Ухвала

іменем україни

03 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Євтушенко О.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення додаткових витрат на дитину,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 24 березня 2014
року та рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 14 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом, у якому просила
стягнути з ОСОБА_4 на її користь
додаткові витрати на доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 10 335 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала
тим, що з 25 листопада 1995 року до 19 лютого
2013 року перебувала у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем, від якого мають
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 30
травня 2012 року з відповідача на її
користь стягнуто аліменти в розмірі 1/4
частки усіх видів заробітку (доходу),
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
щомісячно на утримання доньки ОСОБА_5
до досягнення нею повноліття.

Вказувала, що відповідач не виконує
свого обов'язку щодо утримання доньки,
жодного разу не сплатив аліменти,
визначені рішенням суду.

Крім того, вона понесла додаткові
витрати, зокрема, сплатила за навчання
доньки у Львівському національному
медичному університеті ім.
Данила Галицького за чотири семестри у
розмірі 20 100 гривень та за проживання в
гуртожитку за три місяці 570 гривень.

Посилаючись на те, що одноосібно
сплачувати такі великі суми на
навчання та проживання доньки вона
немає можливості, просила половину
вказаних витрат стягнути з
відповідача, як батька, відповідно до
ст. 185 СК України.

Рішенням Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 24
березня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
додаткові витрати на доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3 000 грн.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 14 липня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 24 березня 2014
року та рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 14 липня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення,
посилаючись на порушення цим судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги
і стягуючи з відповідача на користь
позивача додаткові витрати у розмірі 3
000 грн, суд першої інстанції виходив з
наявності у ОСОБА_3 потреби у
матеріальній допомозі у зв'язку із
навчанням в університеті доньки.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове про відмову в позові, виходив із
неправильно обраного позивачем
способу захисту порушеного права,
вважаючи, що навчання у ВУЗі і здобуття
професії не можна віднести до розвитку
здібностей дитини, а за встановлених
обставин позивачка вправі лише
порушувати питання про збільшення
розміру аліментів.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитися не можна.

Під час розгляду справи судами
встановлено що сторони з
25 листопада 1995 року до 19 лютого 2013
року перебували у зареєстрованому
шлюбі, який було розірвано за рішенням
суду.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у подружжя народилась
донька ОСОБА_5, яка з 01 вересня 2013 року
навчається у Львівському
національному медичному університеті
на контрактній формі навчання.

Рішенням Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 30
травня 2012 року з ОСОБА_4 стягнуто
аліменти в розмірі 1/4 частки
усіх видів заробітку (доходу), але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно на
користь ОСОБА_3 на доньку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
повноліття.

Згідно з довідкою ВДВС Нетішинського
міського управління юстиції в 01
березня 2014 року за ОСОБА_4 рахується
заборгованість з аліментів за період
з 16 травня 2012 року до 01 березня 2014 року в
сумі 7 740,51 грн.

Відповідно до довідки Львівського
національного медичного університету
ім. Данила Галицького від 21 листопада
2013 року № 903, договору від 15 серпня 2013
року № С200/13 ОСОБА_5 є студентом
1 курсу, термін навчання - з 01 вересня
2013 року до 30 червня 2018 року, загальна
вартість навчання становить 100 500 грн,
ОСОБА_3, замовник навчання ОСОБА_5,
повинна вносити плату по 5 025 грн до 15
липня, до 01 жовтня, до 01 лютого, до 01
травня щорічно (посеместрово).

Згідно з квитанціями від 22 листопада 2013
року та від 31 січня 2014 року
ОСОБА_3 сплатила 10 050 грн за навчання та
570 грн за проживання доньки в
гуртожитку.

Згідно з довідками Державного закладу
«Спеціалізована медико-санітарна
частина № 4 МОЗ України» від 20 березня
2014 року № 155, № 156 дохід ОСОБА_4 за 2012 рік
становить 4 573,10 грн, за 2013 рік - 3 919,31 грн.

Відповідно до ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Таким чином, участь у додаткових
витратах на дитину є не правом, а
обов'язком батька (матері) незалежно
від сплати ним (нею) аліментів, і закон
не передбачає можливості повного
звільнення особи від участі в таких
витратах, а обставини, що мають істотне
значення, враховуються лише при
визначенні судом розміру участі одного
з батьків у додаткових витратах на
дитину в разі спору.

Оцінка доказів, чи є обставини
істотними, не входить до компетенції
суду касаційної інстанції у розумінні
ч. 1 ст. 335 ЦПК України.

Вирішуючи спір та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог про
стягнення додаткових витрат на дитину,
суд апеляційної інстанції на зазначені
положення закону уваги не звернув, у
достатньому обсязі не визначився з
характером спірних правовідносин, не
взяв до уваги надані позивачкою докази
на підтвердження своїх вимог про
стягнення додаткових витрат на доньку,
зробив помилковий висновок про те, що
платне навчання не є додатковими
витратами, та безпідставно звільнив
відповідача від обов'язку участі у них.

Обґрунтовано встановивши наявність у
ОСОБА_3 потреби у матеріальній допомозі
у зв'язку з навчанням доньки в
університеті та вказавши на обов'язок
відповідача приймати участь в
утриманні останньої, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про часткове задоволення
позову.

Оскільки суд апеляційної інстанції
безпідставно скасував законне й
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню із
залишенням в силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 14 липня
2014 року скасувати.

Рішення Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 24
березня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

Ю.Г. Іваненко