Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2219/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.08.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого : судді Франко В.А.,

суддів : Єгорова С.М., Чельник О.І.

секретар Липа А.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 4 липня 2014року у
справі за позовом позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та
піклування Кіровоградської міської
ради про визначення місця проживання
дитини з батьком, передання
малолітнього сина батькові та
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визначення місця проживання дитини
з матір"ю

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся в
суд з вищевказаним позовом.

Просив визначити місце проживання
його малолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним, та
зобов"язати відповідача ОСОБА_2
передати йому малолітнього сина

В обгрунтування позовних вимог
зазначає, що з 2005 року по 2012 рік,
проживав у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем .Від шлюбу мають сина
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між сторонами розірвано і після
розлучення відповідач чинить йому
перешкоди у спілкуванні з сином у
зв'язку з чим він і звернувся до суду з
позовом про усунення перешкод у
спілкуванні з сином.

Рішенням апеляційної інстанції від
25.09.2012 року, було змінено рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 15.05.2012 року в частині
визначення часу участі його, ОСОБА_3, у
вихованні сина та спілкуванні з ним , а
саме: щосереди з 18.00 години до 20.00 години
та щосуботи з 16.00 години до 18.00
години. В решті рішення суду було
залишено без змін.

Однак, відповідач ухиляється від
виконання рішення та до даного часу
не дає йому спілкуватись із сином.

У встановлені судом дні він
прибував до місця проживання його
малолітнього сина на АДРЕСА_1, проте
за місцем проживання сина нікого
вдома не було, двері ніхто йому не
відчиняв, на телефонні дзвінки не
відповідав. В зв'язку з чим, він
звернувся до виконавчої служби щодо
примусового виконання рішення суду .

Виконавчою службою було відкрито
виконавче провадження та листом
від 26.12.2013 року його повідомлено про
зупинення виконавчого провадження, так
як невідомо місце перебування та
місцезнаходження боржника і дитини. На
даний час йому, як батьку, також не
відомо місцезнаходження його
колишньої дружини та його малолітнього
сина.

Зазначає, що відповідач без його
згоди, одноосібно змінила місце
проживання його сина. Окрім того,
відносно відповідачки відкриті
кримінальні провадження, що свідчить
про те, що відповідач не може
забезпечити синові нормальний
духовний та моральний розвиток,
матеріальну забезпеченість.

В свою чергу, він може надати сину
достатній рівень життя, зможе
забезпечити його турботою та
любов'ю.

ОСОБА_2 не погоджуючись з позовом
подала зустрічний позов про визначення
місця проживання малолітнього сина
ОСОБА_4 разом з нею.

Позов обґрунтовувала тим, що рішенням
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від25.04.2013 року було
визнано її ОСОБА_2 та їх сина ОСОБА_4
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням розташованим за
адресою: АДРЕСА_1

26.04.2013 року вона змінила прізвище на
ОСОБА_2. Вважає, що даним рішенням,
дитина фактично була виселена на
вулицю без надання тимчасового житла.

Крім того, з 2011 року відповідач не бажає
взагалі приймати участі у вихованні та
утриманні сина ,не сплачує аліменти.

З посиланням на висновок Міжнародного
Гуманітарного Центру "Розрада" і на
Декларацію прав дитини, зазначає, що її
син не може бути розлучений з нею.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 23.06.2014 року, судом
позови було об"єднано в одне
провадження (а.с.200).

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 4 липня 2014року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено та
визначено місце проживання
малолітнього сина ОСОБА_4 разом з
батьком ОСОБА_3 та зобов"язано ОСОБА_2,
передати малолітнього ОСОБА_4 його
батьку ОСОБА_3 для проживання з ним. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визначення місця
проживання дитини з матір"ю -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
задоволення її позових вимог та
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3

Зокрема зазначається, що суд не взяв до
уваги ті обставини, що позивач з
власної ініціативи покинув її з
дитиною. Зараз перебуває в шлюбі та має
малолітню дитину. Аліменти не сплачує
відповідачу. Між сторонами існують
неприязні стосунки Твердження
позивача що не надавав дозволу на виїзд
за кордон сина не підкріплено жодним
доказом.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник ОСОБА_2 ОСОБА_7
підтримав доводи апеляційної скарги.
Суду пояснив, що після розірвання шлюбу
між сторонами склались вкрай неприязні
стосунки, що підтверджується і
матеріалами справи. У позивача окрім
сина ОСОБА_4 є ще діти від попереднього
та нинішнього шлюбів. Позивач чинить
тиск та погрози ОСОБА_2 Окрім того,
аліменти ним не сплачено на сина.
Посилання на те, що аліменти нараховано
та знаходяться в касі приватного
підприємства носять формальний
характер, оскільки при бажанні
позивача ці гроші були б перераховано
на особистий рахунок відповідача або
відправлені поштовим переказом.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8
погоджуються з рішенням суду,
заперечуючи доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_3 пояснив, що відповідач чинить
йому перешкоди у зустрічі з сином
ОСОБА_4. Підтвердив факт вкрай
неприязних стосунків з відповідачем та
зазначив, що звертався з заявами до
правоохоронних органів з приводу
крадіжок відповідачем великої суми
грошей. Зазначає, що у нього є всі
можливості для проживання його
малолітнього сина поряд з ним.

Представник ОСОБА_8 зазначила, що за
складених обставин між сторонами
доцільно було б проживання
малолітнього сина з батьком. Про що
також зазначено в акті органу опіки та
піклування.

Представник органу опіки та піклування
в судове засіданні не з'явився. Про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином згідно зворотного
повідомлення.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст..303 ЦПК України,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом, а обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Встановлено, підтверджено матеріалами
справи, та не заперечується сторонами,
що позивач та відповідач перебували в
шлюбі з з 12 січня 2005 року по 15 березня
2012 року. Мають від шлюбу сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом зі
своєю матір'ю (а.с.4,5, 6-8, 70).

Згідно з рішенням Кіровського
районного суду від 21 березня 2012 року з
позивача на користь відповідача було
стягнуто аліменти на утримання сина
ОСОБА_4 в розмірі ? частки всіх видів
заробітку, але не менш ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку (а.с.71-73).

З листів корпорації „Мегакомплекс" за
підписом директора корпорації ОСОБА_3
за № 10/42-12 від 29.10.2012 року та №11/45-12 від
26.11.2012 року на адресу відповідача
ОСОБА_2 слідує, що для отримання
аліментів їй необхідно з'явитись за
місцем знаходження корпорації
"Мегакомплекс" або повідомити
адміністрації корпорації розрахункові
реквізити для перерахунку нарахованої
суми аліментів.(а.с.149-149).

Відповідно до свідоцтва про зміну
імені відповідач змінила прізвище
ОСОБА_2 на ОСОБА_2 , про що складено
відповідний запис 26 квітня 2013 за №38(
а.с. 37).

Згідно зі ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Мати і батько мають рівні
права та обов'язки щодо дитини (ст.141 СК
України).

Відповідно до ст. 6 СК України правовий
статус дитини має особа до досягнення
нею повноліття. Малолітньою вважається
дитина до досягнення нею чотирнадцяти
років.

Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце
проживання дитини, яка досягла десяти
років, визначається за спільною згодою
батьків та самої дитини.

У випадку, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між батьками, які
проживають окремо ,про те, з ким із них і
хто саме з дітей залишається, суд,
виходячи з рівності прав та обов'язків
батька й матері щодо своїх дітей,
повинен ухвалити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх.
При цьому суд ураховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально-побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для передачі йому
дітей.

Встановлено, та підтверджується
матеріалами справи, що позивач
характеризується з позитивної сторони,
до адміністративної та кримінальної
відповідальності не притягувався, на
обліку у лікаря психіатра та лікаря
нарколога не перебуває, має постійне
місце роботи та стабільний дохід, є
власником житлового будинку, проживає
з сім"єю та має малолітню доньку на
утриманні.(а.с.191, 160,-162,220, 140)

Встановлено також що мати дитини -
відповідач ОСОБА_2 також не перебуває
на обліках в наркологічному та
психіатричному диспансерах, працює на
посаді менеджера із зв"язків з
громадськістю Приватного підприємства
"Інфор", на дому, отримує заробітну
плату, позитивно характеризується по
місцю роботи та в побуті, зокрема, як
любляча, відповідальна мати свого сина.
Проживає разом із ОСОБА_4, 2010 року
народження та бабусею ОСОБА_9 по
АДРЕСА_2.(а.с.41-47).

