АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/967/14
Головуючий 1 інстанції: Глібко
Справа №1-в/644/208/14
Доповідач: Задніпровський О.О.
УХВАЛА

Іменем України

26 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з кримінальних справ
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді
-Задніпровського О.О.,

суддів -Люшні А.І., Гук
В.В.,

при секретарі -Євглевській
В.В.,

за участю прокурора -Гандзя М.О.,

потерпілої -ОСОБА_1,

представника -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
кримінальне провадження за
апеляційними скаргами потерпілої
ОСОБА_1 та представника зацікавленої
особи ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на ухвалу
Орджонікідзевського районного суду
міста Харкова від 16 червня 2014 року,

встановив:

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду міста Харкова від 16 червня 2014 року
у визнанні мирової угоди укладеною між
потерпілою ОСОБА_1 та засудженим ОСОБА_3
- відмовлено.

В апеляційних скаргах потерпіла ОСОБА_1
та представник зацікавленої особи
ОСОБА_2 просили ухвалу
Орджонікідзевського районного суду
міста Харкова скасувати та постановити
нову ухвалу щодо затвердження мирової
угоди. В обґрунтування своїх вимог
апелянти зазначили, що відмовляючи у
задоволенні заяви про затвердження
мирової угоди суд першої інстанції
обмежився вказівками на недоліки
мирової угоди, про те сторони по справі
до суду не викликались, пояснень по
суті не надавали, чим обмежили їх право
на уточнення змісту угоди.

Заслухавши доповідь судді, потерпілу
ОСОБА_1, представника зацікавленої
особи ОСОБА_2, які підтримали
апеляційні скарги, прокурора, що
заперечував проти задоволення
апеляцій, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши доводи апеляцій, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_3 був
засуджений вироком
Орджонікідзевського районного суду
міста Харкова від 23.10.2006 року за ч.1 ст.115
КК України до 10 років позбавлення волі.
Даним вироком постановлено стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у рахунок
відшкодування моральної шкоди суму у
розмірі 50.000 гривень.

20.05.2014 року до Орджонікідзевського
районного суду міста Харкова
звернулась потерпіла ОСОБА_1 із заявою,
в якій просила суд затвердити мирову
угоду, укладену між нею та засудженим
(боржником) ОСОБА_3

Відповідно до положень ст.372 ЦПК
України мирова угода, укладена між
сторонами, або відмова стягувача від
примусового виконання в процесі
виконання рішення подається в
письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.
Суд має право перевірити і не визнати
мирову угоду або не прийняти відмови
стягувача від примусового виконання,
якщо це не суперечить закону або
порушує права чи свободи інших осіб.

Відповідно до листа відділу державної
виконавчої служби Орджонікідзевського
району міста Харкова №3132 від 02.06.2014
року вбачається, що 01.10.2010 року на
виконання до Орджонікідзевського ВДВС
ХМУЮ надійшов виконавчий лист №1-798,
виданий 07.05.2007 року Орджонікідзевським
районним судом міста Харкова про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
50.000 гривень. Станом на 02.06.2014 року
Орджонікідзевським ВДВС ХМУЮ по
виконавчому провадженню 2170861 стягнень
не проводилось. На даний час призначено
експертизу суб'єкта оціночної
діяльності для проведення оцінки
арештованого майна, що належить
боржнику, в подальшому арештоване
майно буде передано на реалізацію.

Перевіривши зміст угоди, як то
зазначено в ст.372 ЦПК України, суд
першої інстанції виявив, що в п.4 тексту
угоди зазначено що сума вказана в п.1
буде виплачуватися з 01.07.2014 року по
одній тисячі гривень, платежами станом
на 5 число. При цьому, сторонами взагалі
не обумовлено до якого часу (року та
числа) сторони мають намір сплатити всю
суму, що підлягає виплаті. Крім того, в
п.6 сторонами обумовлено виплати
процентів, у разі порушення строків
виплати, але даний процент, який
вказаний в угоді не відповідає вимогам
діючого законодавства. Також, як
вбачається із тексту договору п. 5,
угоду, щодо виконання забезпечує
поручитель ОСОБА_2, яка і підписала
взагалі весь договір, замість ОСОБА_3,
при цьому із тексту угоди взагалі не
зрозуміло в зв'язку із чим вона
виступила поручителем від імені
боржника, жодний документ, який би
наділив її повноваженнями виступати не
тільки поручителем, а і повноважною
особою з правом підписання угод суду не
надано, в тексті договору такі дані
відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
невизнання мирової угоди оскільки
сторони можуть домовитися про мирову
угоду, тільки в рамках діючого
законодавства і при цьому умови
договору не повинні порушувати права
та інтереси громадян.

Що стосується посилань апелянтів на те,
що вони не були викликані в судове
засідання і були позбавлені можливості
дати пояснення, то вони є
безпідставними, оскільки згідно
журналу судового засідання заявник
ОСОБА_1 була присутньою та давала
пояснення.

Керуючись ст.ст.404, 405,407 КПК України,
ст.372 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалив:

Ухвалу Орджонікідзевського районного
суду міста Харкова від 16 червня 2014 року
про відмову у визнанні мирової угоди
укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 20
травня 2014 року залишити без змін, а
апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_1 та
представника зацікавленої особи
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 - без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня її
проголошення, а засудженим ОСОБА_3, який
знаходиться в містах позбавлення волі,
- в той же строк з дня вручення йому
копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: