У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

Остапчука
Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Золотий урожай» про визнання
недійсним наказу та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 27 грудня
2013 року, рішення апеляційного суду
Донецької області від 30 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, просила
поновити пропущений строк звернення до
суду із позовом, визнати недійсним
наказ № 261-13к, виданий 12 березня 2013 року
товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Золотий урожай» (далі - ТОВ «Торговий
дім «Золотий урожай») про встановлення
їй неповного робочого дня, зобов'язати
відповідача виплатити їй допомогу за
листами непрацездатності з 23 травня 2013
року до серпня 2013 року у розмірі 25 744 грн
95 коп., а також відшкодувати моральну
шкоду - 30 000 грн.

Позовні вимоги
обґрунтовано тим, що 29 квітня 2010 року її
було прийнято на посаду торгового
агента ТОВ «Торговий дім «Золотий
урожай», а 12 березня 2012 року переведено
на посаду заступника директора
комерційного департаменту Донецького
направлення ТОВ «Торговий дім «Золотий
урожай».

Наказом ТОВ «Торговий
дім «Золотий урожай» № 261-13к від 12
березня 2013 року її повідомлено про
встановлення з 1 червня 2013 року
неповного робочого дня тривалістю 2
години (початок роботи о 9 год. 00 хв.), а у
разі незгоди із новими умовами праці
попереджено про звільнення на підставі
п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Вона є одинокою матір'ю
неповнолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, вагітною, тому скорочення
тривалості її робочого часу призведе
до зменшення обсягів роботи та
заробітної плати, що заборонено ст. 178
КЗпП України.

Крім того,
оскаржуваний нею наказ є незаконний з
тих підстав, що на підприємстві не
відбулись зміни в організації
виробництва і праці.

Із 23 травня 2013 року
вона не виходила на роботу у зв'язку з
хворобою, що підтверджується листами
непрацездатності. У зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю допомогу
відповідач виплачує їй несвоєчасно та
не у повному обсязі, заборгованість
становить 25 744 грн 95 коп.

Такими діями
відповідача їй завдано моральних
страждань, які вона оцінює в 30 000 грн.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 27 грудня 2013 року в
позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 30 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в
позові з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення судів у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову; зазначає, що
матеріали справи не містять докази про
зміну в організації виробництва і
праці у товаристві.

У запереченнях на касаційну скаргу ТОВ
«Торговий дім «Золотий урожай» просить
залишити ухвалені у справі судові
рішення без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та заперечення на неї, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 29 квітня 2010 року
ОСОБА_3 було прийнято на посаду
торгового агента ТОВ «Торговий дім
«Золотий урожай», а 12 березня 2012 року
переведено на посаду заступника
директора комерційного департаменту
Донецького направлення ТОВ «Торговий
дім «Золотий урожай».

Відповідно до наказу № 261-13к від 12
березня 2013 року ОСОБА_3 встановлено з 1
червня 2013 року неповний робочий день
тривалістю 2 години (початок роботи о 9
год. 00 хв.), попереджено про істотні
зміни умов праці, а у разі незгоди із
новими умовами праці попереджено про
звільнення на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП
України.

Зміст указаного наказу було доведено
до відома ОСОБА_3 25 березня 2013 року, від
його підписання вона відмовилась у
присутності свідків (а.с. 12).

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив із того, що позивач
пропустила строк звернення до суду із
позовом, підстави для його поновлення
відсутні.

Ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, апеляційний суд виходив із
того, що оспорюваний наказ не був
пов'язаний із наявністю у позивача
неповнолітньої дитини чи її
вагітністю, а виданий у зв'язку із
змінами у виробничій діяльності
підприємства; на час видачі наказу
позивач вагітною не була; відповідач
повністю виплатив допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю.

Із висновками апеляційного суду
повністю погодитись не можна з огляду
на таке.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 32 КЗпП України,
у зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці допускається зміна
істотних умов праці при продовженні
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою. Про зміну
істотних умов праці - систем та
розмірів оплати праці, пільг, режиму
роботи, встановлення або скасування
неповного робочого часу, суміщення
професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці. Якщо колишні істотні
умови праці не може бути збережено, а
працівник не згоден на продовження
роботи в нових умовах, то трудовий
договір припиняється за пунктом 6
статті 36 цього Кодексу.

Як роз'яснено у п. 31 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 6
листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів»,
згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України в межах
спеціальності, кваліфікації і посади,
обумовленої трудовим договором, зміна
істотних умов праці: систем і розмірів
оплати, пільг, режиму роботи,
встановлення або скасування неповного
робочого часу, суміщення професій,
зміни розрядів і найменування посад та
інших - допускається за умови, що це
викликано змінами в організації
виробництва і праці та що про ці зміни
працівник був повідомлений не пізніше
ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді
трудового спору буде встановлено, що
зміна істотних умов трудового договору
проведена не у зв'язку зі зміною в
організації виробництва і праці на
підприємстві, в установі, організації,
то така зміна з урахуванням конкретних
обставин може бути визнана судом
неправомірною з покладенням на
власника або уповноважений ним орган
обов'язку поновити працівникові
попередні умови праці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст. ст. 303, 316 ЦПК України
апеляційний суд зобов'язаний надати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги. Недотримання вказаних вимог є
порушенням ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
щодо справедливого судового розгляду в
частині мотивування судового рішення
судом, який має право на дослідження
нових доказів і переоцінку доказів.

У порушення ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК
України апеляційний суд не мотивував
належним чином свого висновку у
частині відмови в позові щодо
незаконності оспорюваного наказу з тих
підстав, що зміни в організації
виробництва і праці у товаристві не
відбулися.

Дійшовши висновку про те, що у позивача
змінювалися умови праці, апеляційний
суд не з'ясував та не мотивував, чи
відбулися зміни в організації
виробництва і праці у товаристві, що
стало підставою для зміни істотних
умов праці позивача, не зазначив, якими
доказами підтверджуються такі
обставини.

Вирішення позову в частині
відшкодування моральної шкоди
залежить від вирішення позовної вимоги
про визнання наказу незаконним.

З огляду на допущені апеляційним судом
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин справи, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із направленням справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 30 січня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
апеляційного суду Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко