Справа №486/668/14-ц 28.08.2014 28.08.2014 28.08.2014
Провадження №22-ц/784/2417/14
Головуючий у першій інстанції-Франчук
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Коломієць В.В.,
Шолох З.Л.,

при секретарі - Шпонарській О.В.,

за участю представника
відповідача - Половця М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 7 липня
2014 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрон»

про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку,

за час вимушеного прогулу

та відшкодування моральної шкоди

У С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ТОВ «Агрон» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, за час вимушеного прогулу
та відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що з 21 жовтня 2013 року
займав посаду директора бази
мінеральних добрив ТОВ «Аргон». 20
лютого 2014 року його звільнено з роботи
за статтею 38 КЗпП. Проте у день
звільнення йому не було видано трудову
книжку та повний розрахунок.
Заборгованість по заробітній платі
виплачена лише 3 квітня 2014 року, а
трудова книжка видана 4 квітня 2014 року.

Посилаючись на порушення відповідачем
вимог статей 116, 117 КЗпП та уточнивши
позовні вимоги, ОСОБА_2 просив
стягнути з ТОВ «Агрон» 3374, 56 грн.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, 3374, 56 грн. за
час затримки видачі трудової книжки та
2 000 грн. моральної шкоди.

Представники ТОВ «Агро» позов не
визнали, зазначивши, що затримка
розрахунку та видачі трудової книжки
мала місце з вини ОСОБА_2, а моральні
страждання позивач не довів.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 7 липня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив
рішення скасувати та задовольнити
позов в повному обсязі, посилаючись на
невірну оцінку судом наданих доказів
та невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
затримка як у видачі трудової книжки,
так і у проведенні повного розрахунку
при звільненні 20 лютого 2014 року мали
місце з вини ОСОБА_2, який відмовився
отримати і трудову книжку, і
розрахунок.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Так, відповідно до статті 47 КЗпП
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний у день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
проводиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

Наслідком порушення власником або
уповноваженим ним органом як обов'язку
у день звільнення видати трудову
книжку, так і провести виплату всіх
коштів, які належать працівнику при
звільненні, є обов'язок виплати
середню заробітну плату за весь час
затримки, що прямо передбачено
частиною 1 статті 117 та частиною 4 статті
235 КЗпП.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП, якщо
порушення законних прав працівника
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, працівник
має право на відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди.

За змістом вказаного положення закону
передумовою для відшкодування
працівнику моральної шкоди на підставі
статті 237-1 КЗпП є наявність порушення
прав працівника у сфері трудових
відносин.

З матеріалів справи вбачається, що з 21
жовтня 2013 року по 20 лютого 2014 року
ОСОБА_2 працював начальником бази
мінеральних добрив ТОВ «Агрон» (а.с. 3)

Наказом № 12-к від 20 лютого 2014 року
ОСОБА_2 звільнено з посади за власним
бажанням на підставі статті 38 КЗпП
України (а.с 4).

1 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
письмовою заявою до керівництва, в
якому посилався на порушення його прав
на отримання трудової книжки та
повного розрахунку при звільненні
(а.с.5).

3 квітня 2014 року позивач отримав
розрахунок, а 4 квітня 2014 року - трудову
книжку.

Таким чином, колегія суддів вважає
встановленим факт порушення
відповідачем строків видачі трудової
книжки звільненому працівнику та
проведення з ним повного розрахунку
при звільненні.

При цьому колегія суддів не може
прийняти до уваги посилання
представника ТОВ «Агрон» на відмову
позивача у день звільнення отримати
трудову книжку та розрахунок.

З наданого відповідачем акту від 20
лютого 2014 року (а.с.36) вбачається, що
отримання ОСОБА_2 трудової книжки та
належної заробітної плати було
поставлено в залежність від підписання
ним акту приймання-передачі
матеріальних цінностей.

Цей факт підтвердила в судовому
засіданні і свідок - бухгалтер ОСОБА_3
(а.с.53-55).

Не підтвердив в суді факт відмови
позивача отримати трудову книжку та
розрахунок і свідок ОСОБА_4

Представник ТОВ «Агрон» також
засвідчив, що станом на 20 лютого 2014 року
трудова книжка та грошові кошти, які
мали виплатити при звільненні,
знаходились у головному офісі (м. Київ),
а видача була здійснена лише після
письмового звернення ОСОБА_2 у квітні
2014 року.

Крім того, в порушення вимог пункту 4.2
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників та статті
116 КЗпП, ТОВ «Агрон» не надіслало
позивачу письмове повідомлення про
необхідність отримання трудової
книжки та нарахованих сум.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
внаслідок порушення строків,
передбачених статтями 47 та 116 КЗпП,
відповідач ТОВ «Агрон» зобов'язано
виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
та вимушений прогул ( затримка трудової
книжки), що відповідає вимогам статті
117 та 235 КЗпП.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_2
відповідно до пунктів 2 та 8 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого 8 лютого 1995 року №100,
розраховується, виходячи з заробітної
плати за останні два місяців роботи,
(лютий, січень 2014 року), виключаючи
компенсацію за невикористану
відпустку, та кількості фактично
відпрацьованих за цей період днів ( 36
днів) ( а.с.50) та складає: 3112,04 грн. : 36 =
86,45 грн.

Період затримки видачі трудової книжки
та розрахунку з 21 лютого по 4 квітня 2014
року складає 30 робочих днів.

Середній заробіток за цей період
складає 2593,5 грн.

Колегія суддів не може прийняти до
уваги посилання позивача на те, що він
набув право на отримання середнього
заробітку окремо за кожне порушення
його прав.

Виходячи зі змісту статей 117 та 235 КЗпП
та компенсаційний характер виплати
середнього заробітку, його розмір за
один і той же період не збільшується в
залежності від кількості порушень.

Таким чином, відповідно до вимог
частини 1 статті 117 та частини 4 статті 235
КЗпП на користь ОСОБА_2 підлягає
стягненню 2593,5 грн. середнього
заробітку.

Колегія суддів вважає, що встановлені
порушення трудових прав позбавили
позивача можливості користуватися
життєво необхідними коштами та
своєчасно працевлаштуватись, що
потребувало додаткових зусиль для
організації подальшого життя.

За правилами статті 237-1 КЗпП ОСОБА_2
набув право на відшкодування моральної
шкоди, розмір якої, враховуючи характер
порушень та їх тривалість, має
складати 300 грн.

Оскільки суд першої інстанції невірно
оцінив надані сторонами докази та
безпідставно відмовив в позові,
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення
про часткове задоволення вимог ОСОБА_2

Відповідно до статті 88 ЦПК з
відповідача підлягають стягненню 730,8
грн. судового збору.

Керуючись статтями 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 7 липня
2014 року скасувати та постановити нове
рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрон» на користь
ОСОБА_2 2593,5 грн. середнього заробітку та
300 грн. моральної шкоди.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрон» на користь
держави 730,80 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді