АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8591/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2474/14
Головуючий у 1-й інстанції Середа А. В.
Доповідач Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року м.
Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Карнауха П.М..,

Суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.,

при секретарі - Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаовдського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 01 липня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Автозаовдського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 01 липня 2014 року позовну заяву
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, - задоволенено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2,
ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 7159
грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2,
ОСОБА_3 витрати пов'язані із сплатою
судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. та
витрати за надання юридичних послуг в
сумі 100 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржив відповідач ОСОБА_1, який в
апеляційній скарзі, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених у
суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, з
наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України ,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду не
відповідає.

Місцевим судом установлено та
вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками
двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та
зареєстровані в ній (а.с.7,8). Зазначена
квартира розташована на четвертому
поверсі вказаного будинку. Квартира
АДРЕСА_2 за цією ж адресою належить
відповідачу ОСОБА_1 та знаходиться
поверхом вище квартири позивачів.

09.02.2013 р. ТОВ «Житлорембудсервіс»
зафіксована заявка за адресою: АДРЕСА_1
про залиття даної квартири з квартири
АДРЕСА_2 через несправність пральної
машини (а.с.90-91).

11.02.2013 року підрядною організацією ТОВ
«Житлорембудсервіс» - ТОВ
«Майстер-Сіті» - було проведено
обстеження квартири АДРЕСА_1, виявлено
сліди намокання на стінах, стелі по
периметру коридору, здуття лінолеуму
на підлозі; сліди намокання на стелі та
стінах кухні; сліди намокання ванною
кімнати; відставання шпалер на стелі
спальні та вітальні, про що складений
відповідний Акт, яким зафіксовано, що в
квартиру АДРЕСА_2, що розташована
поверхом вище, доступу надано не було.
За інформацією аварійної служби ТОВ
«Житлорембудсервіс», робітники якої
виїхали на виклик, затоплення сталося
через несправність пральної машини
відповідача (а.с. 9,28).

Згідно Висновку експертного
будівельно-технічного дослідження
№45-13 від 15.04.2013 року, вартість
відновлювального ремонту приміщень
квар тири АДРЕСА_1, в зв'язку з її
залиттям становить 7159,60грн. (а.с. 10-29).

Рішенням виконкому Кременчуцької
міської ради від 08.08.2008 року № 818 «Про
визначення виконавців послуг з
управління житловим фондом, який
знаходиться в комунальній власності
міста» управляючі компанії ТОВ
«Житлорембудсервіс» та «Добробит» є
виконавцями послуг з управління
житловим фондом комунальної власності
міста, до повноважень яких належить
забезпечення всіх послуг, що входять до
тарифу на послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкової території.

Установлено, що ТОВ
«Житлорембудсервіс» надає послуги з
управління та утримання житлового
будинку та прибудинкової території
споживачам двокімнатної квартири
АДРЕСА_1.

Згідно Договору найму (оренди) житла
від 24.11.2012 року, ОСОБА_4 прийняла в
тимчасове платне користування від
ОСОБА_1 належну йому відповідно до
договору приватизації квартиру
АДРЕСА_2, строком на 35 місяців з 10 грудня
2012 року (а.с.64).

Задовольняючи частково позов, місцевий
суд виходив із доведеності позовних
вимог частині стягнення матеріальної
шкоди, та відсутності доказів на
підтвердження завдання позивачам
моральної шкоди. Також суд дійшов
висновку, що договір оренди не
відповідає вимогам ст. 91 ЖКУ та не
зареєстрований у відповідності до
вимог ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Колегія суддів не погоджується з
висновками місцевого суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

За приписом статті 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи,відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

У пункті 2 Постанови "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" № 6
від 27.03.1992 року Пленум Верховного Суду
України роз'яснив, що шкода, заподіяна
особі і майну громадянина або
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний своєчасно вживати заходи
щодо усунення виявлених неполадок,
пов'язаних з отриманням
житлово-комунальних послуг, що виникли
з власної вини, а також забезпечувати
цілісність засобів комунальних послуг
та не втручатися в їх роботу. При цьому
обов'язок споживача не втручатися в
роботу засобів обліку комунальних
послуг жодним чином не звільняє
відповідачів від їх обов'язку по
утриманню належного їм майна, в тому
числі внутрішньо квартирної мережі
системи опалення. При цьому законом
встановлено прямий обов'язок саме
власників утримувати мережу в
належному стані.

Порядок фіксування факту залиття житла
встановлено «Правилами утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій», що затверджені Наказом
Державного комітету з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 року №76 «Про затвердження Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій».

Відповідно до ст. 203 ЦКУ, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом. Правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦКУ, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

У відповідності до ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Як роз'яснено у п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування моральної
шкоди" №6 від 27.03.1992 року, розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що відповідно до
статей 440 і 450 ЦК ( 1540-06 ) шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Здійснивши аналіз наведених правових
норм, дослідивши надані сторонами
докази, враховуючи ту обставину, що на
момент залиття належної позивачам
квартири згідно Договору найму (оренди)
житла від 24.11.2012 року, квартира АДРЕСА_2
перебувала у користуванні ОСОБА_4,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення позову та
стягнення з ОСОБА_4 завданої
матеріальної шкоди.

Посилання суду першої інстанції на
невідповідність договору найму житла
вимогам ст. 91 ЖКУ та ст. 4 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
безпідставні, оскільки ст. 91 ЖКУ
регулює відносини, пов'язані з
користуванням жилими приміщеннями в
будинках державного громадського
житлового фонду, а приписи ст. 4 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» не
стосуються обов'язкової реєстрації
договору найму житлового приміщення.

Глава 59 ЦКУ, яка регулює відносини
найму (оренди) житла, не містить
вказівок на обов'язкову реєстрацію
такого договору.

Також на думку колегії суддів відсутні
підстави для задоволення позову в
частині відшкодування моральної шкоди,
оскільки позивачами не надано жодних
доказів на підтвердження того, що діями
відповідача позивачам була спричинена
шкода у вигляді фізичних та моральних
страждань, що призвело до передчасного
та значного погіршення стану здоров'я,
певної вигоди, відповідних наслідків в
ускладненні стану здоров»я та істотних
вимушених змін у їх життєвих стосунках,
що призвело до додаткових зусиль для
організації ними свого життя.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні
позову до ОСОБА_1 слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу у
відповідності до ст.88 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п. п. 1,3,4 ч.1
ст.309 ЦПК України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
вправі скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити рішення по суті
позовних вимог з підстав неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; невідповідності
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1,3,4 ст.309, ст.316
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, -
задовольнити.

Рішення Автозаовдського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 01 липня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2,
ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 7159
грн. 60 коп. (сім тисяч сто п'ятдесят
дев'ять гривень 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2,
ОСОБА_3 витрати, пов'язані із сплатою
судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. та
витрати за надання юридичних послуг в
сумі 100 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги протягом 20
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
Карнаух П.М.

СУДДІ:
Кривчун Т.О.

Пилипчук Л.І.

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області
П.М.Карнаух