АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790//4797/14
Головуючий 1 - інстанції -
Справа № 619/1847/13-ц
Категорія - поновлення
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАНИ

10 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого
судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії
- КРУГОВОЇ С.С.

- ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарях
- Шпарага О.О.,Прудніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 26 травня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Акціонерної
компанії "Харківобленерго",
Комунального підприємства
"Дергачікомунсервіс", треті особи:
Головне управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області, Служба у справах
дітей Дергачівської районної
державної адміністрації Харківської
області про поновлення порушеного
права власності та про усунення
перешкод у його здійсненні,-

в с т
а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
Дергачівського районного суду
Харківської області суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3-я особа ГУДМС
України в Харківській області, в якому
просив визнати, що він ,як єдиний
власник житлового будинку АДРЕСА_1, має
виключне право володіти, користуватись
та розпоряджатись кімнатами НОМЕР_1,
НОМЕР_2 будинку на свій розсуд; визнати,
що відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
не мають права володіти, користуватись
та розпоряджатись будь-якими
приміщеннями, в тому числі й кімнатами
НОМЕР_1, НОМЕР_2; поновити його порушене
право власності шляхом витребування
вказаних кімнат із чужого незаконного
володіння відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6; усунути перешкоди у здійсненні
його права власності шляхом виселення
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 із кімнат НОМЕР_1,
НОМЕР_2 без надання іншого житлового
приміщення.

Ухвалою Дергачівського районного суду
від 21.06.2013 року до участі у справі в
якості третьої особи залучено Службу у
справах дітей Дергачівської
райдержадміністрації.

У наступному позивач уточнював свій
позов і станом на серпень 2013 року
доповнив його зазначенням у якості
відповідачів АК « Харківобленерго» і
КП «Дергачікомунсервіс», та вимогами
про усунення перешкод у здійсненні
його права власності шляхом визнання
недійсним договору, укладеного з АК «
Харківобленерго» про надання послуг з
електропостачання та договору,
укладеного з КП «Дергачікомунсервіс»
про надання послуг з водопостачання за
адресою: АДРЕСА_1, кімнати НОМЕР_1 та
НОМЕР_2.

В обґрунтування заявлених вимог
посилався на те, що він є власником
житлового будинку АДРЕСА_1. Його право
власності 12 листопада 2010 року
зареєстровано у встановленому порядку
в КПТІ "Інвенрос". У кімнатах НОМЕР_1,
НОМЕР_2 проживають відповідачі та
користуються ними без будь-яких
правових підстав. Ці кімнати ніколи не
надавались відповідачам у
користування, що підтверджується
довідкою ТОВ "Галлан ЛТД".
Відповідачами - АК "Харківобленерго" та
КП "Дергачікомунсервіс" без його згоди,
як власника будинку, незаконно
укладені договори на постачання
електроенергії та води. Ці дії є
незаконними та порушують його права.
Відповідачі на його вимоги про
звільнення зайнятих кімнат не
реагують, вважаючи, що оскільки вони
зареєстровані в будинку, то мають право
проживати в ньому.

Договір найму між ним як власником
житла та відповідачами відповідно до
вимог ч. 2 ст.158 ЖК України не укладався,
не укладався такий договір і з
попереднім власником будинку, тобто
відповідачі є недобросовісними
володільцями його майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 387, 391, 400 ЦК
України недобросовісний володілець
зобов'язаний негайно повернути майно
особі, яка має на нього право власності.

Щодо постачання електричної енергії,
то ч. 1 ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику" закріплено, що
споживання енергії можливе лише на
підставі договору з
енергопостачальником. Статтею 25 цього
Закону передбачено, що захист прав
споживачів електричної енергії, а
також механізм реалізації захисту цих
прав регулюються, в тому числі, Законом
України "Про захист прав споживачів".

Щодо постачання води, позивач указував,
що ч. 1 ст. 19 Закону України "Про питну
воду та питне водопостачання" містить
вичерпний перелік споживачів, які
мають право на укладення договорів про
надання послуг з водопостачання, цим
контрагентом може бути тільки власник
будинку, який перебуває у приватній
власності.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 24.09.2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 24.10.2013 року, у задоволенні позову
ОСОБА_7 було відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26.02.2014 року рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду були скасовані, а
справа передана на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Рішенням Дергачівського
районного суду Харківської області від
26 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_7
задоволено частково.

Поновлено порушене право
власності ОСОБА_7 шляхом витребування
кімнат НОМЕР_1, НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1
із чужого незаконного володіння та
усунуті перешкоди у здійсненні права
власності ОСОБА_7 шляхом виселення
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з кімнат
НОМЕР_1,НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

В іншій частині у задоволенні
позову ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять скасувати
вказане рішення суду першої інстанції
в частині задоволення позову ОСОБА_7, як
незаконне, необґрунтоване, прийняте з
порушеннями норм матеріального і
процесуального права і ухвалити в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_7 до них
відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги
посилаються на помилковість висновків
суду та їх невідповідність обставинам
справи, зазначаючи що гуртожиток,
розташований по АДРЕСА_1 перебував на
балансі ДП ПМК № 5 тресту
« Харківагробуд» і у 80-тих роках був
заселений працівниками тресту «
Харківагробуд» ПМК № 5.

ОСОБА_4 з 1981 року по 30.12.1996 року
працював бульдозеристом Тресту
«Харківсільбуд», який у подальшому був
перейменовий у трест « Харківагробуд»
у зв»язку з чим його сім»ї була надана
житлова площа в цьому гуртожитку.

За існуючим порядком заселення
іх сім»ї, також, як і інших осіб,
здійснювалось на підставі листів
адміністрації та профкому
підприємства.

Статус гуртожитку будинок має і
по теперішній час.

Вважають, що вони на законних
підставах зареєстровані у гуртожитку
і до позивача у відповідності до
ст.ст.770, 814 ЦК України перейшли права та
обов»язки наймодавця, а відсутність
між ними договору найму не є підставою
для виселення.

Також вказують на грубе порушення
судом житлових прав малолітньої
ОСОБА_8, яка проживає разом з ними.

Зазначають, що судом також не
взято до ваги позицію судів першої та
апеляційної інстанції, викладену в
судових рішення по справам за
аналогічними позовами ОСОБА_7 до інших
мешканців гуртожитку.

В частині відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_7 рішення суду
першої інстанції не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді;
пояснення осіб, які беруть участь у
справі; перевіривши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги, судова
колегія доходить висновку, що скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи частково позовні
вимоги суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачами не надано
доказів, а саме правових документів, на
підставі яких була проведена їх
реєстрація в Дергачівському РВ ГУМВС
України в Харківської області, тобто
доказів набуття права на вселення та
проживання у гуртожитку немає, тому
вимоги ОСОБА_7 щодо поновлення його
порушеного права власності та
усунення перешкод у здійсненні цього
права шляхом витребування кімнат
НОМЕР_1,НОМЕР_2 із чужого незаконного
володіння та виселення відповідачів з
цих кімнат без надання іншого жилого
приміщення є правомірними.

Судова колегія не може
погодитись з таким висновками суду
першої інстанції , оскільки вони не
ґрунтуються на законі, не відповідають
іншим обставинам справи і суд дійшов їх
при неповному з»ясуванні обставин, що
мають значення для справи.

Судом встановлено та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що на підставі
договору купівлі-продажу від 09
листопада 2010 року ОСОБА_7 є власником
гуртожитку літ. «А-2» за адресою:
АДРЕСА_1, який придбано у ТОВ «Галлан
ЛТД» в особі директора Бондаренко В.А.

ОСОБА_4 зареєстрований за
вказаною адресою з 1982 року, ОСОБА_5 з 1984
року разом з дочками ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується даними домової книги
на будинок АДРЕСА_1. Правомірність їх
реєстрації встановлена рішенням
Дергачівського районного суду
Харківської області від15.03.2012 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Харківської області від 12.04.2012
року і є чинним.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, їх дочка ОСОБА_6 і
онука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 займають
кімнати № НОМЕР_1,НОМЕР_2

Відповідно до ст. 127, ч.2 ст. 128 ЖК
України та Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів УССР від 03 червня 1986
року № 208, для проживання робітників,
службовців, студентів, учнів, а також
інших громадян у період роботи або
навчання можуть використовуватись
гуртожитки.

Жила площа в гуртожитку надається
за спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи організації та
відповідного профспілкового комітету.

Відповідно до ст. 129 цього Кодексу
та п. 10 Примірного положення про
гуртожитки, на підставі рішення про
надання жилої площі в гуртожитку
адміністрація підприємства, установи,
організації видає громадянинові ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Судом не надано будь-якої оцінки
посиланням відповідачів про те, що
гуртожиток, розташований за адресою:
АДРЕСА_1. перебував на балансі ДП ПМК № 5
тресту « Харківагробуд» і у 80-тих роках
був заселений працівниками тресту «
Харківагробуд» ПМК № 5. Між тим,
перебування ОСОБА_4 у трудових
відносинах з Управлінням механізації
тресту « Харківсільбуд» у подальшому
переіменованого у трест «
Харківагробуд» з 26.01. 1981 року по 30.12.1996
року підтверджується відповідними
записами у його трудовій книжці (
а.с.80-81)

У письмових поясненнях прокурору
Дергачівського району Харківської
області Носовський В.А. зазначав, що він
працював на посаді начальника ПМК 33,
яка у подальшому була перейменована у
ПМК 5. з 1980 по 1996 рік.

Гуртожиток по АДРЕСА_1 ще до 1983
перебував на балансі тресту «
Харківагробуд», приблизно у 1983-1985 р.р.
був переданий на баланс ПМК 5.

У гуртожитку проживали
працівники всього тресту, ордера на
вселення яких не видавались, а вселення
відбувались на підставі письмового
звернення начальника ПМК до начальника
тресту та з дозволу останнього (
а.с.252-254)

Постановою КМУ від 13.10.1992 р. №577
«Про передачу майна, яке перебуває у
загальнодержавній власності областей
та м. Севастополя» було прийнято
рішення про передачу до комунальної
власності обласних державних
адміністрацій майна, яке перебуває у
загальнодержавній власності, згідно з
додатками. До такого майна увійшло, в
тому числі й майно Обласного
виробничого об'днання
«Харківоблагробуд».

Розпорядженням Харківської
обласної державної адміністрації від
30.12.1992 р №622 «Про передачу майна, яке
перебуває у загальнодержавній
власності, до комунальної власності
області» було вирішено передати у
комунальну власність області, в тому
числі, майно Обласного виробничого
об'єднання «Харківобагробуд».

Таким чином, згідно вказаних
постанов гуртожиток, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1, ще в 1992 році
повинен був бути переданий до
комунальної власності територіальної
громади Харківської області.

Натомість, рішенням виконавчого
комітету Дергачівської міської ради
народних депутатів №39/6 від 12.03.1996 р. на
підставі висновку БТІ було вирішено
оформити право власності на приміщення
в АДРЕСА_1, в цілому за ТОВ «Галант».

09.01.1997 р. ТОВ «Галант» за актом
приймання-передачі передало вказаний
гуртожиток до статутного фонду АТ
«Галлан».

В свою чергу, 18.06.2009 р. рішенням
Господарського суду Харківської
області у справі №61/82-09 право власності
на вказаний гуртожиток було визнано за
ТОВ «Галлан ЛТД», як правонаступником
АТ «Г аллан».

09.11.2010 р. ТОВ «Галлан ЛТД»
вищевказаний гуртожиток за договором
купівлі-продажу був проданий ОСОБА_7

Постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04.12.2012 р. у справі №2027/2а-10756/12,
встановлено ,що житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, має
статус гуртожитку.

Ухвалою колегії суддів
апеляційного адміністративного суду
Харківської області від 13 травня 2014
року залишено без змін постанову
Харківського окружного
адміністративного суду, якою
задоволено адміністративний позов
прокурора Дергачівськгого району
Харківської області: скасовано рішення
№ 39/6 від 12.03.1996 року виконавчого
комітету Дергачівської міської ради «
Про оформлення права особистої
власності на приміщення по АДРЕСА_1».

Виходячи із наведеного, судова
колегія приходить до висновку, що
вселення відповідачів у гуртожиток і
користування житловою площею у
гуртожитку відбулося на законних
підставах - на підставі спільного на
той час рішення адміністрації та
профспілкового комітету, а отримання
спеціального ордера є формалізованим
підтвердженням наявності такого
рішення. Недотримання керівництвом та
профспілковими органами вимог закону
щодо належного оформлення прийнятого
рішення та видачі на його підставі
відповідного ордеру на думку судової
колегії не може мати для відповідачів
наслідки у вигляді виселення без
надання іншого житла.

Матеріалами справи підтверджено,
що відповідачі іншого житла не мають.

Частиною другою статті 132 ЖК
України визначено, що працівників
підприємств, установ, організацій, які
поселилися у зв'язку з роботою, може
бути виселено без надання іншого
жилого приміщення в разі звільнення за
власним бажанням без поважних причин.,
за порушення трудової дисципліни або
вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших
підстав, ніж ті, що зазначені в частині
другій цієї статті, а також осіб,
перелічених у статті 125 цього Кодексу,
може бути виселено лише з

наданням їм іншого жилого приміщення.

Неповне з»ясування судом
обставин, які мають значення для
справи; невідповідність висновків суду
обставинам справи і неправильне
застосування норм матеріального права
є підставою для скасування рішення і
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до
ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6

Керуючись
ст.ст.303,304,п.2ч.1ст.307,п.п.1,3,4ч.1 ст.309,
ст.ст.313,314,316,317,319,324 ЦПК України судова
колегія, -

В И Р
І Ш И Л А :

Апеляцйну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Дергачівського районного
суду Харківської області від 26 травня
2014 року скасувати в частині
задоволення позову. У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поновлення
порушеного права власності та про
усунення перешкод у його здійсненні
відмовити.

В іншій частині вказане рішення
апеляційним судом не переглядалось.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення. Касаційна скарга на
рішення апеляційного суду може бути
подана протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії - підписи

Копія вірна. Суддя -