АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2810/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Нестерук Т. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоТрюхана Г. М.
суддівМагди Л. Ф. , Міщенка С. В.
при секретаріАнкудінові О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа відділ ДВС Звенигородського РУЮ про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини,

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_7, відділ ДВС Звенигородського РУЮ, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 7 червня 2011 року.

В період шлюбу у них народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу неповнолітній син залишився проживати з ОСОБА_6 та повністю знаходиться на її утриманні.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2010 року із ОСОБА_7 на її користь на утримання сина ОСОБА_8 було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду з 14 грудня 2010 року і до повноліття дитини.

Однак, з моменту винесення рішення і до цього часу відповідач ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого станом на 30 квітня 2014 року виникла заборгованість на загальну суму 19 061 грн. Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів, яка встановлена законом в розмірі 1 % від суми аліментів за кожен день прострочення за вказаний період становить 104 028 грн. 29 коп. Також позивач просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги в сумі 1500 грн. та сплатою судового збору в сумі 1040 грн. 28 коп.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, неустойку (пеню) тза прострочення сплати аліментів за період з 14 грудня 2010 року по 30 квітня 2014 року в сумі 5 717 грн. 28 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а сааме: судовий збір в сумі 57 грн. 17 коп. та витрати за надання правової допомоги в сумі 82 грн. 50 коп.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням ОСОБА_6, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з слідуючих підмтав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, районний суд прийшов до обгрунтованого висновку, що заборгованість зі сплати аліментів допущена з вини відповідача і він зобов'язаний сплатити неустойку (пеню).

Так, судом встановлено, що 23 грудня 2010 року Звенигородським районним судом Черкаської області було винесено рішення про стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 грудня 2010 року до повноліття дитини та видано виконавчий лист

Згідно довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції від 30 квітня 2014 року № 327/09-54 заборгованість за аліментами у ОСОБА_7 виникла з грудня 2010 року та станом на 30 квітня 2014 року становить 19 061 грн. 00 коп. Аліменти було сплачено лише один раз в сумі 606 грн. 96 коп. в лютому 2011 року, що підтвердила позивач в судовому засіданні

Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Згідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно п.22 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказано, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів

Згідно положень СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч.2 ст.550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості.

Оскільки відповідач ОСОБА_7 свідомо ухилявся від сплати аліментіві, тому суд першої інстанції обгрунтовано визначив, що за необхідне стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів і що позов підлягає до часткового задоволення.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на неправильний розрахунок пені судом першої інстанції і вважає правильним її розрахунок.

Проте, дані висновки суду першої інстанції щодо розрахунку пені за кожен місяць прострочки повністю узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України при розгляді справи 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів, відповідно до якого визначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

В даній частині рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, а тому рішення в іншій частині є правильним та справедливим.

Проте, висновки суду стосовно стягнення судового збору в розмірі 57 грн. 17 коп. не є правомірним та не відповідають нормам матеріального права.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674 - VІ, встановлено розміри ставок судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2014 рік затверджено Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 р. N 719-VII становить 1218 грн.

Тобто мінімальний розмір судового збору за позовні вимоги майнового характеру становить 243 грн. 60 коп.

За таких обставин, ухвалене у справі судове рішення підлягає до зміни, в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесені нею витрати на оплату судового збору, збільшивши розмір судового збору з 57 грн. 17 коп. на 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суми судового збору - змінити та збільшти розмір судового збору з 57 грн. 17 коп. до 243 грн. 60 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :