Справа № 310/8096/13-ц
РІШЕННЯ
Іменем України
22 жовтня 2014 року Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області

в складі: головуючого судді Крамаренко А.І.
при секретарі Корнієнко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Криворізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , треті особи: Бердянська районна державна адміністрація, відділ Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування запису про його державну реєстрацію та повернення земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
Криворізький прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Бердянської районної ради №7 від 28.12.2000 року земельна ділянка площею 2802,06 га була передана в постійне користування Донецькій КЕЧ військової частини НОМЕР_2 Бердянського гарнізону для розміщення та обслуговування об`єктів і споруд полігону. На підставі зазначеного рішення був виданий державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЗП №001486.
Наказом Головнокомандувача військ Протиповітряної оборони Збройних син України №75 від 05.11.2003 року військову частину НОМЕР_2 було ліквідовано, її правонаступником визначено військову частину НОМЕР_1 (Дніпропетровська область, м. Нікополь).
Розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації від 03.04.2009 року №192 вище вказана земельна ділянка площею 2806,06 га була вилучена із користування військової частини НОМЕР_1 , правонаступника військової частини НОМЕР_2 та передана до земель запасу Новопетрівської сільської ради Бердянського району.
Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року, залишеному без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.02.2011 року, був задоволений позов заступника військового прокурора Запорізького гарнізону про скасування розпорядження Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області від 03.04.2009 року №192 «Про припинення військовій частині НОМЕР_2 права постійного користування земельною ділянкою».
Разом з тим, під час розгляду справи в суді, головою Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області було видане розпорядження від 30.06.2010 року №386 «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого сільського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають в запасі на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області.
Пунктом 2 вказаного розпорядження безоплатно передано у власність громадянам земельні ділянки, в тому числі рілля та пасовища, для ведення особистого сільського господарства, у тому числі й відповідачу передано земельну ділянку площею 2 га.
На виконання вказаного розпорядження відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК№923625, про що вчинено запис до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №81 від 09.08.2010 року про державну реєстрацію державного акта.
Посилаючись на те, що військова частина НОМЕР_1 як правонаступник на законних підставах користується земельною ділянкою, прокурор просив повернути від ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0 га, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, військовій частині НОМЕР_1 ; визнати недійсним державний акт серії ЯК №923625 на право власності на земельну ділянку площею 2,0 га, вартістю 24231 грн. 28 коп., що розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області виданий ОСОБА_1 ; скасувати запис від 09.08.2010 року за №81 про державну реєстрацію державного акта серії ЯК №923625 на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_1 , здійснений в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та права постійного користування землею, договорів оренди землі.
Прокурор, повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.
Представник Міністерства оборони України за довіреністю Лупанова Н.В. подала заяву про розгляд справи у її відсутність за наявними матеріалами
ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив в задоволенні позову відмовити.
Представники Бердянської районної державної адміністрації та Управління Держземагентства у Бердянському районі в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в зв`язку з наступним.
Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами і суб`єктами господарської діяльності виключно відповідно до закону.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами абзацу 1 п. 12 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Набуття права на землю громадянами України здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки та заповнення державного акта на право приватної власності на землю здійснюють органи місцевого самоврядування або органи виконавчої влади в залежності від місця знаходження земельної ділянки.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У ч. 1 ст. 15 ЦК України закріплюється право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина здійснюється судом (ч. 1 ст. 55).
Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до ст. 126 ЗК України (в редакції на час отримання земельної ділянки відповідачем) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому п. 2 Постанови від 16.04.2004 року №4 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень ст. ст. 8,124 Конституції України, ст. ст. 26, 30, 87 90, 100, 102, 118, 123, 128, 143 -146, 149, 151, 152 -158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст. 15 ЦПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку.
Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки (на час виникнення спірних відносин) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.
У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України), а також визнається недійсним й державний акт виданий на виконання такого недійсного акту.
Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце лише у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.
Як встановлено судом, розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації від 30.06.2010 року №386 був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого сільського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають в запасі на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області та передано відповідачу у власність земельну ділянку площею 2 га.
На виконання вказаного розпорядження відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК№923625, про що вчинено запис до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №81 від 09.08.2010 року про державну реєстрацію державного акта.
Заступник Запорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 звертався до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про скасування розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації №386 від 30.06.2010 року «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради».
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 року в задоволенні вказаного вище позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову суд зазначив, що Бердянська районна державна адміністрація, приймаючи оскаржене розпорядження, дотрималася вимог земельного законодавства стосовно порядку передачі земельних ділянок у власність громадян України. Також суд вказав, що на час прийняття спірного розпорядження №386 від 30.06.2010 року не існувало тих обставин, на які посилався прокурор в позові.
У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
За таких обставин державний акт на право власності на земельну ділянку видано відповідачу на належній правовій підставі та у відповідності до вимог земельного законодавства, а отже у суду відсутні підстави для визнання його недійсним та задоволення позову в цілому.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 -61, 212 - 215 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову Криворізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 відмовити.
Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко