Справа № 234/898/14-ц
Провадження № 2/234/1240/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2014 року

Краматорський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого судді
Чернобай А.О.,

при секретарі
Плотніковій К.М.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Із позову вбачається, що ухвалою
Барвінківського районного суду
Харківської області закрито
кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Позивач є потерпілою
стороною по даному кримінальному
провадженню. Внаслідок вчиненого
відповідачами злочину позивачу була
спричинена матеріальна шкода у розмірі
8 709 грн. 89 коп., моральна шкода, яка
виразилася в душевних стражданнях і
яку позивач оцінює у 100 000 грн. Позивач
просить стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 100 000 грн.,
матеріальну шкоду у розмірі 8 709 грн. 89
коп., сплату за послуги адвоката у
розмірі 10 000 грн. та судовий збір.

Позивач у судове засідання не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи без її участі, але за участю її
адвоката.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, надав
пояснення, аналогічні викладеним у
позові та додатково пояснив, що правова
допомога у розмірі 10 000 грн. становить
послуги адвоката при розгляді
кримінальної справи та даної цивільної
справи.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала та суду
пояснила, що позивачка є колишньою
дружиною її сина ОСОБА_2 ОСОБА_5 у 2006
році уїхала жити до м. Краматорська, а
сина ОСОБА_6 залишила проживати разом з
нею та батьком дитини - ОСОБА_2 ОСОБА_5
ніякої допомоги дитині не надавала. При
розгляді кримінальної справи вона
писала суду заяву про то, що визнає себе
винною особою у скоєнні злочину,
передбаченому ст.ст. 190 ч. 2, 358 ч. 3, 358 ч. 4
КК України та не проти її звільнення
від кримінальної відповідальності.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
підтримав доводи відповідача ОСОБА_3,
позовні вимоги не визнав та просив
відмовити у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні
вимоги не визнав у повному обсязі,
оскільки позивачем не доведені позовні
вимоги, крім того позивачка згідно
Закону України «Про судовий збір»
звільнена від сплати судового збору,
але сплатила судовий збір при подачі
позову. Витрати на правову допомогу
взагалі не доведені представником
позивача у судовому засіданні. Просить
відмовити у позові у повному обсязі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Вислухавши пояснення сторін,
проаналізувавши в сукупності зібрані в
справі докази, суд вважає, що позов слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, у межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За ст. 128 КПК України від 13.04.2012 № 4651-VI ч.7.
особа, яка не пред'явила цивільного
позову в кримінальному провадженні, а
також особа, цивільний позов якої
залишено без розгляду, має право
пред'явити його в порядку цивільного
судочинства.

За приписами ст. 22,23,1166,1167 ЦК України
особа, якій завдано матеріальної та
моральної шкоди, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1190 ЦК України особи,
спільними діями або бездіяльністю яких
було завдано шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до загального правила,
встановленого ч. 2 ст. 1166 ЦК України,
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Протиправною є поведінка, що не
відповідає вимогам закону або
договору, тягне за собою порушення
майнових прав та інтересів іншої особи
і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв'язок як елемент
цивільного правопорушення виражає
зв'язок протиправної поведінки і шкоди,
що настала, при якому протиправність є
причиною, а шкода - наслідком.

Тобто тягар доказування згідно з
перерахованими нормами розподіляється
таким чином: позивач доказує наявність
шкоди та її розмір, а відповідач -
відсутність його вини у заподіянні
шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
було пред'явлено обвинувачення у
скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою Барвінківського районного
суду Харківської області від 26 грудня
2013 року кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України закрито
на підставі ст. 49 КК України зі спливом
строків притягнення до кримінальної
відповідальності та звільнено від
кримінальної відповідальності ОСОБА_2
та ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст.
358 КК України. Цивільний позов залишено
без розгляду. (а.с. 9 - 10). Зазначена
ухвала набула законної сили.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнено
від кримінальної відповідальності не з
реабілітуючих підстав.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відсутність вини у заподіянні шкоди не
довіли, хоча тягар доказування їх
невинуватості відповідно до
вищезазначених норм закону лежить саме
на відповідачах.

Позивач наявність розміру
матеріальної шкоди обґрунтовує на
підставі листа Державної фінансової
інспекції в Харківській області,
згідно якого загальна сума нарахованої
допомоги за період з 01.01.2007 року по
14.04.2008 року становить 8 709 грн. 89 коп. (а.с.
11-12)

Згідно ж ухвали Барвінківського
районного суду Харківської області від
26 грудня 2013 року відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 заволоділи коштами соціальної
допомоги у розмірі 2679 грн. 82 коп. та 3 521
грн. 71 коп., а всього на загальну суму 6 201
грн. 53 коп.

Таким чином, судом встановлено, що
скоєним відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3
злочином, передбаченим ст. 190 ч. 2 КК
України позивачу ОСОБА_5 заподіяна
матеріальна шкода в сумі 6 201 грн. 53 коп.,
яка відповідно до ст. 1166 ЦК України
підлягає відшкодуванню.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я; 2) у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого
або позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не
пов'язана з розміром цього
відшкодування.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» надано визначення моральної
шкоди, під якою розуміються втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно пункту 3 Постанови визначено, що
відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема,
у моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушення
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» передбачено, що відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні та з чого він при цьому
виходить.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4
розмір відшкодування моральної (
немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалість,
можливість відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин справи. При
цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості. Визначаючи розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, суд повинен наводити в рішенні
відповідні мотиви.

Виходячи із принципу справедливості,
як того вимагає ст. 41 Конвенції про
захист прав людини і основних свобод,
положення ЦК України, з врахуванням
доказів по справі, визначаючи розмір
моральної шкоди, яка підлягає
відшкодування позивачу ОСОБА_5, суд
виходить із тих обставин, що шкода
завдана в результаті кримінального
правопорушення, у вчиненні якого
визнано винними відповідачів по справі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, доведеність наявного
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювачів та
вини останніх в її заподіянні, факту
перенесених моральних страждань з
приводу злочинних дій відповідачів,
постійні з'явлення до органів
досудового слідства та суду, що
вплинуло на фізичний та психологічний
стан позивача, не відшкодування
відповідачем в добровільному порядку
завданої матеріальної шкоди, а тому
суд вважає, що позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди
підлягають до часткового задоволення в
сумі 1000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, в тому числі витрат на правову
допомогу.

Підстави, межі та порядок
відшкодування судових витрат на
правову допомогу, надану в суді як
адвокатом, так і іншим фахівцем у
галузі права, регламентовано у пункті 2
частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89
ЦПК України.

Згідно ч. 2 статті 84 ЦПК України,
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК, судові
витрати на правову допомогу - це
фактично понесені стороною і
документально підтверджені витрати,
пов'язані з наданням цій стороні
правової допомоги адвокатом або іншим
спеціалістом в галузі права підчас
вирішення цивільної справи.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Представництво інтересів та правову
допомогу позивачу у даній цивільній
справі надавав адвокат ОСОБА_1 на
підставі договору про надання правової
допомоги від 01.02.2013 року.

Суду надано довідку № 23/10 від 23.10.2013
року про сплату послуг адвоката у
розмірі 10 000 грн. та квитанцію № 23/10 від
23.10.2013 року на суму 10 000 грн. (а.с. 5, 87)

Позивачем не надано суду акту
виконаних робіт на надання правової
допомоги, в матеріалах справи відсутні
дані про кількість годин, які затратив
для надання правової допомоги адвокат
по даній справі. Для визначення розміру
компенсації витрат на правову допомогу
стороною повинен бути наданий
розрахунок із зазначенням часу, який
був витрачений на виготовлення
документів правового характеру.
Оскільки позивачем даного розрахунку
не було надано, то суд позбавлений
можливості визначити розмір
компенсації за надання правової
допомоги.

З журналу судового засідання
вбачається, що ОСОБА_1 приймав участь як
представник позивача 2 години 30 хвилин
(судове засідання 31.07.2014 року та 29.08.2014
року) (а.с 69, 95 -96), 40 % мінімальної
заробітної плати від 1218 грн. на час
розгляду справи становить 487 грн. 20 коп.
(за 1 годину), тоді 30 хвилини становлять
243 грн. 60 коп., а всього 487,20 х 2 + 243, 60 = 1218
грн.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача про
стягнення витрат на правову допомогу
підлягають частковому задоволенню у
розмірі 1218 грн.

Відповідно до ч.1,3 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» встановлено,
що у 2014 році мінімальна заробітна плата
у місячному розмірі з 1 січня 2014 року
становить 1218 грн.

За подання до суду позовної заяви
майнового характеру судовий збір
дорівнює 1 відсотку ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати (243,60 грн.) та не більше
3 розмірів мінімальної заробітної
плати (3654 грн.)

За подання до суду позовної заяви
немайнового характеру судовий збір
дорівнює 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати - 243,60 грн. (п.п.2 п.1 ч.2
ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином на відповідачів
покладаються судові витрати в сумі 487,20
грн., які відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК
України підлягають стягненню в доход
держави.

Оскільки позивачка ОСОБА_5 відповідно
до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» звільнена від сплати
судового збору при подачі позову про
відшкодування матеріальних збитків,
завданих внаслідок вчинення
кримінального правопорушення, то суд
приходить до переконання, що судовий
збір, який ОСОБА_5 сплатила при подачі
даного позову до суду у розмірі 243 грн. 60
коп. та 243 грн. 60 коп. (а.с. 1, 2) необхідно
повернути на підставі ст. 7 Закону
України «Про судовий збір» .

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 14, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 6201 (шість тисяч двісті
одна) гривня 53 (п'ятдесят три) копійки на
відшкодування матеріальної шкоди, 1000
(одна тисяча) гривен на відшкодування
моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дохід
держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20
копійок в рівних частках по 243 грн. 60
коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 витрати на правову допомогу у
розмірі 1218 грн. в рівних частках по 609
грн. з кожного.

Повернути ОСОБА_5 судовий збір в сумі 243,
60 грн., що зайво сплачений через
Донецьке обласне відділення АТ
«Ощадбанк» за квитанцією № 9 від 28.01.2014
року на розрахунковий рахунок №
0059, отримувач 22030001 Державний
бюджет м. Краматорська Донецької
області, банк отримувача ГУ ДКСУ у
Донецькій області.

Повернути ОСОБА_5 судовий збір в сумі 243,
60 грн., що зайво сплачений через
Донецьке обласне відділення АТ
«Ощадбанк» за квитанцією № 7 від 28.01.2014
року на розрахунковий рахунок №
0059, отримувач 22030001 Державний
бюджет м. Краматорська Донецької
області, банк отримувача ГУ ДКСУ у
Донецькій області.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до Апеляційного суду Донецької
області через Краматорський міський
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

Рішення ухвалене та надруковане в
нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: