Справа № 301/2065/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2014 р.
м.
Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої Пітерських
М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Іршава цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні
відповідачів: Великораковецька
сільська рада Іршавського району, про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський
районний суд з позовом до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідачів:
Великораковецька сільська рада
Іршавського району, про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою.

Позов мотивовано тим, що земельна
ділянка площею 0,25 га, що призначена для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
спору, ТА розташована в АДРЕСА_1,
належить позивачу на праві власності
на підставі державного акту на право
власності на землю серії ЯЛ №773933 від
14.06.2011 року. Вказаний державний акт є
чинним і виданий на підставі рішення
Великораковецької сільради №149 від
27.11.2009 року. Не дивлячись на належність
вказаної земельної ділянки позивачу та
відсутність у відповідачів права
користування нею, відповідачі
самовільно захопили земельну ділянку.
Просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позов підтримала та просила його
задовольнити. Пояснила, що земельна
ділянка належить їй на праві власності.
Рішенням суду від 29.05.2012 року ОСОБА_4 вже
зобов'язано повернути позивачу
самовільно захоплену земельну ділянку,
рішення суду виконано відділом ДВС.
Однак, у жовтні 2013 року відповідачі
самовільно захопили належну позивачу
земельну ділянку, що призначена для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, зорали та засіяли
її. Просила зобов'язати відповідачів
повернути самовільно захоплену
ділянку.

Представник позивача ОСОБА_2 позов
підтримала та пояснила, що відповідачі
без яких-небудь правових підстав
захопили земельну ділянку позивачки та
використовують її для
сільськогосподарських потреб. При
цьому відповідачі та представники
комісії сільради, які виходили на місце
для складення акту про самовільне
захоплення земельної ділянки,
посилаються на те, що вказана земельна
ділянка є спірною, тому самовільне
захоплення ділянки відсутнє. Вважала
твердження земельної комісії про
спірність ділянки, що належить
позивачу безпідставною, оскільки
рішенням Великораковецької сільради
№30 від 29.04.1998 року у власність ОСОБА_5
передана земельна ділянка площею 0,25 га.
При цьому, адреси ділянки не зазначено.
У той же час у рішенні сільради про
передачу у власність ОСОБА_1 земельної
ділянки чітко зазначена її адреса.
Вказане рішення, як і державний акт на
право власності на земельну ділянку є
чинними і оскаржені не були. Просила
позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання
повторно не з'явилася, про день, час та
місце розгляду справи була належно
повідомлена, причини неявки суду не
повідомила ( а.с.21,34)

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання
повторно не з'явилася, про день, час та
місце розгляду справи була належно
повідомлена, повторно подала заяву про
відкладення розгляду справи, однак
поважність неявки суду не підтвердила (
а.с.23. 25,31,35).

Представник Великораковецької
сільради в судове засідання повторно
не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був належно
повідомлений, причини неявки суду не
повідомив (а.с.24,33).

Заслухавши пояснення позивача та її
представника, перевіривши матеріали
справи, з'ясувавши обставини, на які
позивач посилався, як на підставу своїх
вимог, оцінивши докази на
підтвердження цих обставин в їх
сукупності, суд вважає позов
задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням Великораковецької сільради
№23 від 19.04.2007 року ОСОБА_1 виділено
земельну ділянку площею 0,25 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
спору, за адресою: АДРЕСА_1. Надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації по передачі у приватну
власність вказаної земельної ділянки (
а.с. 5).

Рішенням Великораковецької сільради
№149 від 27.11.2009 року затверджено
технічну документацію на земельну
ділянку площею 0,25 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та спору, за
адресою: АДРЕСА_1, та передано її у
власність ОСОБА_1 На підставі вказаного
рішення Великораковецької сільради
ОСОБА_1 виданий державний акт на право
власності на землю серії ЯЛ №773933 від
14.06.2011 року ( а.с. 4). Державний акт
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації держактів за №00297.

Вказаний державний акт та рішення
сільської ради про передачу позивачу
земельної ділянки у власність є
чинними.

З пояснень позивача вбачається, що у
жовтні 2013 року відповідачі самовільно
захопили належну позивачу земельну
ділянку в АДРЕСА_1, що призначена для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, зорали та засіяли
її.

16 квітня 2014 року позивачка звернулася з
заявою до Великораковецького
сільського голови про направлення
земельної комісії для складання акту
про самовільне захоплення належної їй
земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (
а.с. 7).

05.05.2014 року комісією депутатів
Великораковецької сільської ради
складено акт, в якому зазначено, що
ОСОБА_1 приватизувала земельну ділянку
в АДРЕСА_1 з порушеннями, оскільки
частина даної земельної ділянки згідно
рішення виконкому Великораковецької
сільради №39 від 29.04.1998 року належить
ОСОБА_6, про що ОСОБА_1 мала повідомити
сільську раду при проведенні
приватизації ( а.с. 9). Оскільки особа
власника повинна бути встановлена в
судовому порядку вважали, що факт
самовільного захоплення земельної
ділянки відсутній.

З рішення виконкому Великораковецької
сільради №39 від 29.04.1998 року, на яке
посилалися члени земельної комісії,
вбачається, що за дворогосподарством
ОСОБА_7, мешканки АДРЕСА_2,
зареєстровано земельну ділянку її
матері в кількості 0,25 га по згоді
матері ( а.с. 6). При цьому, рішення
сільради не містить ні адреси вказаної
земельної ділянки, ні цільового
призначення ділянки ОСОБА_7

З матеріалів справи вбачається, що
судом вже вирішувався спір про
самовільне захоплення відповідачкою
ОСОБА_4 восени 2011 року земельної
ділянки ОСОБА_1 Рішенням Іршавського
райсуду від 29.05.2012 року ОСОБА_4 було
зобов'язано повернути ОСОБА_1
самовільно захоплену земельну ділянку
( а.с. 10).

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених позивачем вимог, кожна
сторона розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору на власний
розсуд і повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, сторони
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні прав і виконувати
процесуальні обов'язки (ст.ст. 10, 11, 27, 57-60
ЦПК України).

Відповідачі заперечень на позов та
доказів на спростування позовних вимог
до суду не подали.

Враховуючи наведене суд вважає, що
позов є обґрунтований і таким, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд
вважає стягнути з відповідачів
солідарно на користь позивача судові
витрати, що складаються з 243,60 грн.
судового збору, сплаченого позивачем
при зверненні до суду ( а.с. 1).

Керуючись ст.ст.15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК
України, ст. ст. 125, 126, 152, 153, 212 ЗК України,
ст.ст.11, 15, 57-60, 88 ч.1, 169 ч.4, 208, 209, 212-215, 218, 292,
294 ЦПК України,

рішив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернути
ОСОБА_1 самовільно захоплену земельну
ділянку площею 0,25 га, призначену для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
спору, що розташована в АДРЕСА_1, та
належить ОСОБА_1 на праві власності на
підставі державного акту на право
власності на землю серії ЯЛ №773933 від
14.06.2011 року, кадастровий номер
земельної ділянки :05:001:0028.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
його копії, до апеляційного суду
Закарпатської області через цей
районний суд.

Головуючий :
М. О.
Пітерських