Провадження №22-ц/784/2523/14 Суддя по
1 інстанції - Павлова Ж.П.
Доповідач апеляційного суду -
Рішення

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Данилової О.О., Коломієць
В.В.,

при секретарі судового засідання -
Романенко Ю.В.,

за участю відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 30 липня 2014 року у
справі за

позовом

публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»
(далі - Банк) звернулося з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову позивач
вказував, що 27 вересня 2007 року між
Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір № 0 про надання
споживчого кредиту, за умовами якого
позивач надав останньому кредит в сумі
31 800 доларів США строком до 25 вересня 2017
року під 12,90 % річних протягом перших
тридцяти днів.

Додатковою угодою до кредитного
договору, укладеною між сторонами у
той же день, узгоджена вища процентна
ставка відповідно до тарифів банку, а
також і подвійна процентна ставка за
порушення зобов'язання, новий графік
погашення заборгованості.

В забезпечення зобов'язань за цим
кредитним договором (разом із
додатковою угодою ) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
підставі договору іпотеки від 27
вересня 2007 року, укладеного в
нотаріальній формі, передали в іпотеку
Банку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 44,1 кв.м, яка належить
їм в рівних частках на праві власності.

В зв'язку з неналежним виконанням
позичальником свого зобов'язання
станом на 12 вересня 2013 року утворилася
заборгованість в сумі 37 995,32 дол. США, що
еквівалентно 303 696,60 грн., в рахунок
погашення якої Банк просив звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 30 липня 2014 року
позов Банку задоволено. В рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором в сумі 303 696,60 грн. станом на 12
вересня 2013 року звернуто стягнення на
предмет іпотеки - належну відповідачам
квартиру. Стягнуто з відповідачів на
користь позивача по 1 518,48 грн.
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду, просив
його скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволені позову Банку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які брали участь у справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 572 ЦК України та ст. 33
Закону України «Про іпотеку» (далі -
Закон), у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється, зокрема,
й за рішенням суду.

Статтею 35 цього ж Закону передбачено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю письмову вимогу
про усунення порушень і попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо вимога іпотекодержателя
залишається без задоволення, він
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Разом з тим, у ч.2 ст. 35 цього ж Закону
зазначено, що відсутність письмової
вимоги або попередження не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутися у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

За змістом частин 2, 4, 5 ст. 590 ЦК,
заставодержатель набуває права
звернення на предмет застави, якщо
зобов'язання не буде виконано в
установлений строк (термін), якщо інше
не передбачено договором або законом.

Право звернення стягнення на
предмет застави зберігається у
первісному обсязі й у разі часткового
виконання боржником зобов'язання
забезпеченого іпотекою.

Як вбачається із матеріалів
справи та встановлено судом, 27 вересня
2007 року між Банком та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № 0 про надання
споживчого кредиту, за умовами якого
позивач надав останньому кредит в сумі
31 800 доларів США строком
до 25 вересня 2017 року під 12,90 % річних
протягом перших тридцяти днів.

Додатковою угодою до кредитного
договору, укладеною між сторонами у
той же день, узгоджена вища процентна
ставка ( 15,5 %) відповідно до тарифів
банку, а також і подвійна процентна
ставка за порушення зобов'язання, новий
графік погашення заборгованості.

В забезпечення усіх зобов'язань
за цим кредитним договором (разом із
додатковою угодою) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
підставі договору іпотеки від 27
вересня 2007 року, укладеного в
нотаріальній формі, передали в іпотеку
Банку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 44,1 кв.м, яка належить
їм в рівних частках на праві власності,
ринковою вартістю 214 564 грн. на час
укладення угоди.

ОСОБА_3 належить ? частка квартири на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого Службою
приватизації державного житлового
фонду виконавчого комітету
Миколаївської міської ради від 14
березня 1994 року за № 616 -оц,
зареєстрованого в КП МБТІ 13 березня 2000
року.

ОСОБА_2 належить ? частка квартири на
підставі рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 9
листопада 2005 року у справі № 2-4920/2005,
зареєстрованого в КП МБТІ 2 лютого 2006
року.

Позичальник неналежно виконував
умови кредитного договору, в зв'язку з
чим з 12 березня 2008 року йому
нараховуються підвищені відсотки
відповідно до умов кредитного
договору.

Із змісту договору іпотеки,
укладеного з відповідачами вбачається,
що вони зобов'язалися нести
відповідальність у повному обсязі за
кредитним договором з урахуванням
додаткової угоди до нього (пункти 1.2.1-
1.2.10 договору іпотеки).

Згідно із п. 4.1 договору іпотеки,
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється іпотекодержателем у разі
порушення іпотекодавцем будь-якого
зобов'язання за кредитним або
іпотечним договорами, а також у
випадках, передбачених законом.

Із матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в
АДРЕСА_2, а ОСОБА_3 в квартирі
АДРЕСА_1, яка є іпотечним майном.

Згідно із розрахунком
заборгованості, станом на 12 вересня 2013
року у позичальника утворилася
заборгованість у розмірі 303 696,60 грн.,
що еквівалентно 37 995,32 дол. США, із
яких:

- 186 392,20 грн. - заборгованість за
кредитом , що еквівалентно 23 319,43 дол.
США;

- 96 966,76 грн. - заборгованість по
відсоткам за користування кредитом, що
еквівалентно 12 131,46 дол. США;

- 9 594,40 грн. - заборгованість по пені
за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом, що
еквівалентно 1 200,35 дол. США;

- 10 743,24 грн. - заборгованість по пені
за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам, що
еквівалентно 1 344,08 дол. США.

Зазначене підтверджується
витягом із особового рахунку
позичальника.

Вказану заборгованість позивач
просив стягнути за рахунок звернення
стягнення на предмет іпотеки.

З врахуванням викладеного, суд першої
інстанції обґрунтовано в рахунок
погашення цієї заборгованості звернув
стягнення на нерухоме іпотечне майно,
що узгоджується з вимогами ст. ст. 38-39
Закону.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі про те, що позичальником
отримана інша сума кредиту є
необґрунтованими, оскільки не
відповідає матеріалам справи, зокрема
копії меморіального ордера та витягу
із особового рахунку позичальника.

Також не підлягають застосуванню
відносно апелянта положення Закону
України від 3 червня 2014 року «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», оскільки
він має інше житло.

Разом з тим, резолютивна частина
рішення не відповідає вимогам ч. 4 ст. 215
ЦПК України та ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», оскільки не зазначено спосіб
реалізації предмета іпотеки та усі
складові заборгованості. В зв'язку з
чим рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній частині підлягає зміні на
підставі п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з
викладенням його резолютивної частини
у новій редакції.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
судова колегія

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 30 липня 2014 року змінити в
частині вирішення позовних вимог про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виклавши резолютивну частину
рішення в цій частині в наступній
редакції.

В рахунок погашення кредитної
заборгованості за кредитним договором
№ 0, укладеним 27
вересня 2007 року між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк», та ОСОБА_3, звернути
стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,1
кв.м, житловою 29,8 кв.м, яка передана в
іпотеку акціонерному комерційному
інноваційному банку «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
підставі договору іпотеки від 27
вересня 2007 року, посвідченого
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

Визначити спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів під час проведення примусових
дій державною виконавчою службою за
початковою ціною, визначеною на
підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

За рахунок коштів отриманих від
продажу предмета іпотеки погасити
заборгованість за кредитним договором
№ 0, укладеним 27 вересня 2007 року
між акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк», та
ОСОБА_3, яка утворилася станом на 12
вересня 2013 року в розмірі 303 696,60 грн.,
що еквівалентно 37 995,32 дол. США, із
яких:

- 186 392,20 грн. - заборгованість за
кредитом , що еквівалентно 23 319,43 дол.
США;

- 96 966,76 грн. - заборгованість по
відсоткам за користування кредитом, що
еквівалентно 12 131,46 дол. США;

- 9 594,40 грн. - заборгованість по пені
за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом, що
еквівалентно 1 200,35 дол. США;

- 10 743,24 грн. - заборгованість по пені
за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам, що
еквівалентно 1 344,08 дол. США.

Рішення суду в частині розподілу
судових витрат залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: