У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Колодійчук В.М., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
апеляційного Житомирської області від
18 червня 2014 року у справі за позовом
прокурора Коростишівскього району в
інтересах держави в особі Кмитівської
загальноосвітньої школи-інтернату до
ОСОБА_2, третя особа - Коростишівська
районна державна адміністрація
Житомирської області, про зобов'язання
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку,

в с т а н о в и в :

У березні 2011 року прокурор
Коростишівського району звернувся до
суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що в ході
проведеної перевірки прокуратурою
встановлено, що ОСОБА_2
використовується самовільно зайнята
земельна ділянка площею 3,01063 га на
території Кмитівської сільської ради.

Вказував, що в процесі реформування КСП
«Дружба» в 2001 році було створено СПП
«Кмитівське» с. Кмитів
Коростишівського району, до складу
основних засобів якого входили будівлі
та споруди, в тому числі входив будинок
пасічника по АДРЕСА_1, загальною площею
46,36 кв. м.

15 березня 2007 року комісія з розпаювання
виділила в натурі приміщення пасіки та
огорожі навколо неї 8-ми
громадянам-пайовикам с.
Кмитів в рахунок передачі майнового
паю. У подальшому ці майнові паї були
передані ТОВ «Критерій» м. Житомир на
підставі договорів дарування.

Згідно з рішенням виконкому
Кмитівської сільської ради № 19 від
25 серпня 2008 року ТОВ «Критерій»
було видано свідоцтво про право
власності на приміщення пасіки площею
288,7 кв. м та КП «Житомирське обласне
міжміське БТІ» зареєструвало за даним
товариством право власності на
нерухоме майно - пасіку. Згодом TOB
«Критерій» на підставі договору
купівлі-продажу продало відповідачці
вищезазначений будинок пасічника.

28 липня 2010 року управлінням
Держкомзему в Коростишівському районі
було встановлено, що на території
Кмитівської сільської ради за межами
населеного пункту відповідачка
використовує самовільно зайняту
земельну ділянку площею 3,01063 за
адресою: АДРЕСА_1. Враховуючи, що за
розпорядженням голови Коростишівської
райдержадміністрації від 23 вересня 2010
року № 438 Кмитівській загальноосвітній
школі-інтернату видано державний акт
на право постійного користування
земельною ділянкою площею 3,0395 га на
території Кмитівської сільської ради
за межами с. Кмитів, а приступити до
використання даної земельної ділянки
остання не може, оскільки ця земля
незаконно використовується
відповідачкою, на ній розташовані
предмети її приватної власності,
позивач просив зобов'язати ОСОБА_2
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку належну школі-інтернату та
привести її в належний для
використання стан.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням Коростишівського районного
суду Житомирської області від 28 лютого
2014 року у задоволенні позов відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 18 червня 2014
року рішення Коростишівського
районного суду Житомирської області
від 28 лютого 2014 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким частково
задоволено заявлені позовні вимоги.
Зобов'язано ОСОБА_2 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 3,01063 га, що розташована за межами
с. Кмитів, на території Кмитівської
сільської ради Коростишівського
району Житомирської області шляхом
знесення по периметру земельної
ділянки паркану з профнастилу та
металевої сітки.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись
на порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалене судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Зі змісту оскаржуваного судового
рішення суду апеляційної інстанції і
доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом прокурора Коростишівскього
району в інтересах держави в особі
Кмитівської загальноосвітньої
школи-інтернату до ОСОБА_2, третя особа -
Коростишівська районна державна
адміністрація Житомирської області,
про зобов'язання звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути, особі яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.М. Колодійчук