У Х В А Л А

15 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Кадєтової
О.В., Карпенко С.О.,

Мазур Л.М., Маляренка А.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 23 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Вовчанської міської
ради Харківської області про визнання
договору оренди землі недійсним,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, просила
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки від 28 серпня 2012 року.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 14
лютого 2006 року між нею та ОСОБА_4
укладено шлюб, від якого вони мають
двох дітей.

10 червня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
укладено договір купівлі-продажу,
відповідно до якого її чоловік отримав
у власність нежитлове приміщення по
АДРЕСА_1.

28 серпня 2012 року між ОСОБА_4 та
Вовчанською міською радою Харківської
області було укладено договір про
оренду землі № 178, згідно з яким
Вовчанська міська рада Харківської
області надала ОСОБА_4 у платне
користування земельну ділянку площею
0,7873 га по АДРЕСА_1 строком на 49 років.

Вказаний договір оренди укладено без
її згоди та порушує її права, а тому
підлягає визнанню недійсним.

Рішенням Вовчанського районного суду
Харківської області від 25 листопада 2013
року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 5 лютого
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
задоволення позову. Визнано недійсним
договір оренди земельної № 178 від 28
серпня 2012 року, укладений між
Вовчанською міською радою Харківської
області та ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 квітня 2014 року
рішення апеляційного суду Харківської
області від 5 лютого 2014 року скасовано,
рішення Вовчанського районного суду
Харківської області залишено в силі.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали суду касаційної
інстанції з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції ст. 65 СК України, ст. 15 Закону
України «Про оренду землі».

Відповідно до п. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник наводить ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 травня 2013 року та 2 жовтня 2013
року, а також рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 травня 2013 року.

За змістом п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України» заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК, може бути подана за
сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.
Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин. Під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 жовтня 2013 року,
яку надано як приклад неоднакового
застосування норм матеріального права,
постановлена у справі за різних
правовідносин (про визнання недійсним
договору позики) у порівнянні із
справою, в якій постановлено ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 квітня 2014 року, яку просить
переглянути заявник (про визнання
недійсним договору оренди землі).

Постановляючи ухвалу від 29 травня 2013
року, яку надано заявником як приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права, суд касаційної
інстанції погодився із висновком суду
першої інстанції про те, що в
оспорюваному договорі оренди
земельної ділянки відсутні істотні
умови договору (не зазначено умови
передачі земельної ділянки в оренду,
умови збереження стану об'єкта оренди
та обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки) та
залишив рішення суду першої інстанції
в силі.

Ухвалюючи рішення від 29 травня 2013 року
про задоволення позову про визнання
недійсними договорів оренди земельної
ділянки, яке надано заявником як
приклад неоднакового застосування
норм матеріального права, суд
касаційної інстанції виходив із того,
що у вказаних договорах відсутні
істотні умови, а саме: умови передачі в
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

Постановляючи ухвалу від 23 квітня 2014
року, яку просить переглянути заявник,
суд касаційної інстанції, з огляду на
встановлені судами обставини справи,
погодився із висновком суду першої
інстанції про те, що оспорюваний
договір оренди земельної ділянки не
суперечить вимогам ст. 65 СК України,
оскільки його предметом є належне
міській раді майно. Крім того, договір
оренди не підлягає обов'язковому
нотаріальному посвідченню, тому
отримання письмової згоди іншого з
подружжя на його укладення не
вимагається.

Таким чином, ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 травня 2013 року, рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 травня 2013 року та ухвала
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 квітня 2014 року постановлені
у справах за подібних правовідносин,
але за різних фактичних обставин
справи, із них не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції ст. 65 СК України,
ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Вовчанської
міської ради Харківської області про
визнання договору оренди землі
недійсним, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 23 квітня 2014
року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С.
Олійник

Судді:

О.В. Кадєтова

С.О. Карпенко

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко