№ 2/235/1822/14
Єдиний унікальний номер 235/4674/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді
Воробйова С.О.

при секретарі
Подлєсній О.А.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Малиновського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Красноармійська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Покровське», третя
особа Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
м.Красноармійську Донецької області
про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

20.08.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Покровське», третя
особа Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
м.Красноармійську Донецької області
про відшкодування моральної шкоди
посилаючись на те, що з відповідачем
він перебував у трудових відносинах з
1991 року, працюючи з 12.02.1992 року по 27.03.2013
року у якості машиніста горновиймачних
машин з повним робочим днем в шахті та
був звільнений наказом №343ку від 28.03.2013
року за ст.38 КЗпП України за
власним бажанням у зв'язку з виходом на
пенсію.

В результаті тривалої роботи в умовах
шкідливих факторів на вугільних
підприємствах він отримав професійне
захворювання - «Коніотуберкульоз:
антракло-силікатом, вузликова форма, 2/2,
q/q. Залишкові зміни туберкульозу (03.14) у
вигляді інтенсивних вогнищ, фіброзу в
S1-2 легень, МБТ-, кат.5.1. Хронічне
обструктивне захворювання легенів,
друга стадія, помірний перебіг.
Легенева недостатність
першого-другого ступеня. Захворювання
професійне вперше». Хронічна
вертпброгенна пояснично-кресцова
радикулопатія з вираженням
м'язові-тонічним синдромом, вираженим
правостороннім корінцевим, больовим
синдромом, статико-динамічним
порушенням, помірним парезом правої
ступні, рецедевірующя течія.
Захворювання професійне.

Відповідно до акту розслідування
хронічного професійного захворювання
форми П-4 від 15.05.2014 року професійне
захворювання у нього виникло у зв'язку
з тривалим періодом роботи в шкідливих
умовах праці обумовленими впливом
промислового фактора - пил.

02.07.2014 року у зв'язку з професійним
захворюванням йому встановлено 3 групу
інвалідності безстроково та 65% втрати
професійної працездатності
безстроково.

Він вважає, що у зв'язку з професійним
захворюванням, яке він зазнав під час
роботи на підприємстві відповідача, у
нього погіршилося здоров'я, що призвело
до порушення особистих немайнових
прав, порушена нормальна
життєдіяльність, оскільки він постійно
проходить лікування на що змушений
витрачати немалі кошти, постійно
відчуває фізичний біль та моральні
страждання, тому вважає, що йому
спричинена моральна шкода, яку повинен
сплатити відповідач у розмірі
100000,00грн., заподіяної професійним
захворюванням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Покровське» позовні
вимоги не визнав, вважає, що позивачем
не надано доказів одержання ним
моральної шкоди.

Представник третьої особи відділення
виконавчої дирекції Фонду
соцстрахування від нещасних випадків
на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Красноармійську Донецької області в
судове засідання не з'явився, про час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав суду заяву про
розгляд справи у відсутність
представника, рішення по справі
винести на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази у їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню за наступних
підстав:

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 з 12.02.1992 року по 27.03.2013
року працював на підприємстві
відповідача у якості машиніста
горновиймачних машин з повним робочим
днем в шахті та був звільнений наказом
№343ку від 28.03.2013 року за ст.38 КЗпП
України за власним бажанням у зв'язку з
виходом на пенсію (а.с.8-9).

15.05.2014 року комісією на підприємстві
відповідача, на підставі матеріалів
розслідування хронічного професійного
захворювання, було складено Акт по
формі П-4 (а.с.6-7), згідно якого
встановлено факт отримання позивачем
хронічного професійного захворювання,
а саме: «Коніотуберкульоз:
антрако-силікатом, вузликова форма, 2/2,
q/q. Залишкові зміни туберкульозу (03.14) у
вигляді інтенсивних вогнищ, фіброзу в
S1-2 легень, МБТ-, кат.5.1.-J-65x. Хронічне
обструктивне захворювання легенів,
друга стадія, помірний перебіг.
Легенева недостатність
першого-другого ступеня. Захворювання
професійне вперше. - J44.8, у зв'язку з чим
позивач знаходився на стаціонарному
лікуванні (а.с.10,12-13, 14-15).

02.07.2014 року позивачу МСЕК встановлено 65%
втрати професійної працездатності
безстроково та 3 групу інвалідності
безстроково (а.с.11)

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають він нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Законом України «Про охорону праці», а
саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що
відшкодування шкоди, заподіяної
працівнику внаслідок ушкодження
здоров'я або у випадку смерті
працівника, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. Відповідно до
змін, внесених до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» від 23.02.2007 року були
виключені положення щодо
відшкодування моральної шкоди з Фонду
соціального страхування.

Проте, право цих громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП
України їм надано право відшкодовувати
моральну шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу.
Встановлений законодавцем розподіл
обов'язків щодо відшкодування
моральної шкоди потерпілим на
виробництві від нещасного випадку та
професійного захворювання не
суперечить вимогам статті 22
Конституції України.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди)» спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної (немайнової)
шкоди розглядаються лише у випадках,
передбачених законодавством.

Судом встановлено, що в зв'язку з
професійним захворюванням позивачу
заподіяно моральну шкоду, яка полягає в
тому, що він, був здоровою працездатною
людиною, втратив 65% працездатності та
йому встановлено 3 групу інвалідності у
зв'язку з професійним захворюванням
безстроково і після втрати
працездатності у нього змінилися умови
життя, що тягнуть за собою зниження
життєвої активності, систематичне
нездужання і послаблення організму,
переживання з приводу погіршення
відносин з оточуючими. Спостерігається
критичне відношення до себе, як до
неповноцінного, в трудовому
відношенні, громадянина.

Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган.

Позивач ОСОБА_1 отримав професійне
захворювання, яке виникло в зв'язку з
тривалим періодом праці в шкідливих
умовах, обумовлених впливом
промисловогоо фактору - пил.

Вищезазначене законодавство, а також
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року із змінами від
25.05.2001 року «Про судову практику по
справам про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» пов'язують факт
заподіяння моральної шкоди не лише зі
станом напруженості під впливом
сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із
наявністю втрат фізичного і психічного
характеру, які тягнуть за собою
порушення нормальних життєвих зв'язків
потерпілого, зменшення його
суспільної активності, потребують від
нього додаткових зусиль для
організації життя.

Виходячи із наведених вище обставин,
довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу
ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і
згідно ст. 237-1 КЗпП України,
роз'ясненням Пленуму Верховного Суду
України, позивач має право на її
відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
враховує ступінь, характер, обсяг і
тривалість страждань, а саме значне
погіршення стану здоров'я позивача, те,
що професійна працездатність в зв'язку
з професійним захворюванням втрачена
на 65% та встановлено 3 групу
інвалідності безстроково.

Виходячи із викладеного, суд вважає
можливим стягнути з відповідача ПАТ
«ШУ «Покровське» на користь позивача в
рахунок відшкодування моральної шкоди
19500,00 грн.

Згідно до ст. 268 ЦК України позовна
давність не поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача ПАТ «ШУ «Покровське» на
користь держави підлягають стягненню
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 16, 23,
1167, 1168, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212,
214-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Покровське», третя
особа Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
м.Красноармійську Донецької області
про відшкодування моральної шкоди, -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шахтоуправління
«Покровське» р/р 0071
в ПАТ ВТБ Банк, МФО 321767, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 грошову
компенсацію у розмірі 19 500,00 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шахтоуправління
«Покровське» р/р 0071
в ПАТ ВТБ Банк, МФО 321767, на
користь держави судовий збір в розмірі
243,60 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення
проголошені 18 вересня 2014 року, повний
текст рішення виготовлений 19 вересня
2014 року.

Суддя: