АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження 22-ц/774/634/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 411/6664/12
інстанції - Сарат Н.О.
Категорія № 6 ( 1)
УХВАЛА

Іменем
України

"24" квітня 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: -
Братіщевої Л.А.

суддів: -
Грищенко Н.М., Турік В.П.

при секретарі: - Бевзі
М.О.

за участю - позивача ОСОБА_6;

відповідача ОСОБА_7 та її представника
ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_6 на рішення Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 25
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа з боку
позивача Виконавчий комітет
Довгинцівської районної в місті ради,
третя особа без самостійних вимог
Комунальне підприємство ДОР
«Криворізьке БТІ» про усунення
перешкод в користуванні власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року ОСОБА_6
звернулась до суду з даним позовом до
ОСОБА_7, в обґрунтування якого
зазначила, що вона є власником ? частини
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину ВЕА
№380991 від 15.07.2006 року. Спадкове майно
складається в цілому з глинобитного
обкладеного плиткою житлового будинку
А-1 загальною площею 40,5 кв.м, житловою
площею 25,1 кв.м., глинобитної літньої
кухні Б, глинобитного сараю В, дощатої
вбиральні Г, водо колонки І, замощення
ІІ, огорожі №1-2. Власником ? частини
вказаного домоволодіння тим же складом
є відповідач ОСОБА_7 відповідно до
договору дарування від 21.04.2007 року.
Земельна ділянка площею 0,0610 га за
адресою АДРЕСА_1 на якій розташоване
домоволодіння належить сторонам на
праві власності, згідно державного
акту.

Актом конкретного користування,
посвідченого начальником КП ДОР КБТІ
від 10.08.2007 року у порядку передбаченому
законом, був затверджений порядок
користування власністю,згідно якого
вона користується житловим будинком А-1
площею 46,92 кв.м, тамбуром «а» площею 7,68
кв.м, погребом «а п/д» площею 3,16 кв.м,
ганком «а», площею 3,16 кв.м, гаражем «Д»,
площею 24,30 кв.м, водо колонкою І,
вимощенням ІІ, огорожею №1, огорожею №2,
хвірткою №5. Відповідач ОСОБА_7
користується літньою кухнею «Б»,
площею 26,26 кв.м., тамбуром «б», площею 3,2
кв.м, літньою кухнею «Е», площею 17,70
кв.м., вбиральнею «Г» площею 2 кв.м,
хвірткою №4, вимощенням ІІІ, огорожею
№6 та №3. Такий порядок користування
власністю зберігався на протязі 4,5
років, незважаючи на те, що не був
посвідчений нотаріально. За цей час
відповідач ОСОБА_7 зробила перебудову
літньої кухні «Б» побудувавши житловий
будинок розміром 7х11 м, житловою площею
68 кв.м без належного дозволу.

Для узаконення будівлі, проти
якого вона не заперечувала, відповідач
зверталась до суду, але не заперечувала
на умовах, що юридично належну їй
частину будинку «А-1» вона переоформить
на неї. У зв'язку з тим, що ОСОБА_7
порушила встановлений порядок
користування спільною власністю, вона
оскаржувала зазначене рішення суду, та
рішення суду про визнання за нею права
власності на самочинне будівництво
було скасоване. Відповідач продовжила
порушувати умови Акту конкретного
користування. Рішенням суду вона
вселена у ? частину будинку «А-1». Тому
вона просила усунути перешкоди у
здійсненні нею права користування
літньою кухнею «Б», яка є складовою
частиною домоволодіння АДРЕСА_1.
Зобов'язати відповідача ОСОБА_7 знести
за власний рахунок самочинно
збудований житловий будинок «Б-1»
розміром 7х11м житловою площею 68 кв. м
замість літньої кухні «Б». Відновити
будівлю літньої кухні «Б»,
розташованої на земельній ділянці за
адресою АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_7 на
її користь відшкодування моральної
шкоди 20000 гривень і судові витрати 107,30
гривень.

ОСОБА_7 звернулась до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_6,
Виконавчого комітету Довгинцівської
районної в місті ради, треті особи
Комунальне підприємство ДОР
«Криворізьке БТІ», реєстраційна служба
Криворізького міського управління
юстиції про визнання права власності
на новозбудоване нерухоме майно, який
ухвалою суду від 23.05.2013 року був
прийнятий та об'єднаний в одне
провадження з первісним позовом. Але
згодом звернулась з заявою про
залишення зустрічного позову без
розгляду, тому ухвалою суду від 29
жовтня 2013 року зустрічна позовна заява
залишена без розгляду.

Рішенням Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 25
листопада 2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа з боку
позивача Виконавчий комітет
Довгинцівської районної в місті ради,
третя особа без самостійних вимог
Комунальне підприємство ДОР
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» про усунення перешкод
в користуванні власністю - відмовлено
повністю.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_6 ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового про
задоволення її позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, на її думку, суд не надав
оцінки зібраним по справі доказам,
судом не враховано, що відповідно до
ст..358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою, а вона
є співвласником ? частини АДРЕСА_1,але
згоду на реконструкцію літньої кухні
вона не давала.

