Справа № 510/339/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.09.2014 року Ренійський районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді - Бешлієвої Т.А.,
при секретарі - Івановій Н.С.,
за участю: позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
прокурора - Крастін Л.І.,
представника третьої особи - служби у справах
дітей Ренійської районної державної адміністрації - Саєвської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 (треті особи: відділ опіки та піклування виконавчого комітету Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, комісія у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації) про позбавлення батьківських прав, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити відповідача ОСОБА_4. батьківських прав відносно її малолітніх синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за підставами ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України, у зв`язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України (шляхом розміщення оголошень у газетах «Одеські вісті» від 16.08.2014 року та «Урядовий
кур`єр» № 147 (5276) від 14.08.2014 року ), заперечень що до позову, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги по вказаним в позові підставам та встановленим в суді обставинам та наполягали на задоволенні позову, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Третьою особою по справі - відділом опіки та піклування виконавчого комітету Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області на адресу суду надано лист з проханням розглянути справу за відсутності їх представника.
Представник третьої особи - комісії у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації Саєвська О.В. у судовому засіданні висловила думку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо двох її малолітніх синів, надала суду відповідний висновок також про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.
Прокурор у судовому засіданні, виходячи із інтересів малолітніх дітей, також висловила думку про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
У зв`язку з вищеозначеними обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.
Судом в ході судового розгляду справи були досліджені:
- копія паспорту громадянина України на ім`я позивача ОСОБА_1, серії НОМЕР_1, виданого Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 22.01.2001року;
- копія свідоцтва про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії НОМЕР_2, виданого 21.04.2010 року виконавчим комітетом Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, в якому його батьками зазначені позивач та відповідач;
- копія свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_3, виданого Долинською сільською радою Ренійського району Одеської області, в якому також його батьками зазначені позивач та відповідач;
- акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 26.10.2012 року, з якого вбачається, що малолітні діти ОСОБА_7 і ОСОБА_6 живуть разом з батьком ОСОБА_1, інвалідом 3 групи, за місцем його мешкання в АДРЕСА_1, в будинку його батьків, знаходяться на його утриманні, мати дітей наприкінці червня 2012 року залишила дітей та виїхала до своїх батьків в Тернопільську область, за час відсутності ні одного разу не дзвонила, не цікавилась дітьми, батько дітей в липні 2012 року їздив до відповідачки за місцем її тимчасового знаходження в с. Іванків Борщевського району Тернопільської області, але при спілкуванні мати дітей (відповідачка по справі ОСОБА_4) повернутися додому до дітей відмовилась, батько дітей ще один раз їздив до відповідачки вже з молодшою дитиною, після чого ОСОБА_4 приїхала до дітей у сім`ю на одну добу, потім знов виїхала і місце знаходження її не відомо;
- копії проїзних квитків ФЛ № 897235 і ФЛ № 897236 від 22.07.2012 на поїзд сполученням Тернопіль - Одеса, та копія проїзного квитка ФЯ № 993940 від 28.07.2012 року на поїзд того ж сполучення;
- довідка № 17 і 18 від 06.11.2012 року дошкільного навчального закладу загального розвитку ясла-садка «Ромашка» про те, що діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідують середню та молодшу групу дитячого садка;
- копія трудової книжки позивача ОСОБА_1 НОМЕР_4;
- копія свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_5, виданого 21.04.2007 року Долинською сільською радою Ренійського району Одеської області, з якого вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_4 21.04.2007 року в Долинській сільській раді зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 4, після реєстрації шлюбу чоловіку і дружині було присвоєно прізвище «ОСОБА_4»;
- характеристика на позивача по справі ОСОБА_1, з якої вбачається, що позивач за місцем мешкання, як житель села Долинське Ренійського району характеризується позитивно, взаємовідносини з мешканцями села та сусідами у нього добрі, спиртними напоями він не зловживає, скарг та заяв на нього до сільської ради не надходило, мешкає позивач зі своїми батьками у їх будинку;
- копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 14.08.2013 року про розірвання шлюбу між позивачем ОСОБА_1 і відповідачкою ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4);
- довідка Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області № 1044 від 01.07.2013 року про склад сім`ї позивача ОСОБА_1, з якої вбачається, що він проживає в с. Долинське зі своїми батьками: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 та двома малолітніми синами: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7. В цій же довідці вказано, що дружина позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, прописана за місцем мешкання сім`ї ОСОБА_1, але з червня 2012 року, виїхала за межі Одеської області;
- висновок органу опіки та піклування Ренійської районної державної адміністрації № 01-16/04/144 від 20.01.2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_4 в інтересах її малолітніх синів;
- акт обстеження побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 14.08.2014 року, згідно якого малолітні діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешкають разом з батьком ОСОБА_1 в одноповерховому будинку, загальна площа будинку 86 кв.м, складається будинок із 3 кімнат, прихожої та кухні, розташований будинок за адресою АДРЕСА_1. В цьому ж акті зазначено, що мати дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, наприкінці червня 2012 року залишила дітей і виїхала до батьків у Тернопільську область, за своєї відсутності не дзвонить та не цікавиться дітьми;
- довідка Долинської сільської ради № 1062 від 14.08.2014 року про склад сім`ї позивача, з якої видно, що позивач ОСОБА_1 мешкає за вищеозначеною адресою зі своїми батьками та двома малолітніми синами, ІНФОРМАЦІЯ_6 і ІНФОРМАЦІЯ_7, дружина позивача - ОСОБА_4 прописана, але не проживає в родині;
- квитанції про сплату судового збору та квитанції про сплату за оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» та « Одеські вісті».
Судом в ході судового розгляду було встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4. з 21.04.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується вищеозначеною копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначена обставина також підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, в яких позивач та відповідач зазначені батьками дітей. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 14.08.2013 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та визначено, що малолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишаються проживати разом із батьком ОСОБА_1 На час розгляду справи малолітні сини сторін продовжують проживати разом з батьком, знаходяться на його утриманні, він займається їх вихованням, освітою, дбає про їх моральний розвиток, молодший син ОСОБА_7 відвідує дитячий садок «Ромашка» у с. Долинське Ренійського району, старший син ОСОБА_6 пішов до першого класу Долинської середньої школи.
В заявленому до суду позові позивач вказує, що відповідач, як мати дітей, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, разом з дітьми тривалий час не проживає, повністю усунулася від їх догляду, виховання і розвитку, їх долею та станом не цікавиться, щодо вікових проблем дітей також ставиться байдуже, матеріальної допомоги не надає, ніде не працює, її місцезнаходження вже довгий час невідоме. Після того, як покинула сім`ю, відповідач жодного разу не дзвонила до родини, ні спілкувалася з дітьми, ані грошей, ані подарунків дітям не надає. Позивач вважає, що родинні зв'язки між дітьми та матір'ю повністю втрачені, спроби поновити їх з боку відповідача не робляться. За час сумісного проживання сторін з 2007 року відповідач декілька разів також покидала родину, виїжджала до своїх батьків в Тернопільську область. Позивачем робились спроби повернути дружину, однак останній раз вона категорично відмовилась повертатися додому, долею дітей не цікавилась, повідомивши позивачу, що не заперечує проти того, щоб сини мешкали з батьком.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 додатково пояснив, що відповідач остаточно залишила сім`ю та малолітніх синів у липні 2012 року, виїхавши з села Долинське Ренійського району до своїх батьків у с. Іванків Борщевського району Тернопільської області, з того часу і до теперішнього часу у сім`ю не поверталася. До означеної події відповідач за їх сумісного життя також неодноразово залишала сім`ю, це мало місце і в червні 2012 року і раніше. За поясненнями позивача, він чотири рази їздив і з дітьми, і без дітей до відповідачки за її місцем мешкання у Тернопільську область, але це не дало позитивного результату, в четвертий раз він уже бачив, що дружина стала вести аморальний спосіб життя, вживала спиртні напої, впослідуючому вигнала його з дітьми з дому, він з синами ночував у сусідів, дільничний інспектор міліції порадив йому повернутися додому, щоб не мучити дітей. Ніякого зв`язку з дітьми відповідач так і не підтримує, він писав їй 5-6 листів, але вона так і не відповіла, знайшов її у соціальних сітях, знову написав їй, але вона видалила сторінку, на час розгляду справи позивач самостійно виховує, утримує, дбає про дітей, допомагають йому в цьому його батьки, за станом здоров`я позивач являється інвалідом 3 групи., але працює посезонно. Діти про маму не питають, не знають, що з нею, стали її забувати.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, пояснила в суді, що у 2007 році її син -ОСОБА_1 та ОСОБА_4 одружились. Жили сторони разом у будинку батьків позивача у с. Долинське Ренійського району. Зі слів свідка, відповідач і за сумісного життя з сином була поганою матір'ю, оскільки перебуваючи з малими дітьми вдома не приділяла їм достатньої уваги, невчасно годувала та переодягала їх. У липні 2012 року, коли молодшому сину було всього 2 роки, відповідач ОСОБА_4 покинула родину, виїхавши з села до своїх батьків у Тернопільську область. Перед від'їздом відповідач сказала старшому сину, що вона його не любить та покидає, у зв'язку з чим дитина сильно страждала, була в стресовому стані. Коли ОСОБА_4 поїхала, то діти плакали за нею. Свідок також пояснила, що її син 4 рази їздив до відповідача, в тому числі разом із дітьми, з метою повернути її до родини, однак це йому не вдалося. У 2013 році за рішенням суду шлюб сторін було розірвано. З 2012 року відповідач не разу не зателефонувала дітям, ні разу з ними не спілкувалась, не передавала ніяких подарунків. На думку свідка, дітям краще буде без такої матері. На теперішній час старший онук свідка пішов до 1 класу, молодший - відвідує дитячий садочок, свідок з чоловіком допомагають синові утримувати та виховувати онуків.
Пояснення позивача і свідка знаходять своє підтвердження і в інших наданих суду вищеозначених доказах: так довідками Долинської сільської ради № 1044 та 1062 підтверджується, що що малолітні діти сторін по справі проживають разом з позивачем та його батьками в с.Долинське Ренійського району по вищеозначеній в довідках адресі, мати дітей тільки прописана з родиною, але в сім`ї відсутня , оскільки не проживає в родині у зв`язку з виїздом за межі Одеської області влітку 2012 року. Означені обставини вказані також і актах обстеження житлово-побутових умов позивача, в цих актах також зазначено, що залишивши дітей ще в 2012 році відповідач не дзвонить та не цікавиться дітьми, повернутись до дітей відмовилась. Копіями проїздних квитків підтверджуються пояснення позивача про те, що в липні 2012 року він виїзджав до дружини у Тернопільську область. За місцем мешкання позивач характеризується позитивно, що наявно з наданої суду характеристики, дітям ним створені всі належні умови для життя і навчання.
Згідно висновку органу опіки та піклування Ренійської районної державної адміністрації батько ОСОБА_1 проживає в с. Долинське Ренійського району та самостійно виховує малолітніх синів ОСОБА_10 та ОСОБА_6 Стосунки між батьками дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не склалися, у зв'язку з чим діти залишилися проживати разом з батьком. Матір дітей - ОСОБА_4, після переїзду до с. Іванків Бощівського району Тернопільської області, майже 3 роки не приділяє ніякої турботи відносно своїх синів, не надає їм матеріальну допомогу, не виконує жодного з установлених Сімейним кодексом України обов'язків по вихованню дітей, не бере участі в їх утриманні, не займається забезпеченням по відношенню до своїх дітей, не піклується про їх фізичний, моральний і духовний розвиток. Виходячи з вищезазначеного, керуючись Сімейним Кодексом України, Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 в інтересах малолітніх ОСОБА_11., ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, Ренійська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача по справі ОСОБА_4 по відношенню до її малолітніх синів. В судовому засіданні представник третьої особи Саєвська О.В. підтримала означений висновок, також вважає, відповідач по справі вже досить тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, тому в інтересах малолітніх синів її доцільно позбавити батьківських прав.
Заслухавши позивача та його представника, думку прокурора та 3 особи - органу опіки та піклування Ренійської райдержадміністрації, які вважали можливим задовольнити позов, вивчивши висновок органу опіки і піклування, оцінивши надані письмові докази та пояснення свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позбавлення батьківських прав відповідача по справі буде відповідати інтересам малолітніх дітей та буде направлено на захист її прав.
Згідно з ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, надати докази відповідно до вимог ст.ст. 57- 60 ЦПК України.
У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України повинна довести, що відповідач (мати дітей) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Щодо цієї підстави для позбавлення батьківських прав, суд зазначає, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце тоді, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Всі означені фактори, як окремо, так і в їх сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за наявності винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
Поняття виховання включає в себе також психологічний вплив батьків на дитину з метою формулювання у неї прийнятних для суспільства морально-етичних установок.
Згідно вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Ст. 6 Декларації прав дитини проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи з обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність по вихованню дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Як передбачено ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, зобов'язані готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків що до своєї дитини.
Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, і розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за порушення інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання та інше.
Стаття 151 СК України визначає права батьків що до виховання дитини, це і переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, і право на обрання форм та методів виховання.
Стаття 153 СК України передбачає права батьків та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно зі ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
У відповідності до ч. 2 і 3 ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до п.п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до своїх дітей.
Виходячи з матеріалів даної справи та наданих доказів, відповідач ОСОБА_4, як мати двох малолітніх дітей, своєю бездіяльністю, байдужістю до своїх синів, не маючи при цьому жодних перешкод ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Як установлено, в суді таке ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх малолітніх синів носить свідомий характер, воно тривале, засновано на не проявленні щонайменшої батьківської турботи. Обставин, які б могли вплинути на невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, судом не встановлено.
Враховує суд і те, що позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, по обставинам даної справи, суд вважає, що через позбавлення батьківських прав відповідача буде досягнутий позитивний результат у долі малолітніх синів, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню і наявні всі правові підстави для прийняття такого рішення.
Керуючись ст.ст. 141, 150, 151, 153, 155, 157, 164 Сімейного Кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. З, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст.6 Декларації прав дитини, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212, 213 ЦПК України, , п.п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку с. П`ятничани Чемеровецького району Хмельницької області, громадянку України, батьківських прав щодо її малолітніх синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: (підпис) Т.А. Бешлієва
Копія вірна: суддя
Рішення не набрало законної сили.

Суддя Т.А. Бешлієва