Справа № 462/7505/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 грудня 2014 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житлом,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_3 і ОСОБА_4, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги вона мотивує тим, що зазначена квартира належить їй та її сину ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності. Довіреністю від 06.08.2012 року ОСОБА_5 надав їй право розпоряджатись спільним майном. Відповідно до довідки ЛКП «Скнилівок» від 15.10.2014 року у спірній квартирі зареєстровані її син - ОСОБА_5 та відповідачі - його колишня дружина ОСОБА_3, яка не проживає в ній з грудня 2010 року, та його син ОСОБА_4, який не проживає там з липня 2005 року. Відповідачі обов'язків по утриманні вказаної квартири та оплаті комунальних послуг не несуть. Зазначила, що реєстрація відповідачів в даній квартирі порушує її права, як власника, володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою. Вважає, що оскільки відповідачі були відсутні у спірній квартирі по понад один рік, то відповідно до ст.405 ЦК України втратили право на користування такою.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, та доповнив, що відповідачі не проживають у спірній квартирі понад один рік, тому відповідно до ст.405 ЦК України втратили право на користування такою. Будь-які перешкоди у користуванні спірною квартирою їм ніхто і ніколи не чинив. Просить позов задовольнити.

Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, що стверджується оголошенням, опублікованим в газеті «Високий замок», яке знаходиться в матеріалах справи, в судове засідання повторно не з'явилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, причин неявки суду не повідомили.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (ч. 1, ч. 3 ст. 402 ЦК України).

Сервітутне правовідношення виникає в силу закону згідно з ч.1 ст.402 Цивільного кодексу України за наявності факту проживання особи разом із власником обтяженого сервітутом житла та спільне з ним користування цим житлом. У ЦК України право членів сім'ї власника житла на

користування ним визнається сервітутним правом. Це право є особистим сервітутом, оскільки виникає в інтересах певної особи - члена сім'ї власника житла. Таким чином, суб'єктами даного сервітутного правовідношення є, з одного боку, власник житла, а з іншого - член його сім'ї. Згідно з положеннями ЖК України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України). Об'єктом цього сервітуту є право обмеженого користування частиною житлового приміщення, визначеною власником житла.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_2 і її сину ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № 03912-3 від 23.02.1996 року (а.с.3).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї, виданої ЛКП «Скнилівок» № 1892 від 15.10.2014 року, в квартирі по АДРЕСА_1 зареєстровано троє осіб: ОСОБА_5, його колишня дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 (а.с.6).

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з грудня 2010 року, а її син ОСОБА_4 з липня 2005 року та по даний час у вказаній квартирі не проживають. Наведене стверджується поясненнями представника позивача, свідків - сусідів ОСОБА_6 і ОСОБА_7, а також актами ЛКП «Скнилівок» від 16.04.2014 року та 15.10.2014 року (а.с.7, 8).

Судом також безспірно встановлений той факт, що відповідачам ніхто і ніколи не чинив перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням, однак, такі не користуються ним та не приймають участі в утриманні такого протягом вказаного періоду часу.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_1 і не проживають в цьому житлі понад один рік, в судовому засіданні не встановлено поважності причин їх відсутності чи наявність домовленості між ними і власниками житла щодо порядку користування квартирою, тому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід визнати такими, що втратили право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст.156 Житлового кодексу України, ст.ст. 401, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.