Провадження №2/681/185/2014
Справа 681/259/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

27 серпня 2014 року Полонський районний
суд Хмельницької області в складі
головуючого судді Боб"яка Б.В., з участю
секретаря Гром С.В., з участю
представника позивача Гураєвського
М.М., представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полонному цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк"
до ОСОБА_3 про звернення стягнення
боргу за договором кредиту на предмет
іпотеки, треті особи - ОСОБА_4, Державна
реєстраційна служба України, за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про визнання положень
договорів такими, що не підлягають
виконанню,

встановив:

27 липня 2011 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
„ПриватБанк" (далі - Банк) звернулося
до відповідача ОСОБА_6 з позовом, в
якому вказує, що згідно укладеного
договору кредиту від 17 червня 2008 року
банк надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 43
925,05 доларів США із сплатою 15 відсотків
на місяць за користування на строк до 17
червня 2028 року . Відповідач ОСОБА_6.
зобов'язувався за договором кредиту
повертати кредит щомісячними
частинами у визначених сторонами строк
та розмірах, але умов договору не
виконував і згідно договору банк має
право достроково вимагати повернення
всієї суми кредиту.

Для забезпечення виконання
відповідачем зобов'язань за договором
кредиту відповідач ОСОБА_6 уклав
договір іпотеки - надав в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1 що належить йому на
праві власності.

На погашення заборгованості на
загальну суму 460 069,53 грн. за договором
кредиту позивач просить звернути
стягнення на предмет іпотеки - на
квартиру шляхом продажі позивачем з
правом укладання від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з отриманням витягу з
державного реєстру прав власності та
наданням позивачу всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.
Відповідача та інших осіб, які
проживають в квартирі, наданій в
іпотеку, виселити із цієї квартири.

Під час розгляду справи представник
позивача уточнив позовні вимоги і
просить стягнути 289 554,88 грн. суму
заборгованості кредиту, 90 987,35 грн. суму
боргу відсотків за користування
кредитом, 39 273,29 грн. пені, 18 107,84 грн. суми
боргу комісії, 250 грн. суми фіксованої
частини штрафу, 21 896,14 грн. суми штрафу
процентна складова.

29 грудня 2011 року за клопотанням
відповідача суд залучив його батьків
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як третіх осіб на
стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог.

В судовому засіданні представник
позивача підтримує вимоги позову і
пояснила, що ОСОБА_6 умови кредитного
договору про щомісячні внески на
погашення кредиту не виконував. Після
прострочення відповідачем внесення
платежів в обумовлених договором
кредиту розмірах Банк вимагав
повністю сплатити кредит та інші
платежі, передбачені договором, але
відповідач на вимогу не реагував.

Відповідач позов визнає частково і в
суді пояснив, що припинив у зв'язку з
кризовими явищами в державі свою
підприємницьку діяльність, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей,
кредит оформляв в доларах США, курс
долара до гривні суттєво зріс, тому
суми,які необхідно сплачувати на
погашення боргу у гривнях, вагомо
зросли. Згідно договору повинен
платити щомісячно по 600 доларів США, але
не має можливості таку суму платити.
Крім того, маючи на меті повернути борг,
вишукує можливості і сплачує в місяць
по 200 доларів США. У квартирі проживають
його батьки. Під час оформлення
договору Банк не встановлював, хто живе
у квартирі. Просить зменшити суму пені,
відмовити в задоволенні позовних вимог
в частині стягнення штрафів та
виселення батьків із квартири.

Треті особи в судове засідання не
прибули, подали до суду письмове
заперечення, в якому зазначили, що
проживають в квартирі, наданій
відповідачем в іпотеку, з 2002 року,
іншого житла не мають. Із сином уклали
договір найму в 2008 році. Просять
відмовити в задоволенні позову про
виселення їх з квартири.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наявні у матеріалах справи
письмові докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню частково. Судом
встановлено такі факти та відповідні
їм правовідносини.

Між сторонами 17 червня 2008 року було
укладено кредитний договір та договір
іпотеки. Відповідач ОСОБА_6 не
виконував умов договору по сплаті
визначених кредитним договором
платежів на погашення кредиту. Банк
направив 24 червня 2011 року ОСОБА_7.
вимогу про усунення порушення.
Відповідач не заперечує отримання цієї
вимоги за тридцять днів до пред'явлення
позову. В наданій відповідачем в
іпотеку квартирі на час укладення
договорів та на час розгляду справи
проживають треті особи - батьки
відповідача, зареєстровані за місцем
свого проживання відповідно до чинного
законодавства.

Вказані обставини встановлені з
пояснень сторін та письмових доказів :
договором кредиту, договором іпотеки,
розрахунком заборгованості за
кредитним договором, попередженням про
сплату боргу, договором найму жилого
приміщення, копіями паспортів третіх
осіб. Достовірність вказаних доказів
сторони не оспорюють.

Відповідно до ст.ст. 526, 527,530
Цивільного кодексу України
зобов"язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору і у
встановлені строки. та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст..7 Закону України
від 05 червня 2003 року № 898 «Про іпотеку»
(далі - Закон № 898) за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачено
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 33, ст.35 цього
Закону у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, направляє письмову вимогу про
усунення порушення у не менш, ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Відповідно до ст.39 цього Закону у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рішенні
суду зазначається спосіб реалізації
предмета іпотеки із застосуванням
процедури продажу, встановленою ч.1 ст.38
цього Закону, яка передбачає право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Право Банку звернути стягнення на
предмет іпотеки для задоволення всіх
своїх вимог у випаду настання термінів
виконання якого-небудь із зобов'язань,
передбачених кредитним договором, якщо
вони не будуть виконані, включаючи
відсотки,винагороди, платежі,
відшкодування збитків, неустойки
встановлено пунктами 16.7.1, 16.9 договору
іпотеки між сторонами від 17 червня 2008
року. .

Згідно п.2.3.3, 2.3.7 договору кредиту
між сторонами від 17 червня 2008 року банк
має право стягнути кредит достроково,
до настання дати його закінчення, у
повному обсязі у разі порушення
позичальником зобов'язань,
передбачених умовами даного договору,
у тому числі затримання сплати частини
кредиту таабо відсотків щонайменше на
один календарний місяць. Згідно п.8.1
договору кредиту ОСОБА_6 зобов'язувався
щомісячно в період сплати надавати
банкові кошти в сумі 600,12 доларів США
для погашення кредитної
заборгованості, відсотки за
користування кредитом, комісії та
винагороди.

Відповідно до ч.2 ст.1054, 1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами ( з розстроченням), то в разі
прострочення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому за договором.

Відповідно до п.п.33.3, 33.4 договору
іпотеки від 17 червня 2008 року ОСОБА_6
для забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
надав в іпотеку квартиру номер АДРЕСА_1
заставною вартістю 242 715 грн.
Відповідно до п.27 цього договору
іпотеки звернення стягнення на предмет
іпотеки за вибором іпотекодержателя
може бути здійснене шляхом продажу
предмету іпотеки будь-якій особі та
будь-яким способом, у тому числі на
біржі, на підставі договору
купівлі-продажу у порядку ст..38 Закону
України „Про іпотеку", для чого
іпотекодавець надає іпотекодержателю
право укласти там договір за ціною та
на умовах, визначених на власний розсуд
іпотекодержателя, і здійснити всі
необхідні дії від імені іпотекодавця, у
тому числі одержати витяг з Державного
реєстру прав власності на нерухоме
майно.

З огляду на зазначені правові
положення та встановлені судом
обставини суд вважає, що відповідач
ОСОБА_6 не виконував умов кредитного
договору, тому банк має право звернути
стягнення на предмет іпотеки -
квартиру. Позовні вимоги в частині
стягнення боргу з кредиту, процентів за
його користування, комісії та пені є
обґрунтованими, відповідають чинному
законодавству і підлягають
задоволенню.

Повному відшкодуванню підлягає сума
боргу з кредиту в розмірі 289554,88 грн.,
проценти за користування кредитом в
сумі 90987,35 грн., 18107,84 грн. -
заборгованість за комісію.

Що стосується позовних вимог про
стягнення пені в сумі 39 273,29 грн., то суд
вважає таке. ОСОБА_6 продовжує частково
погашати борг, хоча припинив
підприємницьку діяльність, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей -
проти цих обставин не заперечує
представник позивача, тому суд вважає
їх доведеними в суді. Також від часу
укладання договору значно зріс курс
долара США до гривні і тому відповідач
повинен виплачувати всі платежі у
гривнях по кредиту у значно більшому
розмірі. Вказані обставини мають
істотне значення при визначенні
розміру пені, яку вимагає стягнути
позивач. Тому суд вважає - керуючись ч.3
ст.551 ЦК України - що необхідно стягнути
пеню в частковому розмірі - в сумі 10 000
грн.

Щодо позовних вимог стягнути з
ОСОБА_6 250 грн. штрафу фіксованого та 21
896,14 грн. штрафу у розмірі 5% від суми
позову відповідно до п.5.3 договору
кредиту, суд вважає наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (пенею,штрафом) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення зобов'язання.

Банк за прострочення ОСОБА_6 платежів
одночасно нарахував йому пеню, штраф
фіксований та штраф у процентах від
суми позову. В суму позову, на яку Банк
нарахував штраф в процентному вимірі,
входить і сума пені.

Пеня і штраф є різновидами неустойки
як юридичної відповідальності, а не
окремими видами штрафних санкцій. За
таких обставин та правових положень
Банк просить застосувати до
відповідача подвійну цивільно-правову
відповідальність одного і того ж виду
за одне і теж порушення договірного
зобов'язання у вигляді прострочення
виконання грошового зобов'язання, що
суперечить положенням ст. 61
Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК
України, згідно з якими ніхто не може
бути двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне і
теж саме правопорушення, а зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності і
справедливості.

З огляду на встановлені обставини та
правові положення суд вважає, що
позовні вимоги в частині стягнення
штрафів з ОСОБА_6 у фіксованій та
процентній складовій задоволенню не
підлягають.

Щодо позовних вимог про виселення
осіб, які проживають у квартирі, що є
предметом іпотеки, суд вважає таке.

В справі встановлено, що в квартирі з
2002 року треті особи ОСОБА_8 та ОСОБА_7
проживають з 1980 та 2002 року відповідно,
що підтверджується їх паспортами. Дана
квартира була подарована
відповідачеві ОСОБА_6 28 травня 2008 року.
В цей же день відповідач та треті особи
уклали договір найму (оренди) житла і
треті особи продовжували та
продовжують жити у квартирі до часу
розгляду справи в суді. Договір найму
(оренди) у виконавчому комітеті міської
ради не зареєстрований. Вимогу про
виселення Банк третім особам не
направляв.

Статтею 39 Закону № 898 передбачено, що
одночасно із рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя право має
право винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення. Згідно ст. 40 Закону № 898
звернення стягнення на передані в
іпотеку житлові будинок чи приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.
Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житлові будинок чи приміщення всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житлові будинок чи приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житлові будинок чи приміщення
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Стаття 109 Житлового кодексу України
також встановлює, що виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом, добровільно або в судовому
порядку.

Банк до ОСОБА_9 та ОСОБА_7 із вимогою
про виселення не звертався, тому
позовні вимоги про виселення всіх осіб,
що проживають в передану в іпотеку
квартиру, під час розгляду цієї справи
задоволенню не підлягають.

Початкова ціна предмета іпотеки -
квартири - для її подальшої реалізації
згідно п. 33.4 договору іпотеки від 17
червня 2008 року становить 242 715 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 212-215 ЦПК
України, суд,

вирішив :

Позов публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» задовольнити.

В рахунок виконання зобов'язання по
сплаті заборгованості на загальну суму
774553 грн. 60 коп. за договором споживчого
кредиту №0 від 09 червня 2008 року
між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_4
звернути стягнення заборгованості на
предмет іпотеки - нежитлову будівлю , що
знаходиться на АДРЕСА_2 Полонського
району Хмельницької області загальною
площею 93,7 кв. м. на підставі договору
іпотеки №14881 від 09 червня 2008 року
шляхом передачі права власності
публічному акціонерному товариству
«Дельта Банк» на вказану нежитлову
будівлю.

Визнати право власності публічного
акціонерного товариства „Дельта
Банк" на нежитлову будівлю, що
знаходиться в Хмельницькій області,
АДРЕСА_2 загальною площею 93,7 кв. м.

Припинити право власності ОСОБА_3
на нежитлову будівлю, що знаходиться в
Хмельницькій області, Полонському
районі, АДРЕСА_2 загальною площею 93,7 кв.
м., в тому числі право володіння,
користування та розпорядження та
зобов'язати ОСОБА_3 передати публічному
акціонерному товариству «Дельта
Банк» технічний паспорт та
правовстановлюючі документи (або їх
дублікати) на вказане приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
„Дельта Банк" судові витрати по оплаті
судового збору в сумі 3654 грн.

Позов ОСОБА_5 залишити без
задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області шляхом подання апеляційної
скарги до Полонського районного суду
протягом десяти днів з дня
проголошення цього рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення цього рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Б.Боб"як