Справа № 369/2074/14 Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/4138/14 Доповідач у 2
інстанції ТаргонійКатегорія 54
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 15 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
стягнення заробітної плати та
моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи учасників
судового процесу, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА :

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування вимог послався на те,
що 29.03.2012 року його було прийнято на
роботу до Філії "Київське Головне
регіональне управління" ПАТ КБ
"ПриватБанк" на посаду водія-інкасатора
напрямку перерахунку та інкасації
грошових коштів.

07.05.2013 його було звільнено із займаної
посади за втрату довіри при
обслуговуванні товарних цінностей за
п.2 ст.41 КЗпП України.

11.12.2013 року Апеляційним судом Київської
області скасовано наказ № ZAKL-2013/1-6673781
від 30.04.2013 року в частині звільнення
позивача із посади водія-інкасатора
напрямку перерахунку та інкасації
грошових коштів Київського ГРУ ПАТ КБ
"ПриватБанк"; поновлено на роботі на
pfpyfxtysq посаді та стягнуто з ПАТ КБ
"ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
розмірі 39 746,48 грн.; допущено негайне
виконання рішення суду в частині
поновлення на роботі і стягнення
заробітної плати.

На виконання вказаного рішення суду
26.12.2013 року видано виконавчий лист про
стягнення з ПАТ КБ "ПриватБанк" на
користь ОСОБА_1 середнього заробітку за
час вимушеного прогулу у розмірі 39 746,48
грн.

На даний час Жовтневим ВДВС
Дніпропетровського МУЮ відкрито
виконавче провадження ВП 41728221 по
стягненню коштів з відповідача.
Добровільно відповідач середній
заробок за час вимушеного прогулу у
розмірі 39746,48 грн. не сплатив.

На підставі рішення суду від 11.12.2013
року, позивача поновлено на займаній
посаді з 07.05.2013 року.

06.02.2014 року ОСОБА_1 звільнено за власним
бажанням за ст. 38 КЗпП України.

В день звільнення позивача належні
йому суми заробітної плати за період з
11.12.2013 року по 06.02.2014 року відповідачем
виплачені не були.

Про нараховані суми, належні йому при
звільненні, відповідач письмово не
повідомив, на прохання надати копії
наказів про поновлення на роботі та
звільнення, а також довідки про доходи
за період з 11.12.2013 року по 06.02.2014 року - не
відповів.

Відповідно до довідки про заробітну
плату від 14.05.2013 року, середньомісячна
заробітна плата ОСОБА_1 за останні два
місяці становить 5 491,20 грн.

Уточнивши в подальшому позовні вимоги,
позивач просив стягнути з відповідача
на свою користь заробітну плату за
період з 11.12.2013 року по 06.02.2014 року в сумі
10 198,11 грн., середній заробіток за весь
час затримки розрахунку при звільненні
з 07.02.2013 року по день фактичного
розрахунку, а також завдану моральну
шкоду, яка оцінена ним у розмірі 5000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 15
травня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 10 198 грн.
11 коп. заробітної плати, 17 258 грн. 34 коп.
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні, а
всього 27 456 грн. 45 коп. В решті позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач - ПАТ
КБ «ПриватБанк» просить скасувати
рішення та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Зокрема, в обгрунтування апеляційної
скарги відповідач зазначає, що позивач
своєчасно не скористався своїм правом
щодо примусового виконання судового
рішення, а тому висновки суду щодо
невжиття відповідачем відповідних
заходів для його виконання є
необґрунтованими. Крім того, в період з
11.12.2013 року по 06.02.2014 року ОСОБА_1 не
приступав до виконання трудових
обов'язків, а тому не набув права на
отримання заробітної плати.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції дійшов висновку
про обґрунтованість та доведеність
вимог позивача в частині стягнення
заробітної плати та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Як встановлено судом, 29.03.2012 року
позивача було прийнято на роботу до
Філії "Київське Головне регіональне
управління" Публічного Акціонерного
товариства Комерційного банку
"ПриватБанк" на посаду водія-інкасатора
Напрямку перерахунку та інкасації
грошових коштів.

07.03.2013 року позивача звільнено із
займаної посади за втрату довіри при
обслуговуванні товарних цінностей за
п.2 ст. 41 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 11.12.2013 року скасовано
наказ відповідача № ZAKL-2013/1-6673781 від
30.04.2013 року в частині звільнення ОСОБА_1
з посади водія-інкасатора Напрямку
перерахунку та інкасації грошових
коштів Київського ГРУ ПАТ КБ
"ПриватБанк" у зв'язку із втратою довіри
з боку власника за п. 2 ст. 41 КЗпП
України, поновлено ОСОБА_1 на роботі на
посаді водія-інкасатора Напрямку
перерахунку та інкасації грошових
коштів Київського ГРУ ПАТ КБ
"ПриватБанк" з 07.05.2013 року. Стягнуто з
ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 39746,48 грн. за період з
07 травня 2013 року по 11 грудня 2013 року.
Допущено негайне виконання рішення
суду в частині поновлення на роботі і
стягнення заробітної плати.

В судовому засіданні встановлено
також, що 26.12.2013 року видано виконавчий
лист про стягнення з ПАТ КБ "ПриватБанк"
на користь ОСОБА_1 середнього заробітку
за час вимушеного прогулу у розмірі 39
746,48 грн.

Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ
відкрито виконавче провадження ВП 41728221
по стягненню цієї суми з відповідача,
оскільки добровільно відповідач
рішення про стягнення 39 746,48 грн. не
виконує.

Як вбачається з матеріалів справи,
фактично ОСОБА_1 поновлено на роботі
наказом від 06.02.2014 року і того ж дня
звільнено з роботи за власним бажанням
на підставі ст. 38 КЗпП України, про що в
трудовій книжці пзивача зроблено
відповідні записи. (а.с. 4-7, 25)

Встановлено також, що в день звільнення
позивача належні йому суми заробітної
плати за період з 11.12.2013 року по 06.02.2014
року відповідачем виплачені не були,
про нараховані суми, належні позивачу
при звільненні, відповідач письмово
позивача не повідомив.

Суд першої інстанції надав вірну
оцінку запереченням представника
відповідача щодо відсутності права у
позивача на отримання заробітної плати
у зв'язку з тим, що він фактично не
приступав до виконання своїх трудових
обов'язків. Зазначені обставини не
могли бути прийняті судом, як підстава
для відмови у позові, оскільки рішенням
суду від 11.12.2013 року на відповідача було
покладено обов'язок поновити ОСОБА_1 на
раніше займаній посаді з 07.05.2013 року. За
специфікою роботи водія - інкасатора
ОСОБА_1 не міг самостійно приступити до
виконання своїх обов'язків, без допуску
банку.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1
звертався з письмовою заявою до
відповідача про допущення його до
виконання своїх трудових обов'язків
25.12.2013 року, коли ним був отриманий
повний текст рішення Апеляційного суду
Київської області від 11.12.2013 року.

Відповідач же, незважаючи на рішення
суду та заяву позивача не вжив належних
заходів для допуску останнього до
роботи.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції, вірно пославшись на норми
чинного трудового законодавства,
дійшов правильного висновку про
обгрунтованість доводів позивача, що
період з 12.12.2013 року по 06.02.2014 року треба
вважати вимушеним прогулом, за який
відповідач зобов'язаний виплатити
позивачу середній заробіток в розмірі
10198, 11 грн. Також судом вірно проведено
розрахунок середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку при
звільненні з 07.02.2014 р. по 15.05.2014 р. у
розмірі 17 258,34 грн.

Доводів, які спростовували б
законність і обґрунтованість
постановленого судом рішення,
апеляційна скарга не містить.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування при
апеляційному розгляді справи не
встановлено

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 15
травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: