У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Макарчука М.А., Писаної Т.О., Юровської
Г.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про спонукання до
виконання певних дій, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз», яке діє
через представника Зябченка Юрія
Дмитровича, на рішення апеляційного
суду Київської області від 24 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ПАТ «Укртрансгаз»
звернулося до суду з указаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що по
території Переяслав-Хмельницького
району Київської області проходить
магістральний газопровід-відвід
до газорозподільної станції (ГРС)
Дівички (діаметр 150 мм Ру 55 кгс кв. см).
Охоронна зона даного газопроводу
становить 100 метрів з обох боків від осі
газопроводу відповідно по п. 2 ст. 11
Закону України «Про правовий режим
земель охоронних зон об'єктів
магістральних трубопроводів» та
Додатку № 1 Правил охорони
магістральних трубопроводів,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 1747 від 16 листопада
2002 року (далі - Правила).

В ході обстеження охоронної зони
зазначеного газопроводу працівниками
Яготинського лінійного виробничого
управління магістральних газопроводів
філії УМГ «Київтрансгаз» ПАТ
«Укртрансгаз» виявлено, що в
адміністративних межах Стовп'язької
сільської ради
Переяслав-Хмельницького району, за
межами населеного пункту, громадянкою
ОСОБА_5 побудовано огорожу з металевої
сітки по металевим стовпчикам для
відокремлення земельної ділянки,
власником якої вона є згідно договору
купівлі-продажу від 22 квітня 2011 року, а
також посаджено багаторічні
насадження вздовж огорожі, що є
порушенням п. 11 Правил, та п. 4
ст. 22 Закону України «Про правовий
режим земель охоронних зон об'єктів
магістральних трубопроводів», про що
складений акт від 06 лютого 2013 року.

Дана земельні ділянка повністю
знаходиться в межах 100 метрової
охоронної зони газопроводу, який
перебуває на балансі ПАТ «Укртрансгаз»
в особі структурного невідокремленого
підрозділу філії Управління
магістральних газопроводів
«Київтрансгаз» - Яготинського
лінійного виробничого підрозділу
магістральних газопроводів. Побудова
на ній огорожі та висаджування
багаторічних насаджень є грубим
порушенням законодавства, створює
загрозу майну позивача та життю і
здоров'ю громадян.

З метою усунення вказаних порушень
позивач звертався з листом до ОСОБА_5 з
вимогою усунути перешкоди, однак
остання на вимогу не відреагувала.

Враховуючи викладене, позивач просить
демонтувати огорожу, яка знаходиться
на належній ОСОБА_5 земельній ділянці,
та ліквідувати висаджені вздовж
указаної земельної ділянки
багаторічні насадження.

Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 02 квітня 2014 року позов задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_4,
ОСОБА_5 демонтувати огорожу,
встановлену на земельній ділянці
(кадастровий номер :06:018:0005), яка
знаходиться в охоронній зоні
магістрального газопроводу-відводу до
газорозподільної станції «Дівички», за
межами населеного пункту, в
адміністративних межах Стовп'язької
сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області. Зобов'язано ОСОБА_4,
ОСОБА_5 видалити багаторічні
насадження (дерева, кущі), висаджені
вздовж земельної ділянки (кадастровий
номер :06:018:0005), яка знаходиться в
охоронній зоні магістрального
газопроводу-відводу до
газорозподільної станції «Дівички», за
межами населеного пункту, в
адміністративних межах Стовп'язької
сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області, із дотриманням
вимог законодавства України, що
регулює порядок видалення
багаторічних насаджень (дерев, кущів,
тощо). Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 24 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«Укртрансгаз», посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, просить вказане
рішення апеляційного суду скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу представник ОСОБА_5
зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, у
процесі розгляду справи апеляційним
судом не порушені норми матеріального
і процесуального права, а тому це
судове рішення необхідно залишити без
змін, а касаційну скаргу відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржуване
судове рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги представника
ПАТ «Укртрансгаз» не дають підстав для
висновку про порушення апеляційним
судом норм процесуального та
матеріального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Судами встановлено та із матеріалів
справи вбачається, що відповідно до
Положення про Яготинське лінійне
виробниче управління магістральних
газопроводів філії «Управління
магістральних газопроводів
«Київтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз»
одними із основних завдань
підприємства є надання від імені
Товариства послуг з транспортування
природного газу споживачам України,
експлуатація та обслуговування
магістральних газопроводів,
компресорних станцій та інших об'єктів
газотранспортної системи.

Згідно довідки № 696 від 21 березня 2013
року магістральний газопровід-відвід
до газорозподільної станції Дівички
перебуває на балансі ПАТ
«Укртрансгаз» в особі структурного
невідокремленого підрозділу філії
Управління магістральних газопроводів
«Київтрансгаз» - Яготинського
лінійного виробничого підрозділу
магістральних газопроводів.

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки
площею 0,4396 га, яка знаходиться за
адресою: Київська область,
Переяслав-Хмельницький район,
Стовп'язька сільська рада, з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства. Підставою
набуття права власності на земельну
ділянку є договір дарування від 25
грудня 2012 року, укладений між ним та
ОСОБА_5 Попередніми власниками
земельної ділянки були: ОСОБА_7
- з 23 вересня 2010 року, а з 22 квітня 2011
року - ОСОБА_5

Відповідно до п. 3.5 Договору дарування
від 25 грудня 2012 року, укладеного між
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, дана земельна ділянка
має наступні обтяження та обмеження:
право прокладання та експлуатації
лінійних інженерних комунікацій, що
також випливає із довідки № 4145/05-11
від 25 жовтня 2012 року, виданої
Управлінням Держкомзему у
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області. Згідно витягу з
Поземельної книги Державного реєстру
земель, будь-яких інших обмежень
(обтяжень) у використанні даної
земельної ділянки не зареєстровано.

Відповідно до акту від 06 лютого 2013 року,
складеного комісією у складі
представників Яготинського лінійного
виробничого управління магістральних
газопроводів філії УМГ «Київтрансгаз»
ПАТ «Укртрансгаз», відділу
містобудування, архітектури, ЖКГ та
розвитку інфраструктури
Переяслав-Хмельницької
держадміністрації, Стовп'язької
сільської ради, земельна ділянка
ОСОБА_5 знаходиться в охоронній зоні
ГРС.

Аналогічний акт був складений 28 травня
2013 року і направлений ОСОБА_4 з вимогою
демонтувати огорожу та знищити
багаторічні насадження для усунення
порушень охоронної зони.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
правовий режим земель охоронних зон
об'єктів магістральних трубопроводів»
регулювання правового режиму земель
охоронних зон об'єктів магістральних
трубопроводів здійснюється відповідно
до Конституції України, Земельного
кодексу України, Закону України «Про
трубопровідний транспорт», та інших
нормативно-правових актів.

До складу об'єктів магістральних
трубопроводів, уздовж яких
встановлюються охоронні зони, належать
об'єкти магістральних
нафтопродуктоводів, газопроводів,
аміакопроводів, етиленопроводів.

За змістом ст. 7 Закону України «Про
правовий режим земель охоронних зон
об'єктів магістральних трубопроводів»
система заходів щодо дотримання
правового режиму земель охоронних зон
об'єктів магістральних трубопроводів
включає: визначення охоронних зон у
документації із землеустрою і внесення
їх до державного земельного кадастру;
встановлення обмежень на
використання власником або
користувачем земельних ділянок у межах
охоронних зон; державний контроль за
використанням та охороною земель в
охоронних зонах об'єктів магістральних
трубопроводів.

Згідно зі ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
правовий режим земель охоронних зон
об'єктів магістральних трубопроводів»
охоронні зони об'єктів магістральних
трубопроводів зазначаються у схемах
землеустрою і техніко-економічного
обґрунтування використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектах землеустрою щодо
створення нових та впорядкування
існуючих землеволодінь і
землекористувань, проектах
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь,
спеціальних тематичних картах і
атласах стану земель та їх
використання, проектах землеустрою
щодо відведення земельних ділянок,
технічній документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості),
технічній документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
іншій документації із землеустрою та
кадастрових планах.

Згідно наданих позивачем графічних
зображень, розміщення магістрального
газопроводу, газопроводи Яготинського
ЛВУ МГ на карти землекористування були
нанесенні у 2011 році, що підтверджується
підписами посадових осіб Держкомзему в
Переяслав-Хмельницькому районі. Однак
доказів того, що в технічній
документації із землеустрою
відображена охоронна зона
магістрального газопроводу і ці дані
внесені до держаного земельного
кадастру, суду не надано.

В державному акті на право власності на
земельну ділянку, виданому на ім'я
ОСОБА_7, така охоронна зона також не
визначена схематично.

Обґрунтовуючи свої вимоги саме з
підстав, визначених статтями 1163, 1164 ЦК
України, позивач наполягає на тому, що
йому чиняться перешкоди в експлуатації
магістрального газопроводу - відвід до
газорозподільної станції Дівички,
шляхом будівництва відповідачем в
охоронній зоні огорожі та насадження
багаторічних насаджень. При цьому на
вимогу суду конкретизувати площу
земельної ділянки, що є охоронною
зоною, на якій зведені огорожа і є
багаторічні насадження, її
місцезнаходження, позивач не виконав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За змістом ст. 59 ЦПК України, обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд апеляційної інстанції вірно вважав
що позивач, не надав належних у
розумінні закону доказів на
підтвердження обставин, якими він
обґрунтовував свій позов.

Доказів того, що відповідач чинив
перешкоди в доступі позивачу до
об'єктів магістрального газопроводу чи
його ремонті, усуненні аварії, тощо
позивачем не надано.

Вчинення перешкод підприємству
магістральних газопроводів та
порушення режиму використання
охоронної зони не є тотожними
поняттями.

Доказів та фактів порушень,
передбачених даним Законом прав
позивача, як підприємства
магістрального трубопроводу,
позивачем не зазначено і доказів не
надано.

Більш того, позивачем не надано
доказів, що на земельній ділянці, яка
підпадає під визначення як охоронна
зона магістрального газопроводу, саме
відповідачем збудовані огорожа та
висаджені багаторічні насадження та не
надано достатніх доказів того, що
магістральний трубопровід, який не
позначений в державному акті на право
власності на земельну ділянку
(магістральний газопровід - відвід до
газорозподільної станції Дівички)
знаходиться в межах земельної ділянки.

Встановлення режиму використання
земель з обмеженням, передбачене ст. 9
Закону України «Про правовий режим
земель охоронних зон об'єктів
магістральних трубопроводів», а до
набрання чинності указаного закону
встановлення такого режиму було
передбачено ст. 11 Закону України «Про
трубопровідний транспорт» та ст. 73 ЗК
України, які були чинні в момент
отримання земельної ділянки у
власність. При цьому жодних обмежень
щодо режиму використання встановлено
не було.

Позивачем також не надано доказів, що
зведення огорожі та висадження
багаторічних насаджень відбулось
після встановлення відповідного
режиму, а саме для надання земельної
ділянки для будівництва об'єкта
магістрального трубопроводу чи після
введення об'єкта магістрального
газопроводу в експлуатацію.

За змістом ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
правовий режим земель охоронних зон
об'єктів магістральних трубопроводів»
обмеження на використання земельних
ділянок у межах земель охоронних зон
об'єктів магістральних трубопроводів
встановлюються і діють з дня введення
відповідного об'єкта магістрального
трубопроводу в експлуатацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про правовий режим земель охоронних
зон об'єктів магістральних
трубопроводів» охоронні зони об'єктів
магістральних трубопроводів
зазначаються в документації із
землеустрою з моменту надання
земельної ділянки для будівництва
об'єкта магістрального трубопроводу.

Позивачем також не надані докази, якими
спростовано заперечення відповідачів
щодо зведення огорожі за межами
належної їм земельної ділянки.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону
України «Про правовий режим земель
охоронних зон об'єктів магістральних
трубопроводів» підприємства
магістральних трубопроводів
зобов'язані: здійснювати періодичну
технологічну розчистку (облаштовувати
просіку) від чагарників та
деревостанів лінійної частини
магістральних трубопроводів до 10
метрів від їх осі з кожного боку для
цілей, пов'язаних з безпечною
експлуатацією магістральних
трубопроводів, з метою запобігання
негативній дії шкідливих факторів та
захисту лісів без попереднього
погодження та отримання спеціальних
дозволів; утримувати у стані пожежної
безпеки просіки для лінійної частини
магістральних трубопроводів, що
проходять через лісові ділянки,
багаторічні насадження, а також
земельні лісові ділянки, на яких
розміщено об'єкти магістральних
трубопроводів.

Таким чином, обов'язку розчистити від
багаторічних насаджень усієї
стометрової охоронної зони законом не
встановлено. Крім того, обов'язок щодо
періодичної технологічної розчистки
(облаштування) просіки покладено саме
на підприємства магістральних
трубопроводів, а не на власників
земельних ділянок в охоронній зоні.

Вказаною статтею також зобов'язано
підприємства магістральних
трубопроводів передбачати в
кошторисах планових робіт кошти на
відшкодування власникам або
користувачам земельних ділянок шкоди,
заподіяної під час виконання
зазначених робіт, і на приведення
земельних ділянок, на яких вони
проводилися, у стан, придатний для
подальшого використання за цільовим
призначенням; відшкодовувати
власникам або користувачам земельних
ділянок шкоду, заподіяну під час
виконання зазначених робіт, та за свій
рахунок приводити земельні ділянки, на
яких вони проводилися, у стан,
придатний для подальшого використання
за цільовим призначенням після
закінчення планових та
аварійно-відновлювальних робіт;
повідомляти власників та користувачів
земельних ділянок, розташованих у
межах охоронних зон магістральних
трубопроводів, про встановлені цим
Законом обмеження щодо використання
таких земельних ділянок у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

За таких обставин, видалення
багаторічних насаджень безпосередньо
в десятиметровій зоні від осі
трубопроводу є обов'язком підприємства
магістрального трубопроводу, а не
обов'язком відповідача у виді
відповідальності згідно ст. 1164 ЦК
України, з урахуванням того, що усі
обов'язкові складові для застосування
до спірних правовідносин вказаної
статті не доведені, а саме: наявності
загрози життю, здоров'ю, майну фізичної
особи або майну юридичної особи;
протиправної поведінки відповідача за
відсутності у державному акті
застережень щодо режиму і
використання; наявності діяльності,
яка створює загрозу.

З урахуванням викладеного, апеляційний
суд вірно вважав, що позивач не довів
обґрунтованість свого позову, невірно
визначився щодо суті спору, що
спричинило невірне обрання ним способу
захисту права, яке він вважає
порушеним, і тому вірним є висновок про
відмову у задоволенні позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків апеяційного суду не
спростовують.

Отже, оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому його слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Укртрансгаз», яке діє через
представника Зябченка Юрія Дмитровича,
відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 24 червня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

М.А. МакарчукТ.О. ПисанаГ.В. Юровська