У х в а л а

ІМенем УКраїни

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_5, третя особа:
Управління Держземагенства у
Кіровоградському районі,
Кіровоградської області, про
витребування з чужого незаконного
володіння земельної ділянки,
зобов'язання знести забудову та
відновити стан земельної ділянки і
зовнішню огорожу, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 26
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 24
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що
він є власником земельної ділянки
площею 677,99 кв. м переданої йому на
підставі рішення сесії
Кіровоградської міської ради від 8
грудня 2005 року № 1591 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), що заходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Його право власності
на вказану земельну ділянку
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЗ № 428532, виданим 20 жовтня 2009 року
Кіровоградською міською радою. На
вказаній земельній ділянці ОСОБА_5
самовільно, без його дозволу,
побудувала павільйон «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Оскільки вважає, що таким будівництвом
порушено його право власності на
земельну ділянку, просив задовольнити
позов.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 26 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 24 квітня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить оскаржувані судові рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 згідно
державного акта ЯЗ № 428532 від 20 жовтня
2009 року, виданого на підставі рішення
Кіровоградської міської ради від 8
грудня 2005 року № 1591, є власником
земельної ділянки загальною площею 677,99
кв.м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

23 липня 2010 року між позивачем та
фізичною особою-підприємцем, ОСОБА_5
укладено договір оренди частини
вказаної земельної ділянки розміром 20
кв.м строком на 36 місяців.

Згідно висновку Кіровогрдаської ООБТІ,
технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок від 22
серпня 2013 року № 4347 земельна ділянка
позивача зменшена на 58,0 кв.м за рахунок
забудови іншою особою.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, виходив з
того, що позивачем не надано належних
та допустимих доказів, які б свідчили
про те, що будівля побудована
фізичною-особою підприємцем ОСОБА_5

Однак повністю з такими висновками
судів погодитися не можна.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 60 ЦПК України на сторін
покладено обов'язок довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3
посилався на те, що він звертавсь до
різних органів з приводу порушення
його прав.

Із матеріалів справи, зокрема
відповіді заступника начальника
управління Держкомзему у м.
Кіровограді Кіровоградської області Р.
Владова вбачається, що
Держземінспектором у м. Кіровограді
Нестеренком О.А. була здійснена
перевірка зазначеної земельної
ділянки і було встановлено, що земельна
ділянка по АДРЕСА_1 самовільно
захоплена під розміщення шиномонтажу
та торгівельного павільйону загальною
площею 0,0020 га. У зв'язку з чим було
складено акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства,
припис, протокол про адміністративне
правопорушення та постанова про
накладення адміністративного
стягнення.

Крім того, із листа в.о. обов'язки
прокурора м. Кіровограда А. Шеремети
вбачається, що земельна ділянка по
АДРЕСА_1 площею 0,0020 та відповідно до
інформації управління Держкомзему у м.
Кіровограді самовільно захоплена
ОСОБА_5 Будь-які дозвільні документи на
земельну ділянку та вказані
стаціонарні об'єкти відсутні.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки; попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Усупереч вимогам ст. ст. 10, 57, 60, 137, 212, 213
ЦПК України суд залишив поза увагою
доводи позивача та не вжив заходів для
з'ясування дійсних обставин справи.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо за
своїм внутрішнім переконанням.
Результати оцінки доказів
відображаються в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

На порушення зазначених норм
процесуального права суди ніякої
оцінки вказаним листам не дали, не
з'ясували кого стосувався припис,
відносно кого складався протокол про
адміністративне правопорушення та
була винесена постанова про
притягнення до адміністративної
відповідальності у зв'язку із
самовільним захопленням земельної
ділянки по АДРЕСА_1, на підставі чого у
листі прокурора зроблено вказівку про
захоплення спірної земельної ділянки
ОСОБА_5

Вказані порушення норм процесуального
права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, в зв'язку
з чим оскаржувані судові рішення не
можуть вважатись законними і
обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 26 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 24 квітня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук