У х в а л а

іменем україни

21 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - публічне
акціонерне товариство «Родовід Банк»,
про визнання права власності та
витребування майна з чужого
незаконного володіння, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду Київської області від 26 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд
з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ПАТ
«Родовід Банк», просила, з урахуванням
уточнень, визнати за нею право
приватної власності на земельну
ділянку, відведену для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 на території Підгірцівської
сільської ради Обухівського району
Київської області, площею 0,2 га,
кадастровий номер земельної ділянки
:04:002:0038; зобов'язати відповідача
відновити стан земельної ділянки, який
існував до укладення договору
купівлі-продажу зазначеної земельної
ділянки від 7 вересня 2007 року, шляхом
знесення будівель та споруд
розташованих на ній; зобов'язати його
повернути вказану земельну ділянку,
яка належить їй на праві приватної
власності.

Зазначала, що спірна земельна ділянка
площею 0,2 га, розташована на території
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області
(АДРЕСА_1), була надана їй для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд у власність на
підставі державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку серії І-КВ № 053584 від 4 вересня
2002 року. У квітні 2007 року на вказаній
земельній ділянці невідомі особи
розпочали зводити паркан. Згодом
позивачка дізналася, що у 2007 році на
спірну земельну ділянку
Підгірцівською сільською радою
Обухівського району був виданий
державний акт ОСОБА_4 У
подальшому вищевказана земельна
ділянка перепродувалась і 7 вересня
2007 року за договором
купівлі-продажу № 9622 власником спірної
земельної ділянки став ОСОБА_3, який
згодом отримав державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку Серія ЯЖ № 036347 від 9 жовтня
2007 року.

В процесі розгляду справи судом
проведено заміну неналежного
відповідача на належного - ОСОБА_2

Посилаючись на наведене, позивач
просила задовольнити вимоги.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 17 квітня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено у
зв'язку із пропуском строку позовної
давності.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 26 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено з
підстав його недоведеності.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Як встановлено судами, рішенням
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області
від 18 квітня 2002 року виконавчому
комітету цієї ради були делеговані
повноваження ради щодо вирішення
питань про надання у власність
земельних ділянок. Державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку серії І-КВ №053584,
зареєстрований у Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №884 від 4
вересня 2002 року, на підставі якого
ОСОБА_1, прізвище якої змінено у зв'язку
із укладенням шлюбу на ОСОБА_1, набула
право власності на земельну ділянку
площею 0,2 га, що розташована на
території Підгірцівської сільської
ради Обхівського району Київської
області (АДРЕСА_1), виданий згідно
рішення виконавчого комітету
Підгірцівської сільської ради від 26
червня 2002 року про передачу останній у
власність вказаної земельної ділянки.

Зазначені обставини ОСОБА_1 не
спростовувала, рішення, на підставі
якого їй передано у власність земельну
ділянку, остання не надала.

Вказані обставини також встановлені і
рішенням апеляційного суду Київської
області від 20 червня 2013 року, що набрало
законної сили, ухваленим у справі,
участь у якій в якості сторони брала
ОСОБА_1

Між тим, законодавством, яке було
чинним на час прийняття радою рішення
про делегування повноважень щодо
надання земельних ділянок у власність
виконавчому комітету ради та ухвалення
останнім рішення про передачу у
власність земельної ділянки позивачу,
можливість делегування таких
повноважень передбачена не була, ним
було встановлено, що вирішення питань з
приводу регулювання земельних
відносин здійснюється виключно на
пленарних засіданнях ради.

З огляду на викладене суди дійшли
обґрунтованого висновку, що рішення
про передачу у власність ОСОБА_1
земельної ділянки було прийняте не
уповноваженим органом та про
відсутність підстав для задоволення
заявлених нею вимог про визнання права
власності на земельну ділянку і
витребування її з чужого незаконного
володіння, оскільки право власності на
земельну ділянку, з приводу якої виник
спір, позивачем не доведено.

Касаційна скарга не містить мотивів
незаконності зроблених в рішенні
висновків в цій частині, наведені в ній
доводи зазначених висновків не
спростовують.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 26 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:Н.А.
Горелкіна С.О. Карпенко