У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», треті особи: приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Кіровський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, за касаційною
скаргою ОСОБА_4, який діє через
представника ОСОБА_7, на рішення
Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 24
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 21
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 29 листопада 2007 року між
його дружиною ОСОБА_6 та АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк», було укладено
договір про надання споживчого
кредиту, відповідно до умов якого
позичальник отримав кредит у розмірі
130 000 доларів США для придбання
квартири АДРЕСА_1. В забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором 29 листопада 2007
року між ОСОБА_6 та АКІБ
«УкрСиббанк» було укладено договір
іпотеки, відповідно до якого предметом
іпотеки стала вищевказана квартира. 21
квітня 2009 року нотаріусом
Дніпропетроввського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 було
вчинено виконавчий напис, яким
запропоновано звернути стягнення на
предмет іпотеки у рахунок погашення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту. 04 червня 2009
року за вказаним виконавчим написом
Кіровським ВДВС ДМУЮ було відкрито
виконавче провадження. У зв'язку з тим,
що виконавчий напис був вчинений з
порушенням норм чинного законодавства
та порушує права ОСОБА_4 як
співвласника квартири, останній просив
визнати його таким, що не підлягає
виконанню.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 24
березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 травня
2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_4, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить вказані
судові рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк»
зазначає, що оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими,
у процесі розгляду справи судами не
порушені норми матеріального та
процесуального права, а тому ці судові
рішення необхідно залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги представника
ОСОБА_4 не дають підстав для висновку
про порушення судами норм
процесуального та матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, правильно
виходив з того, що ОСОБА_6
виконувались зобов'язання за кредитним
договором не належним чином, через що
станом на 07 квітня 2009 року у неї
утворилась заборгованість перед
банком у розмірі 137 898,49 доларів США.
Відповідачем надано нотаріусу всі
необхідні документи, в тому числі на
підтвердження безспірності кредитної
заборгованості, для вчинення
виконавчого напису, які передбачені
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України № 20/5 від 03
березня 2004 року. Нотаріусом здійснено
всі необхідні дії передбачені Законом
України «Про нотаріат». Кошти отримані
ОСОБА_6 за кредитом були витрачені на
придбання квартири, яка стала
предметом іпотеки. Крім того, позивач є
поручителем за кредитним договором,
укладеним з його дружиною ОСОБА_6, а
тому наслідки за невиконання ОСОБА_6
умов кредитного договору
розповсюджується, як на боржника, так і
на поручителя.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Таким чином, оскаржувані судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому їх слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє через
представника ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 березня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С. Висоцька Л.М. МазурТ.О. Писана