Справа №477/1037/14-ц 23.09.2014 23.09.2014 23.09.2014
Провадження №22-ц/784/2679/14
Провадження № 22ц/784/2679/14
Головуючий у 1-ї інстанції Саукова
Доповідач в апеляційній інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Царюк Л.М., Галущенка О.І.,

при секретарі: Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк)

на заочне рішення Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 22
серпня 2014 року

за його позовом

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

30 квітня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення 40 654 грн. 13 коп.
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що позичальник
ОСОБА_2 в порушення умов укладеного з
ним 3 червня 2007 року кредитного
договору у встановлені строки не
погашає суму основного кредиту,
проценти за користування кредитом і
комісію, а тому він має право вимагати
повернення кредитних коштів з
урахуванням пені та штрафів.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 22
серпня 2014 року позов задоволено
частково, ухвалено про стягнення з
відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 17 685 грн. 52 коп.
заборгованості за договором та 176 грн. 86
коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить змінити
рішення суду в частині зменшення пені
та відмови у стягненні штрафу, за яким
стягнути на його користь пеню та штрафи
у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши наведені в скарзі доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 3
червня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк»
і ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
NKXRRX10610048, за яким останній отримав
кредитні кошти в сумі 3612 грн. строком до
3 червня 2008 року під 1% в місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом та
у разі прострочення сплати платежу під
11,83% в місяць, зі сплатою щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту в розмірі 48 грн. 76 коп., що
складає щомісячний платіж за кредитом
в розмірі 369 грн. 96 коп. (а.с.18).

Станом на 16 квітня 2014 року
заборгованість відповідача за
кредитним договором склала 40 654 грн. 13
коп. (1111 грн. 56 коп. - прострочена
заборгованість по кредиту, 15 183 грн. 88
коп. - проценти за користування
кредитом, 390 грн. 08 коп. - щомісячна
винагорода (комісія), 21556 грн. 51 коп. -
пеня, 500 грн. 00 коп. - фіксована частина
штрафу і 1 912 грн. 10 коп. - процентна
складова штрафу).

Установивши такі факти, суд на
виконання вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України
вірно визначився із характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню, врахував
положення ст. ст. 526, 549, 1049, 1054 ЦК України
та відповідні положення умов та правил
надання банківських послуг й
обґрунтовано задовольнив позов банка
щодо стягнення суми боргу за кредитом,
відсотків за користування кредитом і
комісією.

Порядок нарахування даної частини
заборгованості не оскаржено.

Разом з тим, зменшивши суму нарахованої
пені та відмовивши у стягненні штрафів,
суд першої інстанції помилково вважав,
що пеня та штраф нараховані за
порушення одних і тих же зобов'язань, а
тому їх застосування є подвійною
відповідальністю. Окрім цього, на думку
суду, у справі є обставини, які дають
підстави для зменшення неустойки
згідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Проте, з такими висновками суду першій
інстанції погодитися не можна.

Так, статтею 627 ЦК України
встановлюється, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Із змісту пункту 5.1 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«розстрочка») (стандарт) убачається, що
пеня нараховується у випадку порушення
позичальником будь-якого із
зобов'язання, передбачених Заявою та п.
3.2.2, 3.2.3 даних Умов, що передбачають
порядок сплати кредиту та процентів.

В той же час, пунктом 5.3 вказаних Умов
передбачено нарахування штрафних
санкції за порушення позичальником
строків платежів по будь-якому з
грошових зобов'язань більш ніж на 30
днів в розмірі 250грн. + 5% від ціни позову.

Тому порушивши строки сплати
винагороди або комісії, передбачених
умовами договору, позичальник повинен
сплатити банку, окрім пені за порушення
сплати кредиту і процентів, ще і
штрафні санкції.

За наданим розрахунком банком
нарахована пеня за весь час
прострочення в сумі 21 556 грн. 51 коп., а
виходячи з розміру цього нарахування
та загальної суми заборгованості за
процентами та винагородою, банком
нарахована і процента складова штрафу
в сумі 1 912 грн. 10 коп. (а.с.7-9).

Між тим, частиною 2 статті 258 ЦК України
передбачено, що до вимог про стягнення
неустойки застосовується позовна
давність в один рік, що є підставою для
її стягнення за останні 12 місяців перед
зверненням кредитора до суду.

Тому до вимог банка про стягнення суми
пені слід застосувати позовну давність
і визначити її суму за останні 12
місяців до звернення кредитора з
позовом до суду в розмірі 8 246 грн. 41 коп.,
а також змінити і процентну складову
штрафу до 834 грн. 28 коп., так як неустойка
на неустойку нарахована бути не може.

Обставин, які б давали підстави для
зменшення розміру неустойки, що
нарахована банком, колегією суддів не
встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції
ухвалено з порушенням норм
матеріального права, і тому колегія
суддів у відповідності до п.п.3, 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України вважає за необхідне його
змінити в частині розміру стягнення
заборгованості, стягнув суму пені у
межах строку позовної давності та
штрафи відповідно до Умов надання
споживчого кредиту на час укладення
договору.

За такого, з відповідача на користь
банку підлягає стягненню 26 016 грн. 21 коп.
заборгованості за кредитом, яка
складається із: 1 111,56 грн. простроченої
заборгованості по кредиту, 15 183 грн. 88
коп. - процентів за користування
кредитом, 390 грн. 08 коп. - щомісячної
винагороди (комісії), 8 246 грн. 41 коп. -
пені за один рік, 250 грн. 00 коп. -
фіксованої частини штрафу і 834 грн. 28
коп. - процентної складової штрафу
відповідно до п.5.3 Умов та правил, які
діяли на момент виникнення зобов'язань.

Крім цього, слід збільшити суму
судового збору із 176 грн. 86 коп. до 390 грн.
24 коп., що підлягає стягненню з
відповідача на користь банка у
відповідності до статті 88 ЦПК України
за розгляд справи у суді першої і
апеляційної інстанціях.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 22
серпня 2014 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» за
договором від 3 червня 2007 року 26 016 грн.
21 коп. заборгованості, яка складається
із: 1 111,56 грн. простроченої
заборгованості по кредиту, 15 183 грн. 88
коп. - процентів за користування
кредитом, 390 грн. 08 коп. - щомісячної
винагороди (комісії), 8 246 грн. 41 коп. -
пені за один рік, 250 грн. 00 коп. -
фіксованої частини штрафу і 834 грн. 28
коп. - процентної складової штрафу, а
також 390 грн. 24 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча
Судді