Справа № 703/4355/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючої-судді
Зайончковської І.А.

при секретарі Сорока
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сміла справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на повнолітню
дитину,

встановив:

Відповідач є батьком сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, матір'ю якого є дочка
позивачки ОСОБА_5, яка судовим рішенням
у 2014 році позбавлена батьківських прав.

Шлюб між батьками ОСОБА_4 припинено у
липні 1997 року, а за рішенням
Смілянського міського суду від 15
серпня 1996 року з відповідача на користь
ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на
утримання дитини в розмірі 1/4 частини
його заробітку до повноліття сина.

Рішенням Смілянського міьскрайсуду
від 7 серпня 2013 року ОСОБА_3 позбавлено
батьківських прав відносно ОСОБА_4, а за
рішенням того ж суду від 3 червня 2014
року в зв'язку з наявністю в нього
хронічної психічної хвороби, останній
визнаний недієздатним та позивачку
призначено його опікуном.

ОСОБА_2, посилаючись на те, що
відповідач аліментів не сплачував,
онук тривалий час знаходиться на її
повному утриманні, її сім'я знаходиться
у тяжкому матеріальному становищі,
просила стягнути з відповідача
аліменти на повнолітню дитину в
розмірі 1/4 частини його доходу .

На підтримку своїх вимог позивачка
пояснила, що батьки дитини припинили
спільне проживання з 1996 року і дочка з
онуком проживала разом з нею до 2004 року,
а надалі дитина знаходилась і до цього
часу знаходиться на її повному
утриманні. Онук з дитинства страждає
психічним захворюванням та потребує
постійного прийняття ліків, щомісячна
вартість яких на даний час становить
біля 1600 грн. Йому встановлена перша
група інвалідності, за якою він
потребує постійного стороннього
догляду. Його пенсія становить 1300 грн.
на місяць. Позивачка є пенсіонеркою, та
ще має на утриманні неповнолітню онуку.
Також вона повинна сплачувати
комунальні послуги за квартиру, в якій
вони проживають.

Відповідач позов визнав повністю, але
пояснив, що в нього є сумніви з приводу
його батьківства, а також на його
утриманні знаходиться 2 неповнолітніх
дітей.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дітей, які
потребують матеріальної допомоги, якщо
вони можуть її надати. За ст. 200 СК
України розмір аліментів визначається
у частках або твердій грошовій сумі,
беручи при цьому до уваги можливість
надання допомоги іншим з батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 фактично з
самого народження знаходиться на
утриманні позивачки. З пояснень
позивачки вбачається, що її дочка з 2004
року виїхала на інше місце проживання
та матеріальної допомоги на дитину не
надавала ніякої, як і відповідач, який
пояснив, що аліменти спочатку
сплачувала його мати, а протягом
останніх 8 років вони взагалі не
платились. Згідно висновку
спеціалізованої психіатричної МСЕК
від 14 грудня 2013 року ОСОБА_4 встановлена
1 група інвалідності з дитинства та він
потребує постійного стороннього
догляду, оскільки повністю залежний
від сторонніх осіб. Позивачка пояснила,
що на кожний місяць для онука потрібно
по 4 упаковки двох видів ліків, одна
упаковка яких коштує 250 грн., а інша 170
грн., в той час як його пенсія становить
1300 грн. на місяць, якої не вистачає

навіть на них. Крім того він повинен
кожного року проходити стаціонарне
обстеження і половину його вартості
повинна сплатити позивачка. До складу
сім'ї позивачки входить також ще одна
її неповнолітня онука, яка також не має
самостійного доходу. При цьому вона
несе витрати на сплату комунальних
послуг, не враховуючи придбання
продуктів харчування, одягу та інших
речей необхідних для нормальної
життєдіяльності. Враховуючи вказані
обставини суд приходить до висновку
про те, що повнолітня дитина, інтереси
якої представляє позивачка, дійсно
потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 166 СК України особа
позбавлена батьківських прав не
звільняється від обов'язку по
утриманню дитини. З пояснень
відповідача вбачається, що він має на
утриманні 2-х неповнолітніх дітей та є
приватним підприємцем, діяльність
якого на даний час зупинена. Проте в
судовому засіданні позовні вимоги він
визнав та зазначив, що має можливість
сплачувати аліменти з врахуванням усіх
цих обставин, а тому суд вважає, що
позов підлягає задоволенню.

З відповідача також підлягає стягненню
і судовий збір по справі.

На підставі наведеного, ст. ст. 166, 198, 200
СК України, керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 88, 213,
215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
уродженця м. Бішкек, Республіки
Киргизстан, а жителя АДРЕСА_1,
приватного підприємця, на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
в розмірі по 1/4 частині його заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи з 20 серпня
2014 року та до зміни матеріального стану
дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
в разі його оскарження - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо воно не
буде скасоване.

Головуюча:
І. А. Зайончковська