У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів
Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Т.Л.,

Наумчука М.І.,
Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 8 квітня 2014
року та касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 8 квітня 2014
року та додаткове рішення апеляційного
суду Житомирської області від 15 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, із урахуванням
уточнених позовних вимог станом на 17
квітня 2013 року просив стягнути з
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно
відшкодування майнової шкоди у розмірі
4 426 грн 81 коп., а також 100 000 грн.
моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що на
підставі договору дарування від 1
листопада 2006 року йому належала 1/5
частина квартири АДРЕСА_1.
Співвласниками іншої частини квартири
є відповідачі.

У період із листопада 2006 року до
листопада 2010 року відповідачі чинили
йому перешкоди у користуванні
власністю, що є підставою для
відшкодування майнової шкоди, яка
полягає у понесених ним витратах на
утримання зазначеної частини
нерухомого майна, а також моральної
шкоди.

Ухвалою Богунського районного суду м.
Житомира від 6 листопада 2013 року
прийнято відмову позивача від частини
позовних вимог, закрито провадження в
частині позовних вимог про усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням, вселення та зобов'язання
вчинити дії.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 30 січня 2014 року в позові
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 8 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
задоволення позову частково. Стягнуто
з відповідачів солідарно 2 158 грн 13 коп.
майнової шкоди та 200 грн. моральної
шкоди. В іншій частині позову
відмовлено.

Додатковим рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 15 квітня 2014
року вирішено питання про розподіл
судових витрат та стягнуто з
відповідачів солідарно 143 грн 82 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення та додаткове рішення
апеляційного суду в частині відмови в
позові, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та ухвалити в цій частині нове рішення
про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційних скарг,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3
підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що позивач був
власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1
на підставі договору дарування від 1
листопада 2006 року, а відповідачі -
співвласниками 4/5 частин зазначеної
квартири.

Судом першої інстанції встановлено та
не заперечувалося позивачем, що він у
березні 2007 року добровільно звернувся
до ЖБК «Полісся» із заявою про розподіл
особового рахунку і вносив відповідні
платежі, хоча у квартирі не проживав.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 18 травня 2011 року, яке
набрало законної сили, припинено право
власності ОСОБА_3 на 1/5 частину квартири
АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7 право власності на цю частину
квартири в рівних частинах та
зобов'язано їх сплатити ОСОБА_3 грошову
компенсацію вартості 1/5 частини
квартири у розмірі 76 118 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
того, що понесені ним витрати на
утриманням нерухомого майна не є
майновою шкодою, а такі він вносив як
власник майна. Позивач не довів
завдання йому моральної шкоди
відповідачами.

Ухвалюючи нове рішення про задоволення
позову частково, апеляційний суд
дійшов висновку, що відповідачі чинили
позивачу перешкоди у користуванні
належною йому частиною квартири, що є
підставою для відшкодування
останньому майнової шкоди, яка полягає
у сплачених ним витратах на утримання
належної йому частини нерухомого
майна, а також відшкодування моральної
шкоди у розмірі 200 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно із ч. 4 ст. 319 ЦК України власність
зобов'язує.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно із ст. 360 ЦК України співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Стаття 360 ЦК України закріплює правило
про відповідальність кожного із
співвласників відповідно до належної
йому частки перед третіми особами.

У даному випадку спір виник між
співвласниками щодо використання
спільного майна та завдання шкоди
одному із співвласників іншими
співвласниками майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Встановивши, що позивач не міг
користуватися належною йому частиною
квартири через дії відповідачів, які
перешкоджали йому проживати у ній,
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку, що у конкретних
правовідносинах сторін позивачу
завдано шкоди, яка підлягає
відшкодуванню відповідно до ст. ст. 1166,
1167 ЦК України.

Не заслуговують на увагу доводи
касаційної скарги ОСОБА_3 про
необхідність стягнення з відповідачів
суми податку у розмірі 2 285 грн 92 коп.,
сплаченої ним під час реєстрації права
власності на 1/5 частину квартири
АДРЕСА_1. Зазначена сума є обов'язковим
платежем, який повинен сплатити
набувач майна під час здійснення
державної реєстрації права власності,
та не підлягає стягненню відповідно до
положень ст. 1166 ЦК України. Такий
обов'язок набувача майна не входить до
змісту тягаря власності кожного із
співвласників майна.

Не можна погодитись із доводами
касаційної скарги ОСОБА_4 про пропуск
позивачем позовної давності, оскільки
позивач звернувся до суду у 2007 році і
відповідно до ст. 31 ЦПК України має
право збільшувати позовні вимоги.

Інші доводи касаційних скарг не
спростовують висновків апеляційного
суду.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення касаційних
скарг та залишення рішення
апеляційного суду без змін відповідно
до ст. 337 ЦПК України.

З огляду на викладене, підлягає
залишенню без змін і додаткове рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 15 квітня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 8 квітня 2014
року та додаткове рішення апеляційного
суду Житомирської області від 15 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.О. Кузнєцов

Судді:

Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник