У х в а л а

іменем україни

27 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Касьяна О.П., Штелик С.П., розглянувши в
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
визнання майна спільним сумісним
майном подружжя, поділ майна подружжя
та визначення часток в майні та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про поділ спільного сумісного майна
подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5
на рішення апеляційного суду м. Києва
від 26 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про
визнання квартири АДРЕСА_1, автомобіля
ВАЗ 21723, реєстраційний номер ТЗ НОМЕР_1,
та речей побутового призначення, які
знаходяться у квартирі, спільною
сумісною власністю, а також про поділ
цього майна шляхом виділення йому
автомобіля, ОСОБА_5 - речей побутового
призначення та залишення квартири у
спільній частковій власності по Ѕ
частці.

ОСОБА_5 звернулася до суду із
зустрічним позовом про поділ спільного
майна подружжя, у якому просила право
власності на всю квартиру АДРЕСА_1
визнати за нею, посилаючись на те, що
вона придбана за грошові кошти її
батька, а придбаний під час шлюбу
автомобіль передати відповідачу.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 28 березня 2013 року позов
задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю
квартиру АДРЕСА_1, автомобіль ВАЗ 21723,
реєстраційний номер ТЗ НОМЕР_1 та речі
побутового призначення, які
знаходяться у квартирі.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3
частку квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_5 -
право власності на 2/3 частки
квартири.

Виділено зі спільної сумісної
власності та визнано за ОСОБА_4 право
власності на автомобіль ВАЗ 21723,
реєстраційний номер ТЗ НОМЕР_1, за
ОСОБА_5 - речі побутового призначення,
які знаходяться у квартирі АДРЕСА_1.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
компенсацію вартості автомобіля у
розмірі 6 243 грн.

У задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
11 липня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано у частині поділу
квартири та ухвалено нове рішення.

Визнано за ОСОБА_4 право приватної
часткової власності на Ѕ частку
у квартирі АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право приватної
часткової власності на Ѕ
частку у квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 6 листопада 2013
року рішення апеляційного суду м. Києва
від 11 липня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
26 березня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про задоволення позовів ОСОБА_4
і ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право
власності по Ѕ частці у квартирі
АДРЕСА_1.

Визнано право власності ОСОБА_4 на
автомобіль ВАЗ 21723, реєстраційний номер
ТЗ НОМЕР_1, вартістю 42 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 21 250
грн в рахунок грошової компенсації
вартості Ѕ частки у праві власності на
автомобіль.

В іншій частині вимог за первісним та
зустрічним позовами відмовлено.

Не погодившись з рішенням апеляційного
суду, ОСОБА_5 звернулася до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з касаційною скаргою, в якій
просила скасувати оскаржуване судове
рішення та передати справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права (норма частини 2
статті 324 ЦПК України).

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Рішення суду оскаржується лише в
частині відмови в задоволенні вимог
про відступ від засад рівності часток у
спільному майні, відтак згідно з
положеннями статті 335 ЦПК України, в
іншій частині у касаційному порядку не
переглядається.

Згідно з частиною 3 статті 70 СК України
за рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині збільшення частки у майні, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_5 у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК
України не доведено існування
обставин, з якими закон пов'язує
збільшення частки одного з подружжя у
майні при його поділі.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права і
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
26 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:О.П.
Касьян С.П. Штелик