Суд у рішенні вказує, що рішення
виконкому про припинення будівництва
було прийнято особою, яка не мала
такого права відповідно до своїх
посадових обов'язків,однак дане
рішення ніким не оскаржувалося та на
час винесення судом рішення є чинним.

Дії відповідачки порушують її
права як співвласника, що є підставою
для знесення об'єкта самочинного
будівництва в розумінні ч.4 ст.376 ЦК
України. Фактично відповідачка знищила
її частину літньої кухні, яке юридично
відповідачка навіть не оформила.

Поза увагою суду залишилися її
твердження, які відповідачка
підтвердила у судовому засіданні,що
при знесенні літньої кухні виникла
необхідність встановлювати нову
систему опалення, розробляти новий
проект, купувати нове обладнання в
житловий будинок «А-1», тому раніше саме
в знесеній відповідачкою літній кухні
знаходився опалювальний котел.

У письмових запереченнях
відповідач ОСОБА_7 просить апеляційну
скаргу відхилити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи,
позивач та відповідач є співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1, та земельної
ділянки площею 0,061га (а.с.8, 9-10).

Актом конкретного користування,
посвідченого начальником КП ДОР КБТІ
від 10.08.2007 року у порядку передбаченому
законом, затверджений встановлений
порядок користування власністю згідно
якого позивач ОСОБА_6 користується
житловим будинком А-1 площею 46,92 кв.м,
тамбуром «а» площею 7,68 кв.м, погребом «а
п/д» площею 3,16 кв.м, ганком «а», площею
3,16 кв.м, гаражем «Д», площею 24,30 кв.м,
водо колонкою І, вимощенням ІІ,
огорожею №1, огорожею №2, хвірткою №5.

Відповідач ОСОБА_7 користується
літньою кухнею «Б», площею 26,26 кв.м.,
тамбуром «б», площею 3,2 кв.м, літньою
кухнею «Е», площею 17,70 кв.м., вбиральнею
«Г» площею 2 кв.м, хвірткою №4,
вимощенням ІІІ, огорожею №6 та №3
(а.с.13-14).

Рішенням Виконавчого комітету
Довгинцівської районної в місті ради
ОСОБА_7, ОСОБА_6 надано дозвіл на
реконструкцію літньої кухні під
одноповерховий житловий будинок (а.с.19).
Позивач спочатку надавала згоду на
реконструкцію, а потім відізвала. На
підставі її заяви виконком заборонив
відповідачу виконувати роботи по
реконструкції літньої кухні, заборонив
її знос (а.с.17).

Спір між сторонами виник з приводу
реконструкції літньої кухні
відповідачем ОСОБА_7 без наданого
дозволу співвласника ОСОБА_6.

Колегія вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено, що
між сторонами виникли правовідносини
щодо самочинного будівництва, які
врегульовані ст..376 ЦК України в
частинах 1,2 якої зазначено, що житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил, особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Відповідно до ч. 4 ст.376 ЦК України:
якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

А частина 7 ст.376 ЦК України
передбачає, що у разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Таким чином, аналіз норм чинного
законодавства свідчить про те, що
законодавство не визнає самочинне
будівництво об'єктом правового
захисту,крім передбаченого ч. 3 ст.367 ЦК
України у випадку, а тому правовим
наслідок самочинного будівництва, в
разі звернення з позовом є або знесення
такого будівництва,або проведення
відповідної його перебудови.

Колегія вважає, що розглядаючи спір
і відмовляючи в позові, суд першої
інстанції обґрунтовано звернув увагу
на роз'яснення Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ України
«про практику застосування судами
статті 376 ЦК України» №6 від 30.03.2012 року,
а саме на п.22 який зазначає, що знесення
самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді, коли
використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності.

Як встановлено судом першої
інстанції і підтверджено при розгляді
апеляційної скарги відповідач не
притягувалась до відповідальності і не
попереджалась у встановленому законом
порядку про здійснення перебудови або
зносу самочинно збудованого спірного
майна.

Тому вимоги ОСОБА_6 в позові та в
апеляційній скарзі, щодо порушення її
прав збоку відповідача, яка самочинно
перебудувала літню кухню не можуть
вважаться доведеними і їх слід вважати
передчасними.

Інші доводи позивача, викладені
в апеляційній скарзі, не можуть бути
взяті до уваги, оскільки вони фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду по їх
оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд
першої інстанції в достатньо повному
обсязі встановив права і обов'язки
сторін, обставини по справі, перевірив
доводи і дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
письмовими матеріалами справи та
поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав
для задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Суд не допустив порушень
матеріального або процесуального
закону, які могли б бути підставою для
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: