АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Головуючий у1-й інстанції - Цимбал І.К.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Саліхова В.В.

НежуриВ.А.

при секретарі
Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Шуліки Аліни
Володимирівни в інтересах Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
15 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк", третя особа - ОСОБА_6, про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок злочину,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 15 липня 2014 року задоволено
частково позовні вимоги ОСОБА_5 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк", третя
особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок злочину.

Суд стягнув з Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" на користь ОСОБА_5 майнову
шкоду у розмірі 766 786 грн. 50 коп.; в
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовив.

Суд стягнув з Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" на користь держави судові
витрати у розмірі 3 654 грн.

Не погодившись з рішенням суду в
частині задоволення позовних вимог,
ПАТ КБ "ПриватБанк" через свого
представника подав апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на неповне
дослідження доказів по справі,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального права
в частині задоволення позову про
стягнення майнової шкоди, що призвело
до постановлення незаконного та
необґрунтованого рішення, просить
рішення суду в цій частині скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі (а.с.80-83).

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовної вимоги про
стягнення моральної шкоди у розмірі 50
000 грн. позивачем не оскаржується, тому
в апеляційному порядку не
перевіряється.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду:
представника відповідача - Передереєва
В.Г., який підтримав подану апеляційну
скаргу та просив суд її задовольнити,
представника позивача - ОСОБА_8, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія приходить
до висновку про те, що апеляційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

11 березня 2009 року та 21 вересня 2010 року
між позивачем і ПАТ КБ "ПриватБанк" було
укладено договори №?SAMD8622 та
№SAMD3074, відповідно до яких ОСОБА_5
розмістив у ПАТ КБ "ПриватБанк"
депозитні вклади на суму 37 147 та 23 300
доларів США.

Відповідно до вказаних договорів, на
внесені позивачем вклади мали
нараховуватись відсотки у розмірі 11%
річних та 6% річних.

Зазначені рахунки було закрито у
листопаді 2010 року без відома позивача,
а грошові кошти на них були відсутні.
Зокрема, з рахунку НОМЕР_1, 22 листопада
2010 року було знято грошову суму у
розмірі 37383 доларів США 62 центи, та з
рахунку НОМЕР_2, 30 листопада 2010 року
було знято грошову суму у розмірі 23 303
доларів США 37 центів.

17 квітня 2012 року прокурором
Святошинського району м. Києва було
порушено кримінальну справу відносно
ОСОБА_6, що на той момент була у трудових
відносинах з відповідачем, за ознаками
злочину, передбаченого ч.5 ст.191, ч.2 ст.358
КК України.

Постановою слідчого прокуратури
Святошинського району м. Києва, ОСОБА_5
визнано потерпілим у даній
кримінальній справі.

Вироком Дніпровського районного суду
м. Києва від 1 жовтня 2013 року ОСОБА_6
визнано винною у вчиненні злочину,
передбаченого ч.5 ст. КК України та ч.1
ст. 358 КК України.

Цивільний позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до
ОСОБА_6, заявлений в рамках
кримінальної справи, задоволено у
розмірі 974 230 грн. 87 коп.

12 березня 2014 року вироком Апеляційного
суду м. Києва вирок Дніпровського
районного суду м. Києва від 1 жовтня 2013
року скасовано в частині призначеного
покарання, та призначено нове
покарання, в решті вирок суду першої
інстанції залишено без змін. Вирок
набрав законної сили.

Вироком суду, що набрав законної сили,
встановлено, що працівник ПАТ КБ
"ПриватБанк" - ОСОБА_6 при виконанні нею
трудових (службових) обов'язків, будучи
операціоністом 1-ї категорії
відділення №23 філії "Розрахунковий
центр" ПАТ КБ "ПриватБанк" та будучи
матеріально-відповідальною особою,
привласнила належні ОСОБА_5 депозитні
вклади у розмірі 60 447 доларів США.

Так, ОСОБА_6 здійснила зняття коштів з
вказаних депозитних рахунків,
підробивши від імені ОСОБА_5 заяви на
видачу готівки та його підпис у касових
чеках про отримання коштів.

Факт підробки підписів ОСОБА_5
підтверджується почеркознавчою
експертизою, яка проводилась у
кримінальній справі.

За встановлених обставин районний суд
прийшов до висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позовних вимог про відшкодування
матеріальної шкоди на суму 78 644 долари
США 77 центів, у тому числі: 60 447 доларів
США - сума депозитних вкладів; 18 197
доларів США 77 центів - відсотки за
депозитними договорами.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для
задоволення позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом проведена неправильна оцінка
доказів та безпідставно, з порушенням
процесуальних норм, надана перевага
одним доказам над іншими та невірно
застосовані до спірних правовідносин
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, не
можуть бути прийняті судом апеляційної
інстанції в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення
враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо наявності правових підстав для
задоволення позовних вимог повно та
послідовно викладені у мотивувальній
частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга представника відповідача не
містить, в ході апеляційного розгляду
представник відповідача, Передереєв
В.Г., також не навів таких обставин.

Посилання відповідача на те, що
відповідно до вироку суду при вчиненні
злочину ОСОБА_6 діяла не на виконання
своїх службових повноважень, а шляхом
злочинного використання доступу до
програмного комплексу Банку під
логіком та паролем спеціаліста
роздрібного обслуговування клієнтів,
тобто поза межами наданих їй
роботодавцем повноважень, є
безпідставними, суперечать фактичним
обставинам справи, правильно
встановленим судом першої інстанції. У
цих посиланнях позивач вдається до
перекручування фактів на свою користь.

Так відповідно до змісту вироку
Дніпровського районного суду м. Києва
від 1 жовтня 2013 року, реалізуючи свій
злочинний умисел, направлений на
заволодіння грошовими коштами ПАТ КБ
"ПриватБанк" касир-операціоніст ОСОБА_6
провела операції на видачу готівкових
коштів через апарат
розрахунково-касових операцій банку.
При цьому, з метою приховування
незаконного зняття з депозитних
рахунків ОСОБА_5 грошових коштів ПАТ КБ
"ПриватБанк" ОСОБА_6 підробила підписи
від імені ОСОБА_5 в заявах про видачу
готівки (а.с.19, 19 зворот).

Отже вироком суду встановлено, що шкода
заподіяна працівником ПАТ КБ
"ПриватБанк" ОСОБА_6 під час виконання
нею своїх трудових (службових)
обов'язків касира-операціоніста.

Посилання відповідача на те, що позовні
вимоги про стягнення процентів за
депозитними договорами не підлягали
задоволенню, оскільки при вирішенні
питання про відшкодування шкоди у
деліктних правовідносинах проценти
стягненню не підлягають, також не
можуть бути прийняті апеляційним судом
виходячи з наступного.

За правилом ч.2 ст. 22 ЦК України, якою
урегульоване питання відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди, збитками є: 1) втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

У даному конкретному випадку, якби
належні позивачу грошові кошти не були
унаслідок злочинних дій
касира-операціоніста Банку зняті з
депозитних рахунків ОСОБА_5 у ПАТ КБ
"ПриватБанк", позивач за час
перебування коштів на депозиті міг би
реально одержати проценти (відсотки) на
свої депозитні вклади відповідно до
умов, передбачених договорами.

Посилання відповідача на те, що при
визначенні розміру процентів районним
судом невірно визначена процентна
ставка, за якою слід проводити
розрахунок, також не можуть бути
прийняті апеляційним судом.

По-перше, позивач не міг вирішувати
питання продовження депозиту у зв'язку
з відсутністю коштів на його рахунках,
які були зняті злочинним шляхом
працівником Банку; по-друге, ці доводи
не підкріплені конкретним розрахунком
на противагу розрахунку, виконаному
позивачем (а.с.9).

Водночас, відповідно до встановленого
ст. 10 ЦПК України принципу змагальності
сторін кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

З огляду на викладене, а також
ураховуючи положення ст. 143 ЦПК України
про те, що суд призначає експертизу за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
доводи апеляційної скарги про те, що
рішення суду в частині визначення
розміру відсотків за вкладами
ґрунтується на припущеннях та
неналежних доказах, не можуть бути
прийняті апеляційним судом.

Інших доводів щодо неправильності
оскаржуваного рішення апеляційна
скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підставдля
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Шуліки Аліни
Володимирівни в інтересах Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 15 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: В.В.
Саліхов

В.А.
Нежура