списання.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в своїй ухвалі від 19 березня 2014
року зробив висновок, що таке свідчить
про те, що сторони, укладаючи кредитний
договір, досягли згоди, що по
закінченню строку його дії відповідна
картка продовжується банком на новий
строк, якщо раніше (до початку місяця
закінчення строку дії) не поступило
письмової заяви держателя про закриття
картрахунку, а відтак продовжується
строк дії кредитного договору, тобто
момент досягнення домовленості
вважається таким, що настав

Тобто, на підставі умов кредитного
договору, строк дії картки та строк дії
кредитного договору поновлюється
кожного разу зі спливом терміну дії
картки. З матеріалів справи вбачається,
що з моменту укладення договору 08.05.2007
року, ніхто із сторін не заявив про свій
намір припинити його, зокрема,
відповідач не надав банку заяви про
закриття картрахунку.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків
доказування і подання доказів регулює
ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За ст. 11 ЦПК України про
диспозитивність цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті ж самі особи, щодо якої
встановлено ці обставини.

Ухвала ВСУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 березня 2014
року набрала законної сили, бо не
підлягає оскарженню.

Тому, на переконання суду, позивачем в
обґрунтування заявлених вимог надані
належні і допустимі докази, які
свідчать про наявність заборгованості
з боку відповідача по кредитному
договору станом на 30.05.2014 року на
загальну суму 43470,07 грн., а тому позов
належить задовольнити повністю.

При цьому суд не приймає до уваги
твердження представника відповідача
про належне виконання відповідачем
умов договору та відсутності
заборгованості за кредитом внаслідок
його повного погашення, оскільки
жодного доказу у підтвердження цього
факту суду не надано та вони
суперечать іншим письмовим доказам по
справі.

Зокрема, з виписки по картрахунку
відповідача вбачається, що за період з
моменту встановлення на картку
кредитного ліміту в розмірі 15000 грн.,
відповідач станом на 13.07.2007 року зняв з
карткового рахунку чи сплатив за
відповідний товар суму, яка дорівнює
15764 грн., при цьому за період з 25.06.2007
року по 02.02.2009 року поповнював
картрахунок лише 6 разів, а саме: 25.06.2007р.
- на 1100,00 грн., 28.09.2007р.- на 1000,00 грн.,
11.03.2008р.- на 3000,00 грн., 12.03.2008р. - на 2600,00
грн., 25.03.2008р.- на 2400,00 грн., 02.02.2009р. - на
2000,00 грн., а всього на загальну суму 12100
грн. Тобто, відповідачем не погашено
повністю навіть тіло кредиту, не
говорячи вже про необхідність оплати
процентів за користування кредитом та
комісії за обслуговування картки.

Крім цього, суд не знаходить підстав
для прийняття до уваги заяви
відповідача про застосування позовної
давності, враховуючи, що вона не
пропущена, виходячи з умов укладеного
між сторонами договору та висновку про
це суду касаційної інстанції.

Враховуючи надані позивачем докази по
справі, суд вважає обґрунтованими і
доведеними підстави для стягнення з
відповідача всієї суми заборгованості
по кредитному договору, враховуючи, що
відповідач в свою чергу жодних
заперечень з приводу правильності
нарахування Банком сум по тілу кредиту,
відсоткам, комісії та штрафам суду не
надав, голослівно заперечуючи
наявність самого боргу.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, тому з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
сплачена сума судового збору в розмірі
434,70 грн.

Керуючись ст. ст. 10,11, 57-60, 62, 64, 88,
212-215 ЦПК України, ст.ст 207, 261, 526, 525, 530,
631, 634, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІІН НОМЕР_1, на
користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» (, рах.
№3111, МФО 305299) заборгованість
станом на 30.05.2014 року за кредитним
договором б/н від 08.05.2007 року в розмірі
43470 (сорок три тисячі чотириста
сімдесят) гривень 07 копійок,
складовими частинами якої є: 9301,18 грн. -
борг за кредитом, 29872,70 грн. - проценти
за користування кредитом, 1750 грн. -
несплачена комісія, 2546,19 грн. - штраф.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
«КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
судовий збір в сумі 434,70 грн. ( рахунок
№0001).

Рішення суду може бути оскаржене
до апеляційного суду Запорізької
області через Бердянський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя: З. П. Пустовіт