У х в а л а

іменем україни

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Радомишльської міської ради про
відшкодування майнової та моральної
шкоди за касаційною скаргою
Радомишльської міської ради на рішення
Радомишльського районного суду
Житомирської області від 23 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 05 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом, в обґрунтування якого
зазначав, що рішенням 27 сесії 5
скликання Радомишльської міської ради
від 26 лютого 2010 року №33 йому було
надано дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтованою площею 0, 10 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд по вул. Бурби у м.
Радомишль.

7 червня 2010 року між ним та ДП
«Поліськгеодезкартографія» було
укладено договір №27-10, відповідно до
якого замовлено виконання робіт по
складанню проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 0, 10 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд по вул. Бурби у м.
Радомишль.

На виконання умов договору від 7 червня
2010 року ним в касу ДП
«Поліськгеодезкартографія» були
сплачені кошти у сумі 3 121 грн. 74 коп.
Також було сплачено 102 грн. 99 коп. КП
«Радомишльпроект» за надані послуги по
підготовці документів з питань
будівництва.

Однак, рішенням 29 сесії 5 скликання
Радомишльської міської ради від 23
липня 2010 року №88 було визнано
допущення Радомишльською міською
радою технічної помилки, а саме, що
земельна ділянка по вул. Бурби, по якій
він виготовив проект землеустрою та
заплатив власні кошти у розмірі 3 224
грн. 73 коп., на той час була вже у
приватній власності.

Вказує, що крім прямих матеріальних
витрат, здійснених з метою реалізації
права на приватизацію земельної
ділянки, було зруйновано його життєві
плани, багато сил та здоров'я було
витрачено на виготовлення дозволів і
погоджень, а тому просив стягнути з
Радомишльської міської ради на його
користь майнову шкоду у розмірі 3 224 грн.
73 коп. та 3 тис. грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Радомишльського районного
суду Житомирської області від 23
січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 05 березня 2014
року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Радомишльської міської
ради, а саме з рахунку коштів місцевого
бюджету, на користь ОСОБА_3 3 224
грн. 73 коп. у відшкодування майнової
шкоди та 2 500 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

У касаційній скарзі Радомишльська
міська рада просить скасувати ухвалені
у справі судові рішення, посилаючись на
їх необґрунтованість та неправильне
застосування норм матеріального права
й порушення норм процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалені у
справі судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що згідно з рішенням
27 сесії 5 скликання Радомишльської
міської ради від 26 лютого 2010 року №33
ОСОБА_3 отримав дозвіл на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки , яка передається у
приватну власність, орієнтованою
площею 0, 10 га, що розташована у м.
Радомишлі по вул. Бурби, з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка).

7 червня 2010 року між ОСОБА_3 та ДП
«Поліськгеодезкартографія» було
укладено договір про виконання робіт
із складання проекту землеустрою щодо
відведення зазначеної земельної
ділянки, на виконання якого позивачем
було сплачено 3 121 грн. 74 коп.

Крім того, позивачем було сплачено 102
грн. 99 коп. КП «Радомишльпроект» за
надані послуги по підготовці
документів з питань будівництва.

Рішенням 29 сесії 5 скликання
Радомишльської міської ради
від 23 липня 2010 року у зв'язку з
технічною помилкою було внесено зміни
в п. 1 рішення 27 сесії 5 скликання від 26
лютого 2010 року, а саме змінено надану
земельну ділянку на іншу за адресою:
вул. Щорса у м. Радомишлі.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
обґрунтованості позовних вимог на
підставі ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК України.

Проте з таким висновком погодитися не
можна.

Згідно з статтею 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується у повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27
березня 1992 року № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Для наявності деліктної
відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення: а) наявність
шкоди, б) протиправна поведінка
заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок
між шкодою та поведінкою заподіювача,
г) вина.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Вирішуючи спір, суди зазначених вимог
закону не врахували, у порушення вимог
ст. ст. 212 - 214 ЦПК України не з'ясували
належним чином фактичних обставин
справи щодо наявності складу
правопорушення у діях відповідача, не
зазначили якими доказами
підтверджується заподіяння моральної
шкоди відповідачем позивачеві.

Крім того, в матеріалах справи є копія
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 9 грудня 2013
року, яким залишено без змін рішення
Радомишльського районного суду
Житомирської області від 10 вересня 2013
року про стягнення з Радомишльської
міської ради 3121,44 грн. витрат, сплачених
землевпорядній організації за
виготовлення проекту землеустрою по
вул.Бурби.

Згідно з рішенням Радомишльського
районного суду Житомирської області
від 22 серпня 2012 року та додатковим
рішенням цього ж суду від
24 вересня 2012 року стягнуто з
Радомишльської міської ради на користь
позивача 3227,73 грн. у відшкодування
майнової шкоди - витрат, сплачених
землевпорядній організації за
виготовлення проекту землеустрою по
вул.Бурби., та 500 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області
від 15 листопада 2012 року рішення
Радомишльського районного суду
Житомирської області від 10 вересня 2013
року та додаткове рішення цього ж суду
від 24 вересня 2012 року скасовано і
ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 грудня 2012 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовлено у
відкритті касаційного провадження на
підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України за їх
касаційною скаргою на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 15 листопада
2012 року.

Суди на зазначене уваги не звернули, не
перевірили наявність судових рішень,
ухвалених між тими самими сторонами,
про той самий предмет і з тих самих
підстав.

Враховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. ст. 212 - 214 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, вони підлягають
скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції
на підставі ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
Радомишльської міської ради
задовольнити частково.

Рішення
Радомишльського районного суду
Житомирської області від 23
січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Житомирської області від 05
березня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко