Справа № 456/78/14-ц
Провадження № 2/456/523/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого: судді Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Дяк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Стрию справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Стрийської міської ради, третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на ? частину житлового будинку та господарських споруд та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_5 про визнання права власності на ?? частину житлового будинку та господарських споруд, -

встановив:

Позивачі за первинним позовом, уточнивши позовні вимоги, звернулися до суду з позовом до Стрийської міської ради, третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на ? частину житлового будинку та господарських споруд. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що позивачі в 1985 році поселились в житловий будинок АДРЕСА_1, який станом на 1985 рік належав ОСОБА_6. В даний будинок позивачі поселилися на прохання ОСОБА_6, оскільки після смерті її чоловіка ОСОБА_6 залишилась одинокою і не бажала проживати в будинку одна. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, а позивачі разом з донькою залишилися проживати в житловому будинку АДРЕСА_1, де проживають і на даний час, оскільки іншого житла у них ніколи не було і не має. Таким чином в зазначеному вище будинку №21 позивачі прожили понад 28 років, а після смерті власниці ОСОБА_6 - 12 років, що було встановлено судом, в цивільній справі №2о-1/10 від 15.10.2010р. З ІНФОРМАЦІЯ_1., після смерті ОСОБА_6, і по даний час тягар утримання будинку лежав виключно на позивачах, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг за період з 2001 по даний час. На даний час, позивачі в будинку АДРЕСА_1 не зареєстровані.

Позивачі в судове засідання не з'явились та не повідомили суд про причини своєї неявки, однак подали до суду заяву згідно якої просять розгляд справи проводити за їхньої відсутності та позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача Стрийської міської ради в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Третя особа, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_5, про визнання права власності на ? житлового будинку та господарських споруд. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в 1952 році ОСОБА_7, та ОСОБА_6, досягнувши згоди з її матір'ю ОСОБА_8, прийняли її у 8-ми річному віці на правах своєї дочки в свою сім'ю та перевезли її на місце свого проживання в м. Стрий. З 1952-1953р.р. батьки - подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розпочали будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1, яке велось понад 10 років. Проживаючи на правах дочки та члена сім'ї з подружжям ОСОБА_7, позивач, за зустрічним позовом, активно допомагала в цьому будівництві, виконувала різні посильні роботи та готувала їсти майстрам, прибирала житло. В школі та військкоматі, де батько ОСОБА_7, перебував на обліку, позивач, була записана його дочкою, а він та його дружина її батьками-опікунами, що підтверджується записом у військовому квитку ОСОБА_7, та в шкільних документах, де він та його дружина записані батьками позивача. Після одруження позивача в 1967 році, вона з чоловіком ОСОБА_9, продовжували проживати з подружжям ОСОБА_7, як члени їхньої сім'ї. Ще до одруження позивач постійно працювала після закінчення школи, та зароблені гроші витрачала на потреби їхньої сім'ї, потреби якої забезпечувались зарплатами ОСОБА_7 та позивача. Оскільки не було господарської будівлі до будинку ОСОБА_7, то вона з чоловіком та з участю ОСОБА_7 побудували літню кухню та гараж, які за її заявою були узаконені Стрийською міською радою на власника будинку ОСОБА_6 Після смерті ОСОБА_7, позивач, як і раніше, постійно підтримувала тісні сімейні зв'язки з ОСОБА_6, яку постійно називала матір'ю та яка мала мізерну пенсію по втраті годувальника і тому позивач своїми коштами забезпечувала їй нормальні умови життя і це позивач здійснювала аж до її смерті та проживала з нею як член сім'ї. Позивач своїми коштами повністю здійснила поховання померлих ОСОБА_7, та ОСОБА_6., з своїм чоловіком встановила на їхній могилі надгробний пам'ятник. Факт сімейних відносин з ОСОБА_7, та ОСОБА_6, підтверджується видачею позивачу ОСОБА_6, 18.08.2001 року нотаріально посвідченою довіреністю на повне володіння, користування та розпорядження належним ОСОБА_6,, майном, в тому числі житловим будинком та господарськими спорудами. Відповідно до цієї довіреності позивач здійснювала від імені ОСОБА_6, узаконення літньої кухні та гаражу і проводила оплати всіх комунальних послуг. Тому вважає, що з 1952 року і до смерті ОСОБА_6 являється їхньою дочкою та набула право на спадкування їхнього майна.

В судове засідання ОСОБА_4, не з'явилась, однак подала до суду заяву згідно якої просить справу слухати за її відсутності та позовні вимоги задоволити.

Третя особа ОСОБА_5, в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до ст.. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, та позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4, про визнання права власності на ? частки житлового будинку та господарських споруд, що по АДРЕСА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно п. 13 постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Згідно п.п. 9, 10 Постанови, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається(частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є частина друга статті 344 ЦК України.

Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК України).

При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором.

П. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд міг не раніше 1 січня 2011 року .

Як встановлено в судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про смерть видане відділом реєстрації актів громадянського стану Стрийського міського управління юстиції Львівської області від 25 серпня 2001 року серії НОМЕР_1. На день смерті ОСОБА_6 належав житловий будинок із належними до нього господарськими спорудами, який вона успадкувала після смерті свого чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року про що свідчить свідоцтво про смерть видане Стрийським міським відділом ЗАГСу від 12.11.1980р. серії НОМЕР_2.

З моменту смерті ОСОБА_6 по теперішній час в спірному будинку мешкають ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_4, про що не заперечується сторонами по справі та доводиться Актом від 20.05.2011р., що позивачі по справі дійсно проживають у спірному будинковолодінні. Відповідач по справі, Стрийська міська рада в період з ІНФОРМАЦІЯ_1., тобто з часу смерті власника будинку ОСОБА_6, по даний час не скористалася своїм правом, щодо визнання спадщини відумерлою, що свідчить про фактичне визнання права власності за сторонами по справі, які фактично користуються та володіють спірним майном.

Крім того, згідно рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 14.04.2011р. залишено без змін рішення Стрийського міськрайонного суду від 15.10.2010р. в частині визнання недійсними свідоцтва про право власності в порядку спадкування по закону від 16.07.2002р., яке видано ОСОБА_4, а також рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради №328 від 17.10.2002р. "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам", щодо виключення з додатку №1 до вказаного рішення ОСОБА_4 і дана ухвала ніким не оскаржена, що свідчить про право на спірне будинковолодіння за всіма сторонами по справі.

Первинні позивачі по даний час сплачують комунальні послуги за проживання в спірному будинковолодінні, що доводиться квитанціями, долученими до матеріалів справи.

Право власності ні за ким не визнане на сьогоднішній час, що не позбавляє права позивача за первинним та зустрічним позовами визнати за ними право власності в порядку набувальної давності, так як вони відкрито та безперервно володіють та користуються житловим будинком з господарськими спорудами, що по АДРЕСА_1 більше десяти років, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 58 - 61, 154, 197, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст..15, 16, 392 ЦК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Стрийської міської ради, третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на ? частину житлового будинку та господарських споруд та позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_5 про визнання права власності на ? частину житлового будинку та господарських споруд задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку та господарських споруд, що по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину житлового будинку та господарських споруд, що по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Р. Т. Шрамко