Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/3866/14
Головуючий у 1 інстанції: Махіборода
Суддя-доповідач: Маловічко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22 липня 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором , -

В С Т А
Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року Банк звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що 16.09.2008р. між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого останній отримав кредитні кошти
в розмірі 32 970 доларів США зі сплатою
відсотків у розмірі 10,5 % річних строком
до 15.08.2012 року на придбання автомобіля.
30 червня 2010 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк»
був укладений договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань на
користь ПАТ «Дельта Банк», на підставі
чого ПАТ «Дельта Банк» набув права
вимоги за вищевказаним кредитним
договором. Виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
забезпечувалось договором поруки,
укладеним між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_3 Свої
зобов'язання за кредитним договором
ОСОБА_2 не виконував, в зв'язку з чим
станом на 19.09.2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 279 613,70 грн.
Враховуючи вищевикладене, позивач
просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
в уточненому розмірі станом на 27.11.2013р.,
яка складає 244 308,39 грн., та судовий збір
в розмірі 2796,14 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22 липня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 244 308,39 грн. та судовий збір в
розмірі 2443,08 грн. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просив його скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову до ОСОБА_3, суд
першої інстанції виходив із того, що
укладений між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_3 договір
поруки для забезпечення виконання
зобов»язань позичальника ОСОБА_2, є
припиненим у відповідності до ч. 4 ст. 559
ЦК України через те, що поручителю не
було пред»явлено вимогу протягом року
з дня закінчення строку дії договору
поруки.

Рішення суду в цій частині позивачем не
оскаржено, а з апеляційної скарги
ОСОБА_2, попри прохання скасувати
рішення суду в цілому, вбачається, що
він погоджується з тим, що порука
ОСОБА_3 припинилась.

Задовольняючи позов до ОСОБА_2 та
стягуючи з нього на користь ПАТ «Дельта
банк» визначену позивачем суму
заборгованості за кредитним договором,
суд вважав доведеними обставини, що до
цього банку перейшло право вимоги за
цим договором, а також вважав
доведеним факт порушення зобов»язань
позичальником і розмір заборгованості,
який утворився внаслідок цих порушень.

В апеляційній скарзі зазначається, що
позивач не довів належними і
допустимими доказами перехід до нього
права вимоги за кредитним договором з
ОСОБА_2, а також розмір заборгованості.

Судом встановлено, що 16.09.2008р. між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 143-0111001/ФКВ-08, згідно з умовами якого
позичальник отримав кредит у сумі 32 970
доларів США на придбання транспортного
засобу із сплатою відсотків у розмірі
10,5 % річних строком до 15.08.2012р.

В забезпечення кредитного договору ТОВ
«Український промисловий банк» уклав з
ОСОБА_2 договір застави автомобілю «SANG
YONG», а також договір поруки з ОСОБА_3,
згідно з яким поручитель зобов»язалась
відповідати перед банком по борговим
зобов»язанням позичальника в тому ж
обсязі, що і останній.

Позичальник неналежним чином
виконував умови кредитного договору
щодо дотримання графіку платежів з
погашення кредиту та сплати відсотків,
тому станом на 27.11.2013р. у нього
утворилась заборгованість в
загальному розмірі 244 308,39 грн., яка
складається із заборгованості: по тілу
кредиту - 192 156,20 грн., по відсоткам - 42
714,27 грн., по комісії - 9 437,92 грн.

30.06.2010р. між ТОВ «Укрпромбанк», АТ
«Дельта банк» та Національним банком
України було укладено Договір про
передачу активів та кредитних
зобов»язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь АТ «Дельта Банк».

Відповідно до п. 4.1 цього договору в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених цим договором, Укрпромбанк
передає (відступає) Дельта Банку права
вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами, що
забезпечують виконання кредитних
зобов»язань перед Національним банком,
внаслідок чого Дельта банк замінює
Укрпромбанк як кредитора ( стає новим
кредитором) у зазначених
зобов»язаннях.

У відповідності до п. 4.2 вказаного
договору про передачу активів до
Дельта банку переходить право вимагати
від боржників повного, належного та
реального виконання зобов»язань за
кредитами та забезпечувальними
договорами.

Отже, відповідно до вищевказаного
договору про передачу активів та
кредитних зобов»язань АТ «Дельта Банк»
набув права вимоги по кредитному
договору № 143-0111001/

ФК-08 від 16.09.2008р.

В апеляційній скарзі апелянтом
наголошується на тому, що фактично таке
набуття права вимоги до ОСОБА_2 ПАТ
«Дельта Банк» не підтвердив належними
і допустимими доказами.

Проте такі ствердження не відповідають
наявним матеріалам справи, в яких
мається Витяг з Додатку № 2 до Договору
про передачу активів від 30.06.2010р., в
якому зазначені

всі реквізити кредитного договору,
договору поруки та договору застави,
які укладені Укрпромбанком з
відповідачами у справі, а також
фактичний розмір невиконаного
зобов»язання, яке відступається Дельта
Банку та складає станом на 01.07.2010р. - 24
884,29 доларів США.

Апелянт вважає, що вказаний Витяг
не може підтверджувати набуття Дельта
Банком права кредитора за кредитним
договором з ОСОБА_2, оскільки доказом
цієї обставини може бути тільки сам
Додаток № 2 до договору від 30.06.2010р.,
який суду не надано.

Однак колегія вважає ці ствердження
неспроможними з огляду на те, що Витяг
складено та підписано повноважною
особою ПАТ «Дельта банк» Тафіївим В.Ф.,
який згідно з довіреністю від ПАТ
«Дельта Банк», виданою Головою Ради
Директорів Поповою О.Ю. 15 серпня 2013р. та
чинною до 15 серпня 2014р., мав
повноваження розписуватись на
документах від імені Дельта Банку,
збирати та надавати суду докази,
завіряти копії витягів з договорів та
документів на відповідність їх
оригіналам ( а.с. 33). Крім того, завірений
Тафіївим В.М. Витяг з Додатку № 2
скріплено печаткою ПАТ «Дельта Банк».

Тому колегія вважає наданий позивачем
Витяг з Додатку № 2 до Договору про
передачу активів від 30.06.2010р. належним і
допустимим доказом тих обставин, що
відступлення прав новому кредитору
фактично відбулось. Про ці обставини
також свідчить наявність кредитної
справи у ПАТ «Дельта Банк», яким надано
до суду заяву-анкету позичальника
ОСОБА_2, кредитний договір з додатком до
нього, договір поруки, копії паспортів
відповідачів та їх ідентифікаційних
кодів.

Що стосується суми заборгованості,
розмір якої не визнається ОСОБА_2, то з
матеріалів справи вбачається, що
станом на 01.07.2010р. - дату прийняття
Дельта Банком кредитних зобов»язань за
кредитним договором № 143-0111001/ФК-08
розмір заборгованості складав: по тілу
кредиту - 24 040,56 доларів США, по
відсоткам - 843,73 долари США та по комісії
- 1175,11 грн. ( а.с. 66), та вказана
заборгованість виведена з урахуванням
здійснених позичальником протягом
2008-2009рр. платежів ( а.с. 87 -118).

З угоди про передачу Активів
вбачається, що договір є
трьохстороннім, та одною із сторін є
Національний Банк України, участь
якого є забезпеченням юридичної
чистоти договору. Вбачається, що
укладенню цього договору передувало
винесення Правлінням Національного
банку України Постанови № 200 від 15
квітня 2010р., якою погоджено Порядок
відчуження майна (активів) ТОВ
«Укпромбанк», переданого в
забезпечення НБУ за кредитами
рефінансування та стабілізаційними
кредитами, з одночасним передаванням
його зобов»язань за цими кредитами.
Вказане свідчить, що були ретельно
перевірені під контролем НБУ всі
зобов»язання, які передавались від ТОВ
«Укрпромбанк» конкурсному переможцю
ПАТ «Дельта банк», зокрема і розмір
визначеної за кожним кредитним
договором заборгованості.

Заперечення представника апелянта в
судовому засідання про те, що в 2010р.
позичальник повністю погасив
заборгованість, не ґрунтуються на
матеріалах справи, оскільки, надавши
квитанції про сплату боргу у період з
моменту отримання кредиту у 2008 по
листопад 2009р., жодної квитанція після
цього періоду ним не надано. В цьому
сенсі не заслуговують на увагу ті
пояснення, що всі решта квитанцій на
суму боргу 24 884,29 доларів США втрачено.

Таким чином, сам відповідач в порядку
змагальності не довів, що сплачена ним
сума є більшою, ніж враховано
позивачем, або, що борг взагалі
відсутній.

З огляду на вищевикладене, колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, тому у
відповідності до вимог ст. 308 ЦПК
України її слід відхилити із
залишенням без змін оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 3013, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22 липня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.