Справа №295/1552/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
в складі:

головуючого - судді
Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з
Пискун М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5,
ОСОБА_6

про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої в результаті
злочину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
позовом про відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 26000 грн. та
моральної шкоди в сумі 300000 грн,
посилаючись на те, що 20.09.2009 року
відносно її доньки ОСОБА_7 відповідачем
ОСОБА_3 був скоєний злочин,
передбачений ч.2 ст. 286 КК України.
Однак, справа щодо нього була закрита у
зв'язку із звільненням від
кримінальної відповідальності на
підставі п. «в» ст. 1, ст. 6 Закону України
від 08.07.2011 року «Про амністію у 2011 році».
В результаті злочинних дій відповідача
їй була заподіяна моральна шкода, яка
полягала в стражданнях та хвилюваннях,
оскільки втратила найдорожче у своєму
житті - єдину доньку, погіршенні стану
здоров'я, необхідності неодноразового
лікування, а також необхідність
тривалого періоду для реабілітації та
відновленні звичного способу життя. В
зв'язку з цим просила стягнути з
відповідачів на відшкодування
моральної шкоди 300000 грн. та на
відшкодування матеріальної шкоди 26000
грн, яка пов'язана із виготовленням та
облаштуванням пам'ятника покійної
доньки.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали згідно
доводів викладених в позовній заяві та
просили стягнути моральну та
матеріальну шкоду з обох відповідачів
в солідарному порядку.

Відповідач ОСОБА_3 в останнє судове
засідання не з'явився, був завчасно
належним чином повідомлений про день,
час та місце розгляду справи, позов
визнавав частково в сумі матеріальної
шкоди 26000 грн. та на відшкодування
моральної шкоди 10000 грн, про що також
надіслав до суду заяву.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
позов не визнали, просили в його
задоволенні відмовити за
безпідставністю. Як пояснив ОСОБА_4
доручення на володіння автомобілем,
який був учасником ДТП, надав ОСОБА_5 в
2008 році строком на три роки.

Треті особи - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилися, були завчасно
повідомлені про день, час та місце
розгляду справи, про що свідчать
рекомендовані поштові відправлення, а
відтак суд вважає за можливе
розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши позивача та його
представника, відповідачів та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, оцінюючи докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд прийшов
до висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються вимогами ст. ст.
23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, чинними на день
їх виникнення.

Судом встановлено, що 20.09.2009 року
близько 23 год. 40 хв. відповідач ОСОБА_3
скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК
України. В результаті зіткнення
автомобілів пасажир ОСОБА_7, яка є
донькою позивача, отримала тяжкі
тілесні ушкодження, внаслідок яких
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. /а.с. 5/.

Наведене стверджується постановою
Богунського районного суду м. Житомира
від 16.01.2013 року, якою відповідач ОСОБА_3
звільнений від кримінальної
відповідальності за ч.2 ст. 286 КК
України на підставі п. «в» ст. 1, ст. 6
Закону України від 08.07.2011 року «Про
амністію у 2011 році» та провадження по
справі закрито/а.с.5-8/.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
даного спору про відшкодування шкоди
підлягає з'ясуванню: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
і в її заподіянні.

Суд вважає, що встановлено
протиправність дій відповідача ОСОБА_3,
його вина в заподіянні шкоди та
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправними діями
відповідача.

При вирішення питання про
відшкодування матеріальної шкоди, суд
враховує повне визнання позову в цій
частині відповідачем ОСОБА_3 та
накладну № 4 від 17.11.2010 року про
понесені витрати позивачем в сумі 26000
грн. на виготовлення та облаштування
пам'ятника померлій ОСОБА_7./а.с.8/, а
відтак стягує з відповідача ОСОБА_3 на
підставі ст. 1166 ЦК України матеріальну
шкоду в сумі 26000 грн.

Вирішуючи питання про наявність
підстав для відшкодування моральної
шкоди, суд керується вимогами ст. 1167 ЦК
України, згідно яких моральна
/немайнова / шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями, чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті, яка передбачає, що
відшкодовується незалежно від вини,
якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізично особи.

Крім того, моральна шкода, завдана
смертю фізичної особи, відшкодовується
її чоловіку(дружині),
батькам(усиновлювачам),
дітям(усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'єю, що
передбачено вимогами ст. 1168 ЦК України.

При цьому судом враховуються
незворотні моральні страждання та
хвилювання, пов'язані із смертю та
втратою позивачем єдиної доньки ОСОБА_7
Все це призвело до порушення звичного
для неї порядку організації життя та
вимагало додаткових зусиль для його
відновлення.

З урахуванням характеру, обсягу та
глибини заподіяних позивачу моральних
страждань, їх наслідків, враховуючи
вимоги розумності та справедливості,
суд вважає за можливе задовольнити
позов частково, оскільки позивач
розмір заявлених позовних вимог в цій
частині достатньою мірою не
підтвердила та визначає розмір
моральної шкоди в сумі 150000 грн, які
підлягають стягненню з відповідача
ОСОБА_3 згідно зі ст. ст. 1167, 1168 ЦК
України.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4,
суд вважає відмовити за
безпідставністю, оскільки будь-яких
належних та допустимих доказів на
підтвердження недбалості зі сторони
останнього, як власника джерела
підвищеної небезпеки, та доказів що
свідчать про неправомірність
заволодіння транспортним засобом
відповідачем ОСОБА_3, суду не надано.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_3 судовий збір в
сумі 121 грн. 80 коп. та 260 грн, зарахувавши
його до спеціального фонду Державного
бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України,
ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
/немайнової / шкоди " із змінами і
доповненнями, Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992
року "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" із змінами та
доповненнями,суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на
відшкодування моральної шкоди 150000/сто
п'ятдесят тисяч/ грн., на відшкодування
матеріальної шкоди 26000 грн.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4
відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір в сумі 121 грн. 80
коп. та 260 грн, зарахувавши його до
спеціального фонду Державного бюджету
України.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
м. Житомира шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Н.Ф.Слюсарчук