Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2014 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г. Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та припинення спільної сумісної власності,-

Установив

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16 січня 2012 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного тану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції. Позивачка ОСОБА_2 є її єдиною спадкоємицею першої черги, оскільки інших дітей в ОСОБА_6 не було, з чоловіком на момент смерті вона була розлучена, а батьки - померли.

Після смерті ОСОБА_6, позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки вона мешкала разом у квартирі №138, за адресою: АДРЕСА_1.

Цей факт підтверджується:

- довідкою про склад родини від 23.06.2014 року, згідно якої ОСОБА_2 мешкає у вищезазначеній квартирі з 2007 року;

- довідкою КП «ЖКС «Північний» №518 від 13.09.2012 року, згідно якої ОСОБА_6 мешкала та була зареєстрована у вказаній квартирі з 28 серпня 1991 року по день смерті.

На момент смерті ОСОБА_6 належала частка у квартирі, котра розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Вказана квартира була приватизована у спільну сумісну власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на підставі Розпорядження органу приватизації від 31 серпня 1993 року, №21263.

31 серпня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів вищезазначеним особам було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого вказана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності.

12.06.2014 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини. Того ж дня приватним нотаріусом ОСОБА_5 була заведена спадкова справа №8/2014, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, які б підтверджували реєстрації у відповідних реєстраційних службах права власності на частку вищевказаної квартири.

Окрім того, той факт, що ОСОБА_6 за життя не зареєструвала право власності на свою частку квартири, позбавляє позивача та відповідачів в даний час зареєструвати за ними право власності на належні їм частки у цій квартирі.

У зв'язку з вищезазначеним ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду.

Позивач в судове засідання з'явився підтримав позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання з'явились, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не сповістила.

Згідно до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що квартира №138, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, була приватизована у спільну сумісну власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на підставі Розпорядження органу приватизації від 31 серпня 1993 року №21263. (а.с. 11).

31 серпня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів в ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого вказана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16 січня 2012 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного тану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №558. (а.с. 6).

ОСОБА_2 є її єдиною спадкоємицею першої черги, оскільки інших дітей в ОСОБА_6 не було, з чоловіком на момент смерті вона була розлучена, а батьки - померли.

Після смерті ОСОБА_6, позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки вона мешкала разом у квартирі №138, за адресою: АДРЕСА_1.

Цей факт підтверджується:

- довідкою про склад родини від 23.06.2014 року, згідно якої ОСОБА_2 мешкає у вищезазначеній квартирі з 2007 року; (а.с. 9).

- довідкою КП «ЖКС «Північний» №518 від 13.09.2012 року, згідно якої ОСОБА_6 мешкала та була зареєстрована у вказаній квартирі з 28 серпня 1991 року по день смерті. (а.с.10).

12.06.2014 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини. (а.с. 31). Того ж дня приватним нотаріусом ОСОБА_5 була заведена спадкова справа №8/2014, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, які б підтверджували реєстрації у відповідних реєстраційних службах права власності на частку вищевказаної квартири. (а.с. 13).

Позивачка та відповідачі (інші співвласники квартири) звернулись до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію права власності на належні їм частки квартири, однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_7 №14528688 від 18 липня 2014 року, відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки заявлене право спільної сумісної власності має бути зареєстровано за всіма співвласниками такого права. При цьому реєстрація прав за померлими особами не здійснюється згідно діючого законодавства. (а.с. 15).

За відсутності державної реєстрації права власності на частину квартири АДРЕСА_1, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Інших спадкоємців за законом або заповітом після смерті ОСОБА_6 не встановлено.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживаві разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правоустановлюючий документ, але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.

В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред,явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якшо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги ОСОБА_8 підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця державної реєстрації права власності на нерухоме майно, униможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Крім того права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 64, 77, 174, 212-215 ЦПК України суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання пава власності в порядку спадкування за законом та припинення спільної сумісної власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на ? частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа квартири 48,7 кв.м., житлова площа 29,5 кв.м.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа квартири 48,7 кв.м., житлова площа 29,5 кв.м.

Визначити частки співвласників квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа квартири 48,7 кв.м., житлова площа 29,5 кв.м., рівними та встановити, що ОСОБА_2 (з урахуванням часки померлої матері) належить 1/2 частина квартири, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить кожному по 1/4 частині квартири.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя