У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2014 року

Рі
вненський міський суд

під головуванням судді – Ковальова І.М.

при секретарі – Жижчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне скаргу ОСОБА_1,
заінтересовані особи Відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
Публічне акціонерне товариство
«Кредобанк» на дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України,-

в с т а н
о в и в :

В Рівненський міський суд надійшла
скарга ОСОБА_1, заінтересовані особи
Відділ примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
Публічне акціонерне товариство
«Кредобанк» на дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України.

До початку розгляду справи,
представник скаржника подав до суду
письмову заяву про відвід головуючого
судді Ковальова І.М. посилаючись на ті
обставини, що 26 липня 2007 року між ОСОБА_1
та ВАТ «Кредобанк» було укладено
кредитний договір №192-7. Для
забезпечення виконання наведеного
кредитного договору, 26 липня 2007 року
між ПП «Секрет» та ВАТ «Кредобанк» було
укладено договір іпотеки №192-07/01 за
яким, вказаним підприємством було
передано в іпотеку нерухоме майно –
нежитлову будівлю диско-бар з кафе,
загальною площею 949,1 кв.м., що
знаходиться за адресою м.Рівне,
вул.Ст.Бандери, 61.

Однак, 26 червня 2013 року Рівненським
міським судом Рівненської області під
головуванням судді Ковальова І.М. в
цивільній справі №569/9640/13-ц за позовом
ОСОБА_2 до ПП «Секрет» про визнання
права власності та зустрічним позовом
ПП «Секрет» до ОСОБА_2 про визнання
права власності ухвалено рішення, яким
визнано за ОСОБА_2 право власності на
нерухоме майно – нежитлову будівлю
диско-бар з кафе, загальною площею 949,1
кв.м., що знаходиться за адресою м.Рівне,
вул.Ст.Бандери, 61. Рішенням
апеляційного суду Рівненської області
від 17 лютого 2014 року за апеляційною
скаргою ПАТ «Кредобанк» було скасовано
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 26 червня 2013
року, а в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ПП «Секрет» про визнання права
власності відмовлено. Проте, ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 червня 2014 року за
касаційною скаргою ОСОБА_2 рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 17 лютого 2014 року скасовано, а
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 26 червня 2013
року залишено в силі.

На підставі наведеного, рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 26 червня 2013
року було визнано недійсним договір
іпотеки №192-07/01 укладений 26 липня 2007
року між ПАТ «Кредобанк» та ПП
«Секрет». Таке рішення суду набрало
законної сили 27 червня 2014 року.

У зв’язку з наведеним, ОСОБА_1 не
довіряє складу суду по даній цивільній
справі і подає заяву про відвід судді,
яку просить суд задоволити та передати
справу на розгляд іншому судді.

В судовому засіданні державний
виконавець Відділу ДВС України просить
суд відмовити у задоволенні заяви
скаржника.

Заслухавши учасників судового
процесу, з метою уникнення зволікання
розгляду справи, суд вважає за
необхідне розглянути заяву про
самовідвід виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦПК України
суддя, який брав участь у вирішення
справи в суді першої інстанції не може
брати участь у розгляді цієї самої
справи в судах апеляційної, касаційної
інстанції, перегляді справи у зв’язку
з ново виявленими обставинами, а так
само у новому розгляді її судом першої
інстанції після скасування
попереднього рішення, або ухвали про
закриття провадження у справі.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод у
відповідній частині передбачає
наступне:

"Кожен має право на справедливий...
розгляд його справи...незалежним і
без сто - роннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру..."

Відповідно до ст. 17 ЗУ “ Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини” ( №
3477- IV від 23.02.2006 року із змінами до
доповненнями) , суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду у
справі “ Білуха проти України” (заява
№ 3394902) від 09 листопада 2006 року
встановлено, що відповідно до
установленої практики Європейсього
Суду наявність безсторонності
відповідно до п. 1 ст. 6 повинна
визначатися за суб'єктивним та
об'єктивним критеріями. Відповідно
до суб'єктивного критерію беруться до
уваги особисті переконання та
поведінка окремого судді, тобто чи
виявляв суддя упередженість або
безсторонність у даній справі.
Відповідно до об'єктивного критерію
визначається, серед інших аспектів, чи
забезпечував суд як такий та його склад
відсутність будь-яких сумнівів у його
безсторонності.

Стосовно суб'єктивного критерію,
особиста безсторонність суду
презумується, поки не надано доказів
протилежного (див.вищевказане рішення
у справі "Ветштайн проти Швейцарії"
(Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Таких доказів суду у даній справі не
надано.

Стосовно об'єктивного критерію це
означає, що при вирішенні того, чи є у
цій справі обґрунтовані причини
побоюватися, що певний суддя був
небезсторонній, позиція
заінтересованої особи є важливою, але
не вирішальною. Вирішальним же є те, чи
можна вважати такі побоювання
об'єктивно обґрунтованими. Важливим
питанням є довіра, яку суди повинні
вселяти в громадськість у
демократичному суспільстві (див.
Вищевказане рішення у справі "Ветштайн
протии Швейцарії" (Wettstein v.Switzerland) та
рішення у справі "ОСОБА_3 проти Iспанії"
(Castillo Algar v.Spain), від 28 жовтня 1998 року,п.45).

Тому, з врахуванням вищезазначеного
рішення Європейського суду,а також з
метою втілення довіри до суду
громадськості у демократичному
суспільстві, суд вважає за необхідне
заявити самовідвід.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦПК України
відвід, самовідвід повинен бути
вмотивованим і заявленим до початку
з'ясування обставин у справі та
перевірки їх доказами.

Враховуючи вищевикладені обставини,
вважаю за необхідне самовідвід судді
Ковальова І.М. задовільнити, а у
задоволенні заяви представника
скаржника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4 про
відвід судді – відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.11-1, 21, 23 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника
боржника адвоката ОСОБА_4 про відвід
судді Ковальова І.М. – відмовити.

Самовідвід судді Ковальова І.М. по
справі за скаргою ОСОБА_1,
заінтересовані особи Відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
Публічне акціонерне товариство
«Кредобанк» на дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України – задоволити.

Справу передати для розгляду іншим
суддею в порядку, встановленому ст.11-1
ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

міського
суду

ОСОБА_5