АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6388/14
Головуючий І інстанції -
Справа №639/5174/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Довгаль А.П.,
Бездітко В.М.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою відділу
освіти Харківської районної державної
адміністрації Харківської області в
особі представника Ольховського Петра
Івановича на рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 24 лютого
2014 року за позовом ОСОБА_4 до Відділу
освіти Харківської районної державної
адміністрації Харківської області,
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області, треті особи: начальник відділу
освіти Харківської районної державної
адміністрації Харківської області
Бабельчук Олена Іванівна, в.о.
завідувача Пісочинського дошкільного
навчального закладу (ясла-садок)
«Теремок» Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області Ветренко Марина Юріївна про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу і моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_4. звернулася до
суду з позовом, в якому після його
уточнення просила визнати незаконними
і скасувати накази про її звільнення з
посади завідувача Пісочинського
дошкільного закладу (ясла-садок) №3
«Теремок» Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області: №151-к від 16 травня 2013 року,
виданого начальником відділу освіти
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області;
№74-к від 16 травня 2013 року, виданого
виконуючим обов'язки завідуючого
Пісочинського дошкільного закладу
(ясла-садок) №3 «Теремок» Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області Ветренко М.Ю., а
також: поновити її на вказаній посаді;
стягнути з Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області на її користь заробітну плату
за час вимушеного прогулу в розмірі
33214,35 грн.; стягнути з Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області на її користь
моральну шкоду в сумі 5000 грн.,
допустивши негайне виконання рішення
суду в частині поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу в межах одного
місяця.

В обґрунтування позову послалася на те,
що з 01.10.2009 року вона працювала на
посаді завідувача комунального
дошкільного навчального закладу та
була звільнена на підставі постанови
Харківського районного суду
Харківської області від 16.04.2013 року про
притягнення до адміністративної
відповідальності за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про засади запобігання та протидії
корупції», ч. 2 ст. 172-2 КпАП України,
тобто за порушення встановлених
законом обмежень стосовно
використання службових повноважень і
пов'язаних з цим можливостей з
отриманням за це неправомірної вигоди
у розмірі, що не перевищує ста
неоподатковуваних податком мінімумів
доходів громадян.

Постановою апеляційного суду
Харківської області від 20 серпня 2013
року вказану постанову районного суду
про притягнення її до адміністративної
відповідальності було скасовано,
внаслідок чого відпали підстави,
передбачені п. 7-1 ст. 36 КЗпП України, за
якими вона була звільнена. Крім того, її
звільнення з посади відбулося без
погодження з органом місцевого
самоврядування - Пісочинською селищною
радою Харківського району Харківської
області, яка є засновником дошкільного
закладу, де вона працювала на посаді на
день звільнення, при її звільненні не
був проведений повний розрахунок і не
було видано копію наказу про
звільнення. Крім того, виконуючий
обов'язки завідуючого Пісочинського
дошкільного закладу (ясла-садок) №3
«Теремок» не мала законних повноважень
для її звільнення, оскільки такі
питання до її компетенції не належать.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали позовні вимоги.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 24 лютого 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконними і скасовані накази
про її звільнення №151-к та №74-к від 16
травня 2013 року, вона була поновлена на
своїй посаді, стягнуто на її користь з
Пісочинської селищної ради середній
заробіток за час вимушеного прогулу на
суму 33725,34 грн., вирішено питання про
відшкодування судових витрат.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Допущено негайне виконання судового
рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу в межах одного
місяця.

В апеляційній скарзі представник
відділу освіти просить вказане рішення
районного суду скасувати і ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову.
Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що на час звільнення
позивачки постанова суду про
притягнення її до відповідальності за
ст. 172-2 КУпАПП була чинною, вона
своєчасно була ознайомлена з наказом
про звільнення, отримала трудову
книжку, підстав для поновлення її на
роботі немає.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив із того, що
постанова, яка стала підставою для
звільнення позивачки з посади, була
оскаржена нею в апеляційному порядку
та в подальшому скасована, у зв'язку з
чим, позивачка підлягає поновленню на
роботі, також відповідно до ч. 2 ст. 235
КЗпП України з відповідача на її
користь підлягає стягненню середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Проте погодитись в повному обсязі із
такими висновками суду не можна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Встановлено, що відповідно наказу
начальника відділу освіти Харківської
районної державної адміністрації
Харківської області №912-к від 01.10.2009
року ОСОБА_4 була прийнята на посаду
завідувача комунального дошкільного
навчального закладу «Теремок» смт.
Пісочин. Рішенням виконавчого комітету
Пісочинської селищної ради від 12.07.2011
року назва комунального дошкільного
навчального закладу «Теремок» смт.
Пісочин було змінена на Пісочинський
дошкільний заклад (ясла-садок) №3
«Теремок» Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області ( а.с.11).

Постановою Харківського районного
суду Харківської області від 16.04.2013
року її було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 6
Закону України «Про засади запобігання
та протидії корупції», ч. 2 ст. 172-2 КпАП
України, тобто за порушення
встановлених законом обмежень
стосовно використання службових
повноважень і пов'язаних з цим
можливостей з отриманням за це
неправомірної вигоди у розмірі, що не
перевищує сто неоподатковуваних
податком мінімумів доходів громадян,
яка відповідно супровідного листа
надійшла до відділу освіти Харківської
державної районної адміністрації
30.04.2013 року ( а.с. 35, 36-38 ).

Наказом №151-к начальника відділу
освіти Харківської районної державної
адміністрації Харківської області від
16.05.2013 року ОСОБА_4 була звільнена з
займаної посади на підставі п. 7-1 ст. 36
КЗпП України, у зв'язку з набранням сили
судовим рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення ( а.с.5).

Наказом виконуючого обов'язки
завідуючого вказаного закладу -
Ветренко М.Ю. №74-к від 16.05.2013 року ОСОБА_4
була повторно звільнена з посади
завідувача Пісочинського дитячого
дошкільного закладу (ясла-садок) № 3
«Теремок» за ст. 36 п. 7-1 КЗпП України
(а.с.70).

Розрахунок з позивачкою проведено ( а.с.
65 ), трудова книжка повернута
працівнику (6 - 11 ).

Постановою апеляційного суду
Харківської області від 20 серпня 2013
року постанову Харківського районного
суду Харківської області від 16 квітня
2013 року про притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 1722 КУпАП скасовано, провадження
у справі закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст.
247 КУпАП (а. с. 77-78).

При цьому, адміністративне провадження
у справі було закрито апеляційним
судом не у зв'язку з відсутністю складу
чи події корупційного правопорушення,
а у зв'язку з прийняттям Закону України
від 18 квітня 2013 року № 221-VII «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо приведення
національного законодавства у
відповідність із стандартами
Кримінальної конвенції про боротьбу з
корупцією», згідно якого виключено ст.
1722 цього кодексу, що не означає
відсутність вчинення позивачкою дій,
які встановлені постановою районного
суду.

Тобто, на час звільнення позивачки з
займаної посади постанова суду про
притягнення її до адміністративної
відповідальності була чинною,
звільнення відбулося на підставі
законодавства, що діяло на той час і у
суду першої інстанції не було підстав
для визнання наказу №151-к начальника
відділу освіти Харківської районної
державної адміністрації Харківської
області від 16.05.2013 року незаконним та
поновлення її на посаді, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Також не можна погодитися з висновком
суду про необхідність погодження
призначення та звільнення керівника
закладу з органами місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України
«Про дошкільну освіту» керівника та
заступника керівника державного і
комунального дошкільного навчального
закладу призначає на посаду та
звільняє з посади відповідний орган
управління освітою.

Таким чином, рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про відмову у задоволенні
позову щодо цієї частини позовних
вимог ОСОБА_4

Судова колегія погоджується з
висновками суду в частині скасування
повторного наказу про звільнення
позивачки №74-к від 16 травня 2013 року та
про відмову в задоволенні позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди.

Наказ в.о. завідуючого Пісочинського
дошкільного закладу (ясла-садок) №3
«Теремок» Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області Ветренко М.Ю. №74-к від 16 травня
2013 року про звільнення ОСОБА_4
суперечить вимогам вищеназваного
Закону України «Про дошкільну освіту»,
оскільки дублює наказ начальника
відділу освіти №151-к, підстав для
відшкодування моральної шкоди взагалі
не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.1;
313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відділу освіти
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області в
особі представника Ольховського Петра
Івановича - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 24 лютого 2014 року -
змінити.

В частині визнання незаконним та
скасування наказу в.о. завідувача
Пісочинського дошкільного навчального
закладу (ясла-садок) №3 «Теремок»
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області Ветренко Марини Юріївни №74-к
від 16.05.2013 року та відмови у
відшкодуванні моральної шкоди -
рішення суду залишити без змін, в іншій
частині - скасувати.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 про визнання незаконним та
скасування наказу начальника відділу
освіти Харківської районної державної
адміністрації Харківської області
Бабельчук Олени Іванівни №151-к від
16.05.2013 року про її звільнення з посади
завідувача Пісочинського дошкільного
навчального закладу (ясла-садок) №3
«Теремок» Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області на підставі п. 7-1 ст. 36 КЗпП
України у зв'язку з набранням сили
судовим рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення, поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, стягнення з
відповідачів судових витрат на користь
держави - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді