АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/5298/2014
інстанції: Мельник А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк",
третя особа: товариство з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк", про встановлення
відсутності права вимоги у
зобов'язанні за кредитним договором, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
12 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 30 червня 2010 року
між ТОВ "Український промисловий банк",
АТ "Дельта Банк" та Національним банком
України був укладений договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ "Український
промисловий банк" на користь АТ "Дельта
Банк". На його думку, відступлення
первісним кредитором ТОВ "Укрпромбанк"
на користь АТ "Дельта Банк" права вимоги
за кредитним договором № 80 від 19
березня 2007 року є незаконним, оскільки
ані ТОВ "Український промисловий банк",
ані АТ "Дельта Банк" не повідомили його
про передачу відповідних прав вимоги
протягом п'яти робочих днів з дати
укладення договору. Крім того, АТ
"Дельта Банк" не було надано належних
доказів передачі (відступлення) йому
права вимоги за кредитним договором.

Посилаючись на викладене, позивач
просив визнати відсутнім у АТ "Дельта
Банк" права вимоги у зобов'язанні за
кредитним договором № 80 від 19 березня
2007 року, укладеним між ТОВ "Український
промисловий банк" та ОСОБА_1, на
підставі договору про передачу активів
та кредитних зобов'язань Укрпромбанку
на користь Дельта Банку від 30 червня 2010
року, укладеного між ТОВ "Укрпромбанк",
АТ "Дельта Банк" та Національним Банком
України.

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 12 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Представник АТ "Дельта Банк" - Русскіна
О.В. в суді апеляційної інстанції
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, вважала, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення в цій
частині, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 19 березня 2007 року
між ТОВ "Укрпромбанк" та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № 80 та
додатковий договір до нього,
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредит на споживчі цілі у
розмірі 10900 доларів США зі сплатою 13,8%
річних за весь час фактичного
користування кредитом на строк до 18
березня 2010 року.

30 червня 2010 року між ТОВ "Укрпромбанк",
АТ "Дельта Банк" на Національним банком
України укладено договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань ТОВ
"Укрпромбанк" на користь АТ "Дельта
Банк" в порядку, обсязі та на умовах
визначених кредитним договором.

ОСОБА_1 умови кредитного договору
належним чином не виконував, у зв'язку з
чим АТ "Дельта Банк" звернулось до суду
з позовом про стягнення з нього
кредитної заборгованості. При цьому,
звертаючись до суду з указаним позовом,
позивач указував на те, що за договором
про передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ "Укрпромбанк" на
користь АТ "Дельта Банк" до фактора
перейшли права вимоги, які входять до
складу активів кліента - кредитні та
забезпечувальні договори (договори
застави (іпотеки), поруки), укладені
Укрпромбанком із боржниками, права
вимоги за якими передані у заставу
Національному банку України і
забезпечують виконання Укрпромбанком
кредитних зобов'язань перед
Національним банком України, зокрема і
щодо права вимоги до ОСОБА_1 за
кредитним договором № 80 від 19 березня
2007 року.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду міста Дніпропетровська від 9
жовтня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду міста Києва
від 25 квітня 2013 року, позов АТ "Дельта
Банк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь АТ "Дельта Банк" заборгованість
за кредитним договором № 80 від 19
березня 2007 року в розмірі 46210 грн. 15 коп.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України обов'язком
позичальника за кредитним договором, є
зокрема, порушення кредиту та сплата
відсотків за користування ним.

Відповідно до ст. 629, 638 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги),
згідно зі ст. 514 вказаного Кодексу до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав.

Таким чином, до АТ "Дельта Банк"
перейшли всі права ТОВ "Укрпромбанк"
щодо права вимоги до ОСОБА_1 за
кредитним договором № 80 від 19 березня
2007 року.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір,
дійшов правильного висновку про те, що
наведені обставини були установлені,
зокрема і під час розгляду справи за
позовом АТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення кредитної заборгованості, а
в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Доводи скаржника про те, що ані
Жовтневий районний суд міста
Дніпропетровська, ані Апеляцийний суд
Дніпропетровської області не
досліджували договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань є
надуманними та такими, що підлягають
відхиленню.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи (про незаконне відступлення
права вимоги за кредитним договором;
неповідомлення боржника про
відступлення права вимоги) з
урахуванням вищевикладеного не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 12 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач