АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 441/2-699/2011 22-ц/774/2376/К/14
Справа № 2-699/11
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц7742376 К14
Категорія № 5 (ІУ )
Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Турік В.П.,

при секретарі: Булах К.А.

за участю: позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання права власності, виплату
грошової компенсації за 1/2 частку
квартири та припинення права власності
на частку у спадковому майні , -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
про визнання права власності, виплату
грошової компенсації за 1/2 частку
квартири та припинення права власності
на частку у спадковому майні.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що згідно свідоцтва
про право на спадщину від 07 липня 2006
року, посвідченого нотаріусом ОСОБА_5
Першої Криворізької державної
нотаріальної контори, їй належить 1/2
частки квартири АДРЕСА_1. Друга
половина успадкованої квартири
належить відповідачці, її племінниці
ОСОБА_3

Відповідач перешкоджає їй у здійсненні
права користування власністю, вона
змінила замки в квартирі і
користується спірною квартирою одна.

Після неодноразової зміни та уточнень
позовних вимог, в останній редакції у
квітні 2013 року позивач просить суд:
припинити право власності ОСОБА_3 на
частку у спільному майні, в квартирі
АДРЕСА_1; визнати право власності
ОСОБА_2 на 12 частку спірної квартири.
Стягнути з відповідача 800 грн. за
правову допомогу, 950.0 грн. - вартості
судової будівельно-технічної
експертизи; 120 грн. - витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи; 100 грн. -
державного мита; 424 грн.79 коп. - судового
збору, 424,79 грн. послуг банку, а разом 2
819,58 грн.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2014 року
позивачу ОСОБА_2 відмовлено в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
про визнання права власності, виплату
грошової компенсації за 1/2 частку
квартири та припинення права власності
на частку у спадковому майні.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

Вважає, що суд дійшов помилкового
висновку, що відповідач не має іншого
житла не взявши до уваги витяг з
державного реєстру, де значиться, що
відповідач приймала участь у
приватизації трьохкімнатної квартири,
а також, що їй належить на праві
власності ? частина квартири у м.
Києві.

Суд безпідставно послався на
наявність у неї житла, не взявши до
уваги його аварійний стан та
розташування в районі зсуву.

Судом не взято до уваги , що відповідач
належним чином не сплачує за
комунальні послуги, що
підтверджується довідкою про
заборгованість в сумі більше 5000 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач ОСОБА_3 просить рішення
суду, як законне та обґрунтоване,
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що згідно копії свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
07 липня 2006 року ОСОБА_2 належить 1/2
частки квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7 том 1).

Згідно копії свідоцтва про право на
спадщину за законом від 17 грудня 2004
року ОСОБА_6 належить ? частина
однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.41
том2).

Як убачається з Акту від 12 жовтня 2007
року, позивач ОСОБА_2 позбавлена права
користування своїм майном, часткою у
спірній квартирі, так як не може
мешкати у квартирі, замки в квартирі
замінено.(а.с.9,110 том1 ).

Відповідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 78
від 07.10.2010 року спірна квартира є
однокімнатною, в зв'язку з чим є
неподільною, спільне володіння і
користування нею є неможливим, її
ринкова вартість складає 84958,0 грн.
(а.с.21-23 том 1).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції керувався
ст. 365 ЦК України та дійшов висновку про
неможливість стягнення компенсації
та припинення права власності на ?
частину спірної квартири, оскільки
сторони володіють рівними частками.

Однак, колегія суддів не погоджується
із висновками рішення суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
такі питання 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані ( пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6 ) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував
у повній мірі всі обставини, які мають
значення для справи, та не виконав усі
вимоги цивільного судочинства, у
зв'язку із чим рішення в даній справі
неможна визнати законним і
обґрунтованим.

Відповідно до статті 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування
майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції,
вважав що оскільки частки у квартирі
кожного з співвласників є рівними по ?
, то припинення права власності
порушить принцип рівності прав
співвласників.

Проте, колегія суддів вважає даний
висновок таким, що свідчить про
неправильне застосування статті 365 ЦК
України, оскільки відповідно до цієї
норми, зокрема пункту 4 частини першої
статті 365 ЦК України, право власності
співвласника на частку в спільному
майні може бути припинено, але за умови,
що така шкода не буде істотною. Саме ця
обставина є визначальною при вирішенні
позову про припинення права на частку
у спільному майні за вимогою інших
співвласників.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є спільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення на
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членів його сім'ї.

Даний висновок суду узгоджується із
постановою Верховного Суду України
від 02 липня 2014 року ( справа 6-68ЦС14), яка
згідно вимог ст.360-7 ЦПК України є
обов'язковою для усіх суб'єктів
владних повноважень , які застосовують
у своїй діяльності нормативно -
правовий акт, що містить зазначену
норму права, та для всіх судів України.

Як убачається з матеріалів справи,
згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 78
від 07.10.2010 року спірна квартира є
однокімнатною, у зв'язку з чим є
неподільною, спільне володіння і
користування нею є неможливим, її
ринкова вартість складає 84958,0 грн.

Відповідач ОСОБА_3 з 2005 року
зареєстрована, користується спірною
квартирою одноособово, на власний
розсуд.

У спірній квартирі відповідач ОСОБА_3
не проживає, що підтверджується Актом
про не проживання від 15 лютого 2014 року,
який підписаний сусідами та
засвідчений директором ТзОВ «УЮТ-2011» ,
які підтвердили факт не проживання
ОСОБА_3 на протязі 2010 - 2014 р. ( а.с.219 том1)

На виплату компенсації вартості 1/2
частки квартири позивачу ОСОБА_2
відповідач ОСОБА_3 не погоджується, в
судовому засіданні колегії суддів
пояснила, що кошти для виплати
компенсації в неї не має.

З огляду на Інформаційну довідку з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 29 серпня 2013 року
убачається, що ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1
належить на праві спільної часткової
власності ? частина квартири АДРЕСА_2,
яка придбана на підставі договору
купівлі - продажу від 29.03.2013 року ( а.с. 181
том 1 ).

Тобто, дана інформація спростовує
твердження відповідача ОСОБА_3 про
місце її проживання у спірній
квартирі, відсутність іншого житла та
відсутність коштів для сплати
компенсації іншому співвласнику
ОСОБА_7 вартості її частки успадкованої
квартири. Розгляд даної справи в суді
першої інстанції триває з березня 2010
року, тобто під час придбання частки
іншого нерухомого майна в м.Києві,
відповідач ОСОБА_3 вирішити спірне
питання про компенсацію позивачу
ОСОБА_2 вартості ? частини успадкованої
квартири не бажала.

Згідно практики Верховного Суду
України для вирішення питання про
припинення права особи на частку у
спільному майні за вимогою інших
співвласників наявність всіх чотирьох
умов, зазначених в ч.1 ст.365 ЦК України, в
їх сукупності не є необхідністю,
оскільки ці умови є вичерпаним
переліком підстав, за наявність
будь-якого з них можливо вирішення
судом питання про припинення права на
частку в загальному майні й, кожен з
чотирьох випадків, може бути
самостійною підставою для звернення до
суду.

Згідно ч.2 ст.365 ЦК України обов'язковою
умовою постановкою судом рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні - є попереднє внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Згідно квитанцій № 36262.83.1 від 03.04.2013
року, № 36262.66.1 від 02.04.2013 року, № 36262.65.2
від 02.04.2013 року позивачем ОСОБА_2
отримано 01 квітня 2013 року кредити у ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Дельта Банк»
та на рахунок ТУ ДСА Україні в
Дніпропетровській області внесено 42
479,0 грн., що відповідає вартості частки
майна, згідно експертним висновком,
право власності на яку позивач просить
припинити. (а.с.135-137, а.с. 223-230, том 1 ).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідач ОСОБА_3 не довела суду, що
спірна квартира є її єдиним житлом, та
припинення права власності на її
частку у квартирі завдасть їй істотної
шкоди. Незгоди з висновками судової
будівельно- технічної експертизи, щодо
оціночної вартості спірної квартири
не заявляла.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
суду першої інстанції постановлено
без повного урахування обставин
справи, із порушенням норм
матеріального права, тому підлягає
скасуванню відповідно до вимог п.3,4. ч.1
ст.309 ЦПК України із ухваленням нового
рішення про задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності, виплату грошової
компенсації за 1/2 частку квартири та
припинення права власності на частку у
спільному майні.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено,
що стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Частиною 5 ст.88 ЦПК України
передбачено, якщо суд апеляційної
інстанції, не передаючи справи на
новий розгляд, змінює рішення, або
ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Як убачається з квитанцій позивачем
ОСОБА_2 при зверненні до суду із
позовом було сплачено судовий збір в
сумі 100 грн., витрати на інформаційно -
технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 120 грн.( а.с.1,2 том 1), при
уточненні та збільшенні розміру
позовних вимог доплачено судовий збір
в сумі 424,79 грн. ( а.с.102 том1), а також 950
грн. - витрати за проведення судової
будівельно -технічної експертизи (
а.с.105 том 1 ), що разом становить - 1594,79
грн., які підлягають стягненню на її
користь з відповідача ОСОБА_8

В задоволенні іншої частині вимог
ОСОБА_2 відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1,3 ч. 1 ст. 309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Тернівського районного
суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_3.

Грошові кошти в сумі 42 479 грн. (сорок дві
тисячі чотириста сімдесят дев'ять)
гривень, які знаходяться на
депозитному рахунку Територіального
управління державної судової
адміністрації в Дніпропетровській
області на р/р 6709 код 26239738, банк ГУ
ДКСУ в Дніпропетровській області МФО
805012, згідно квитанцій № 36262.83.1 від 03.04.2013
року, № 36262.66.1 від 02.04.2013 року, № 36262.65.2
від 02.04.2013 року внесені ОСОБА_2 в рахунок
компенсації ОСОБА_3 вартості її 1/2
частки квартири АДРЕСА_1 - видати
ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в
рахунок компенсації судових витрат
1594,79 грн., а саме: 950,0 грн. витрат за
проведення судової будівельно
технічної експертизи, 120,0 грн.- витрат
за інформаційно технічне забезпечення
розгляду справи, 524,79 грн - судового
збору.

В іншій частині вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: