Справа № 338/1052/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1929/2014
Головуючий у 1 інстанції Круль І.В.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів
Проскурніцького П.І., Ясеновенко
Л.В.,
секретаря Драганчук У.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,
заподіяної злочином за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Богородчанського районного суду
Івано-Франківської області від 05
серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від 05
серпня 2014 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення моральної шкоди,
заподіяної злочином у зв'язку із
пропуском строків позовної давності.

Апелянт незгідний з рішенням суду
першої інстанції, вважає його
неправильним оскілки винесене з грубим
порушенням норм матеріального права.
Суд першої інстанції в порушення
наведених норм не врахував тієї
обставини, що вина відповідача
підтверджується постановою
Богородчанського районного суду від 30
квітня 2010 року, якою його визнано
винним у скоєнні злочину, ч.1 ст. 185 КК
України і звільнено від
відповідальності на підставі Закону
України «Про амністію». Апелянт
зазначає, що факт вчинення
відповідачем відносно мене
протиправних дій підтверджується
судовим рішенням (постановою), яка
набрала законної сили, а тому правових
підстав відмовляти у захисті його
особистого немайнового права у суді
першої інстанції не було.

Судом неповно з'ясувавши обставини по
справі та помилково встановивши
правовідносини, з приводу яких виник
спір, відмовив у задоволенні позову, що
призвело до прийняття неправильного
рішення. Порушено вимоги ст..268 ЦК
України суд 1 інстанції застосував
норму матеріального права, яка
встановлює загальний строк позовної
давності - три роки, а повинен був
застосовувати іншу норму
матеріального права, якою визначено, те
що на вимоги про захист особистих
немайнових прав позовна давність не
поширюється.

Тривалість порушення його особистих
немайнових прав було зумовлена
проведенням досудового розслідування
з вересня 2006 року по день подачі позову
в 2014 році.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою
Богородчанського районного суду від 30
квітня 2010 року ОСОБА_3 звільнено від
кримінальної відповідальності на
підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про
амністію» від 12.12.2008 року, провадження в
кримінальній справі відносно
відповідача за ч.1 ст.185 КК України
закрито. Матеріальну шкоду позивачу
відшкодовано. ОСОБА_2 з позовом до
відповідача про стягнення моральної
шкоди звернувся в суд 15 липня 2014 року.

Згідно ст. 256, 257 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.261 ЦК України перебіг строку
позовної давності починається від дня,
коли особа дізналась або могла
довідатись про порушення свого права.

Відповідно до вимог ч. ч. 3, 4 ст.267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Строк позовної давності щодо звернення
позивача до суду із позовом про
стягнення моральної шкоди, заподіяної
злочином - закінчився 30.04.2013 року і
починався з часу винесення судом
постанови про застосування акту
амністії щодо відповідача.

Суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що позивачем
пропущений строк позовної давності на
звернення до суду, і не порушено
питання щодо поважності причин
пропуску такого строку. Відсутні такі
докази і у матеріалах справи.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду про відмову у
задоволенні позову у зв'язку із
пропуском позивачем строку позовної
давності є правильним.

Рішення судом першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
тому підстав для його скасування з
мотивів, наведених у апеляційній
скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від 05
серпня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький

Л.В. Ясеновенко