У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Луспеник Д.Д.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
який діє в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_3, на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 4 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 12 червня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
відділу державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві, треті особи: служба у
справах дітей Святошинської районної у
м. Києві державної адміністрації,
товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої
дочки ОСОБА_2 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 12 лютого 2008 року ОСОБА_5
подарувала своїй дочці - ОСОБА_4,
квартиру АДРЕСА_1, яка пообіцяла не
відчужувати квартиру до повноліття
дочки ОСОБА_2. Проте ОСОБА_4 своєї
обіцянки не виконала та уклала з
публічним акціонерним товариством
«ОТП Банк» кредитний договір і договір
іпотеки вказаної квартири.

Позивач вважав, що договір дарування,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є
нікчемним, оскільки укладений без
дозволу органу опіки та піклування,
крім того, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишивши заповіт, складений на ім'я
його дочки - ОСОБА_2 та посвідчений 3
вересня 2011 року, тому просив суд
визнати за останньою право власності
на квартиру АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 4 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 12 червня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_2
просить оскаржувані судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального й
процесуального права, та ухвалити нове
рішення.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності зазначених судових
рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
відділу державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві, треті особи: служба у
справах дітей Святошинської районної у
м. Києві державної адміністрації,
товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», про визнання права власності
за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 4 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 12 червня 2014 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ Д.Д. Луспеник