Номер провадження: 22-ц/785/6442/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненко В.І., Цюри
Т.В.

за участю секретаря - Орлової С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
апеляційними скаргами представника
відділу освіти та у справах сім`ї,
молоді і спорту Саратської районної
державної адміністрації Одеської
області - Левадної Марини Василівни та
директора Комунального закладу
«Саратський міжшкільний
навчально-виробничий комбінат» -
Гайдук Наталії Олексіївни на рішення
Саратського районного суду Одеської
області від 07 травня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
Комунального закладу «Саратський
міжшкільний навчально-виробничий
комбінат», відділу освіти та у справах
сім`ї, молоді і спорту Саратської
районної державної адміністрації
Одеської області про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
Саратського районного суду Одеської
області з позовом до КЗ «Саратський
міжшкільний навчально-виробничий
комбінат», відділу освіти та у справах
сім`ї, молоді і спорту Саратської
районної державної адміністрації
Одеської області про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
посилаючись на те, що з 03 липня 2012 року
він працював у цьому закладі на посаді
майстра виробничого навчання з профілю
«Тракторна справа». 06 січня 2014 року
його звільнили з роботи у зв'язку із
скороченням штатної чисельності за п. 1
ст. 40 КЗпП України.

Своє звільнення позивач вважає
незаконним, оскільки відповідно до
ч.ч.1,2 ст. 42 КЗпП України він мав
переважне право на залишення на роботі,
тому що він має відповідний освітній
рівень і продуктивність його праці є
більшою, ніж продуктивність праці
інших працівників, що займають
аналогічні посади в закладі і під
скорочення не попали; він довше працює
в даному закладі, ніж деякі працівники
та має двох малолітніх дітей.

Крім того, в порушення ст. 43 КЗпП
України його було звільнено без
попередньої згоди профспілкового
комітету, членом якого він являється.

На день пред'явлення позову до суду він
перебував у вимушеному прогулі з 06
січня 2014 року по 21 січня 2014 року і за цей
час відповідач зобов'язаний виплатити
на його користь заробітну плату в сумі
824 грн.

Посилаючись на ці обставини, позивач
просив поновити його на роботі у КЗ
"Саратський міжшкільний
навчально-виробничий комбінат" на
посаді майстра виробничого навчання,
стягнути з роботодавця середній
заробіток за час вимушеного прогулу
у сумі 824 гривні та судові витрати.
Допустити негайне виконання рішення
суду в частині поновлення його на
роботі і стягнення заробітної плати.

За заявою позивача ухвалою Саратського
районного суду Одеської області від 10
лютого 2014 року відділ освіти
Саратської районної державної
адміністрації Одеської області було
залучено до участі у даній цивільній
справі в якості співвідповідача.

Рішенням Саратського районного суду
Одеської області від 07 травня 2014 року
позовні вимоги задоволено, поновлено
ОСОБА_4 на роботі на посаді майстра
виробничого навчання Комунального
закладу «Саратський міжшкільний
навчально-виробничий комбінат»;
стягнуто з відділу освіти та у справах
сім'ї, молоді і спорту Саратської
районної державної адміністрації
Одеської області на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у сумі 1714,86 грн.; стягнуто з
відділу освіти та у справах сім'ї,
молоді і спорту Саратської районної
державної адміністрації Одеської
області судовий збір на користь
держави в сумі 365,40 грн. Рішення в
частині поновлення ОСОБА_4 на роботі
підлягає негайному виконанню.

Вважаючи рішення суду незаконним
представник відділу освіти та у
справах сім`ї, молоді і спорту
Саратської районної державної
адміністрації Одеської області -
Левадна М.В. та директор КЗ «Саратський
міжшкільний навчально-виробничий
комбінат» - Гайдук Н.О. звернулися до
апеляційного суду з апеляційними
скаргами в яких просили скасувати
рішення Саратського районного суду
Одеської області від 07 травня 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі вивчивши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційних
скарг, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційні скарги відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 суд
обґрунтовано дійшов зазначеного
висновку.

Судом встановлено, що КЗ «Саратський
МНВК» є юридичною особою з самостійним
балансом та розрахунковим рахунком.
Призначення працівників на роботу
здійснюється відповідно до статуту за
поданням директора закладу районним
відділом освіти.

Наказом № 165 від 28 вересня 2012 року
позивач прийнятий на посаду майстра
виробничого навчання КЗ «Саратський
МНВК» з 30 вересня 2012 року.

Наказом відділу освіти Саратської
районної державної адміністрації № 382
від 04 листопада 2013 року КЗ «Саратський
МНВК» рекомендовано внести зміни до
штатного розпису, скоротити одну
штатну одиницю майстра виробничого
навчання з 04 січня 2014 року, про що
позивача попереджено письмово 04
листопада 2013 року.

18 листопада 2013 року Міністерство
освіти і науки України продовжило
ліцензію КЗ «Саратський МНВК» до 2016
року на право підготовки професії
тракториста - машиніста
сільгоспвиробництва.

Незважаючи на викладене, наказом № 1
від 03 січня 2014 року відділу освіти
Саратської РДА позивача було звільнено
з займаної посади майстра за п. 1 ст. 40
КЗпП України у зв'язку з скороченням
штатної чисельності.

Відповідно до ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк може бути
розірваний власником лише у випадках
змін в організації виробництва та
скорочення чисельності чи штату
працівників. Звільнення з підстав п. 1, 2
і 6 зазначеної статті допускається,
якщо неможливо перевести працівника за
його згодою на іншу роботу.

Ст. 42 КЗпП України передбачено
переважне право на залишення на роботі
працівників з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах перевага в залишенні
на роботі надається сімейним за
наявності дітей, особам у сім`ях яких
немає інших працівників з заробітком,
та особам з найбільш тривалим
безперервним стажем.

Судом в повному обсязі досліджено
високу професійну підготовку позивача,
стаж роботи, наявність на утриманні
двох малолітніх дітей, які
відповідачами не прийняті до уваги при
вирішенні питання про звільнення
позивача.

Судом обґрунтовано з'ясовано, що
позивача звільнено з посади без згоди
профспілкового комітету чим
відповідачами порушено вимоги ст. 43
КЗпП України та умови колективного
договору.

Викладені обставини судом з'ясовано
повно, висновок суду щодо порушення
відповідачами норм трудового
законодавства ґрунтується на
досліджених судом доказах та
підтверджує незаконність звільнення
позивача, порушення його трудових прав.

Суд при захисті порушених прав
позивача обґрунтовано посилався на
вимоги ст. 235 КЗпП України, відповідно
до якої у разі незаконного звільнення
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір та вирішено
питання про виплату середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Судом на підставі належних доказів
визначено суми середнього заробітку за
час вимушеного прогулу які підлягають
стягненню на користь позивача з
відповідача.

Посилання апелянта КЗ «Саратський
МНВК» на неповне з'ясування судом
професійних якостей позивача,
неналежну оцінку обставин розгляду
матеріалів органів профспілки, неповне
з'ясування обставин сімейного стану як
на підставу для скасування
оскаржуваного рішення суду на думку
колегії суддів є необґрунтованим.

Вимоги апелянта - відділу освіти
Саратської РДА щодо неправильної
оцінки судом доказів, незаконного
звільнення позивача з посиланням на
неправильність розрахунків
відшкодування, достатності доказів
матеріалів профспілки для прийняття
рішення про звільнення позивача,
неналежної оцінки показів свідків щодо
досліджуваних обставин є
необґрунтованими, оскільки судом їм
дана правильна оцінка.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини у
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Інші доводи апеляційних скарг не є
істотними і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника
відділу освіти та у справах сім`ї,
молоді і спорту Саратської районної
державної адміністрації Одеської
області - Левадної Марини Василівни та
директора Комунального закладу
«Саратський міжшкільний
навчально-виробничий комбінат» -
Гайдук Наталії Олексіївни - відхилити.

Рішення Саратського районного суду
Одеської області від 07 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий
П.М. Черевко

Судді:
В.І. Сватаненко

Т.В. Цюра