Матеріалами справи, а саме чисельними
зверненнями до правоохоронних органів
як позивача так і відповідача,
постановами про відмову в порушенні
кримінальної справи, як відносно
ОСОБА_3 так і відносно ОСОБА_2
підтверджується та обставина, що між
сторонами склались вкрай неприязні
стосунки(а.с.56-69, 87,99,137,138).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_3 про встановлення місця
проживання дитини та передачу дитини
позивачу, суд першої інстанції
послався на висновок комісії з питань
захисту прав дитини виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради
щодо визначення місця проживання
дитини ОСОБА_4 про доцільність
визначення місце його проживання з
батьком ОСОБА_3 ( а.с. 204-205).

Проте з таким висновком суду першої
інстанції не можна погодитися з
наступних підстав.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержуваних у результаті обстеження
умов проживання дитини, батьків інших
осіб, які бажають проживати з дитиною, а
також на підставі інших документів, які
стосуються справи. Суд може не
погодитися з висновком органу опіки та
піклування, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини (ч.5 і ч.6 ст.19 СК України).

Висновок комісії з питань захисту прав
дитини виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради щодо
доцільності визначення місця
проживання дитини ОСОБА_4 з батьком
ОСОБА_3 огрунтовано тим, що ОСОБА_2
перешкоджає спілкуванню дитини з
батьком, не виконує рішення суду, діє
всупереч вимогам Конвенції про права
дитини (а.с.204-205).

Разом з тим в зазначеному висновку не
враховано рекомендації психолога про
те, що дитина потребує уваги та
підтримки з боку рідних, налагодження
теплих стосунків та спілкування з
матір'ю, надання можливості
висловлювати свої почуття та бажання .
(48-51).

Згідно з "Декларацією про загальні
засади державної політики України
стосовно сім'ї та жінок", схваленої
Постановою Верховної Ради України від
06 березня 1999 року, держава захищає
материнство та дитинство і визнає
пріоритетність інтересів матері та
дитини в суспільстві та забезпечує
неухильне додержання законодавства
України та норм міжнародного права
стосовно сім'ї та жінок.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Ухваливши судове рішення про
визначення місця проживання дитини з
батьком, суд першої інстанції не навів
в рішенні суду обставин, які слід
вважати винятковими та за яких дитина
може бути розлучена зі своєю матір'ю.

За таких обставин апеляційний суд не
приймає до уваги висновок комісії з
питань захисту прав дитини виконавчого
комітету Кіровоградської міської
ради органу опіки та піклування про
визначення місця проживання дитини з
батьком.

Під час судового розгляду в
апеляційному суді не встановлено
будь-яких виняткових обставин, які б
переконали суд у тому, що дитину
необхідно визначити місце проживання з
батьком

З пояснення позивача та його
представника також слідує, що між
сторонами склались неприязні стосунки
проте не було наведено будь-яких
доводів на підтвердження того, що
відповідач є поганою матір'ю, не
виконує належним чином своїх
материнських обов'язків по відношенню
до малолітнього сина, не піклується про
нього, що пагубно впливає на розвиток
сина.

Навпаки, матеріали справи містять
докази того, що відповідач є хорошою
матір"ю, вболіває за малолітнього сина,
робить все можливе для розвитку дитини.

За таких обставин, оцінюючи докази у
справі у їх сукупності, враховуючи
особисті стосунки, які склалися між
сторонами, виходячи з інтересів дитини,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність виняткових обставин
для розлучення дитини з матір'ю, а
також виходячи з віку дитини, принципу 6
Декларації прав дитини вважає, що
проживання дитини з матір'ю
забезпечить їй більш повний нормальний
фізичний і духовний розвиток, тому
місце проживання дитини слід визначити
разом з матір"ю.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції щодо
визначення місця проживання дитини з
батьком підлягає скасуванню у зв'язку з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та порушенням норм
матеріального права з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні первісного позову ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про встановлення місця
проживання дитини та передачу дитини
батьку та в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення
місця проживання дитини з матір'ю

Керуючись ст.ст.303,307, 309 ,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 4 липня 2014року -
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та
піклування Кіровоградської міської
ради про визначення місця проживання
дитини з батьком , передання
малолітнього сина батькові -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визначення місця проживання дитини з
матір'ю - задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
за місцем проживання його матері
ОСОБА_2

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: