Справа № 1021/2014/12 Головуючий у І
інстанції Нечепоренко Л.М.Провадження
№ 22-ц/780/377/14 Доповідач у 2 інстанції
Сушко Л.П.Категорія 38
РІШЕННЯ

Іменем України

17 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Мельника Я.С., Кулішенка Ю.,М.,

при секретарі:
Горошук І.С.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
рішення Рокитнянського районного суду
Київської області від 01 листопада 2013
року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: нотаріус Рокитнянського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_4 про визнання
заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2012 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом
обґрунтовуючи його тим, що його мати -
ОСОБА_5 20.10.12р написала заповіт на
відповідача ОСОБА_3, перебуваючи у
хворобливому стані, що підтверджено її
відвідинами лікаря-психіатра у
м.Переяслав-Хмельницький, де лікар
надавав їй періодичну медичну
допомогу. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5
померла. Вважає, що мати на час
підписання заповіту не усвідомлювала
значення своїх дій і не могла керувати
ними, так як хворіла, крім тяжкого
захворювання на рак і психічним
захворюванням. Про психічне
захворювання довідався від матері та
знайомих, які повідомили, що мати, не
бажаючи розголосу про її психічне
захворювання, лікувалася у
лікаря-психіатра
м.Переяслав-Хмельницький. Вважає, що
відповідач, скориставшись безпорадним
станом ОСОБА_5, відвів її до нотаріуса,
попередньо вмовивши заповісти все
майно йому. У зв'язку з цим просить суд
визнати заповіт недійсним.

Відповідач ОСОБА_3 заявив клопотання
про відшкодування йому позивачем
витрат, пов'язаних з оплатою правової
допомоги адвокатом в розмірі 5596,00грн..

Рішенням Рокитнянського районного
суду Київської області від 01 листопада
2013 року в задоволені позову ОСОБА_2 було
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 107,30грн. судового збору
за подачу апеляційної скарги та
відмовлено у задоволенні клопотання
про стягнення судових витрат в рахунок
відшкодування надання правової
допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм процесуального та матеріального
права. Вважає, що судом не було взято до
уваги його пояснень, висновок
комісійної експертизи та перекручено
пояснення свідка ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, просив
частково скасувати рішення суду в
частині відмови в задоволені
клопотання щодо стягнення судових
витрат, що складаються з витрат на
правову допомогу, просив стягнути в
повному обсязі в сумі 5596,00 грн.,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Оскільки суд не звернув увагу на
наявність в матеріалах справи
оригіналів квитанцій про сплату витрат
за надання правової допомоги, чим
фактично не дослідив всіх обставин
справи в цій частині, що потягло за
собою винесення неправомірного
рішення щодо відмови в стягнені
судових витрат з позивача на користь
відповідача.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що на час складання заповіту
20.10.2010року ОСОБА_5 усвідомлювала
значення своїх дій та могла ними
керувати, а відвідини лікаря -
психіатра ОСОБА_5 суд не приймає за
дійсні, оскільки вони суперечать
матеріалам справи. Позивачем дані
обставини не спростовані належними та
допустимими доказами.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Згідно ч.4 ст.1257 ЦК України у разі
недійсності заповіту спадкоємець, який
за цим заповітом був позбавлений права
на спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
підставах.

Встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5.

ОСОБА_5 проживала в незареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3 в с.Синява
Рокитнянського району. 01.02.2011року шлюб
між ними зареєстрований в Синявській
сільській раді. З 2010 року ОСОБА_5
захворіла на онкохворобу і з цього
приводу проходила неодноразові
обстеження та проведена операція.

20 жовтня 2010 року ОСОБА_5 склала заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_4, згідно якого все своє майно
вона заповіла чоловікові ОСОБА_3.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла.

Згідно медичної картки ОСОБА_5
зверталась за допомогою до лікаря -
психіатра з травня 2010року по грудень
2011року в Переяслів-Хмельницьку
центральну лікарню.

Висновком посмертної
судово-психіатричної експертизи № 58ц
від 11.10.13р встановлено, що ОСОБА_5 під
час складання заповіту 20.10.10 страждала
на хронічний маячний розлад (МКХ-10, F06.2)
і тому не могла усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними.

Також встановлено, що по скарзі
відповідача ОСОБА_3 проводилась
прокурорська перевірка в ході якої
лікар-психіатр ОСОБА_7 13.11.12р написала
заяву, в якій вказала, що при огляді
фотографії ОСОБА_5 саме ця особа до неї
на прийом не зверталася, лікування не
отримувала і облікова документація
також не заводилася.

В судовому засіданні першої інстанції
свідок ОСОБА_7 підтвердила висновок,
зроблений у своїй заяві, що зображена
на фотографії жінка до неї на прийом не
приходила, так як судячи по яскравій
зовнішності, вона б цю жінку
запам'ятала.

Судом апеляційної інстанції було
задоволено клопотання позивача та
призначено повторну
судово-психіатричну посмертну
експертизу, оскільки висновок
посмертної судово-психіатричної
експертизи від 09.10.2013р. є
необґрунтованим у зв'язку з тим, що він
ґрунтується на медичній картці
Переяслів-Хмельницької ЦРЛ яка
заведена та велась лікарем ОСОБА_7 з
порушенням норм законодавства.

Згідно висновку Київського міського
центру судово-психіатричних експертиз
ОСОБА_5 під час складання заповіту
(20.10.2010р.) усвідомлювала значення своїх
дій та могла керувати ними.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів, вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог про
визнання заповіту недійсним, оскільки
волевиявлення заповідача ОСОБА_5 було
вільним і відповідало її волі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що судом перекручено покази свідків
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не ґрунтуються на
вимогах закону.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
висновків суду першої інстанції
викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 не спростовують висновків суду
щодо позовних вимог про визнання
заповіту недійсним, рішення суду
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених у апеляційній скарзі.

Разом з цим колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_3 є
обґрунтованою та підлягає задоволенню,
оскільки суд першої інстанції не
звернув увагу на наявність в
матеріалах справи (а.с.136,137) оригіналів
квитанцій про оплату правової
допомоги, а тому відповідно до ст.88 ЦПК
України з позивача на користь
відповідача необхідно присудити
понесені судові витрати по оплаті
правової допомоги (в суді першої
інстанції 5596,00грн. та в суді
апеляційної інстанції 1000,00грн.)

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги ОСОБА_3
заслуговують на увагу, висновки суду
про відмову у присудженні судових
витрат по оплаті правової допомоги не
відповідають обставинам справи,
рішення суду першої інстанції ухвалено
в цій частині з порушенням норм
процесуального права і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 судових витрат пов'язаних з
оплатою правової допомоги в розмірі
6596,00грн.відповідно до ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рокитнянського районного суду
Київської області від 01 листопада 2013
року в частині відмови ОСОБА_3 у
відшкодуванні судових витрат
пов'язаних з надання правової допомоги
- скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2а користь ОСОБА_3
судові витрат пов'язані з оплатою
надання правової допомоги в розмірі
6596,00грн..

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів

Головуючий:

Судді: