Справа № 371/605/14-ц Головуючий у І
інстанції Рудик Ю.В.Провадження №
22-ц/780/4797/14 Доповідач у 2
інстанції Гуль В.В.Категорія 29
УХВАЛА

Іменем України

26 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Гуль В.В.,

суддів Антоненко В.І,
Касьяненко Л.І.,

при секретарі Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Миронівського районного суду
Київської області від 04 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, Козинської ЗОШ І - ІІІ ступенів
Миронівського району Київської
області, відділу освіти Миронівської
районної державної адміністрації про
відшкодування майнової та моральної
шкоди завданої ушкодженням здоров'я,-

в с т а н о в и л а:

позивач звернувся до суду з даним
позовом в інтересах малолітньої доньки
ОСОБА_6 посилаючись на те, що ухвалою
Миронівського районного суду
Київської області від 09 квітня 2014 року,
що набрала законної сили до
малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 були
застосовані примусові заходи
виховного характеру у виді передачі
під нагляд його матері.

Підставою для цього стало те, що 15.09.2013
року об 11:00 год. ОСОБА_7, перебуваючи в
класі Козинської ЗОШ 1-111 ступенів,
Миронівського району Київської
області на фоні неприязних відносин
умисно схопив у руки косинця та кинув
його у учня ОСОБА_8, але останній
ухилився і косинець попав в праве око
ОСОБА_6, яка після цього вимушена була
перебувати на амбулаторному та
стаціонарному лікуванні в КОКЛ з 05.09.2013
року по 13.09.2013 року та з 02.01.2014 року по
10.02.2014 року.

Внаслідок таких подій позивач зазнала
матеріальної шкоди на ліки та інші
витрати пов'язані з лікуванням у
розмірі 2892,45 грн.

Також зазнала моральної шкоди і сама
потерпіла, яка визначена розміром у 50000
грн. в зв'язку з чим заявник просила
позов задовольнити і вказані збитки
відшкодувати.

Ухвалою Миронівського районного суду
Київської області від 04 липня 2014 року,
яка набрала законної сили, було
прийнято відмову позивача від позовних
вимог в частині відшкодування
матеріальної шкоди.

Рішенням Миронівського районного суду
Київської області від 04 липня 2014 року
позовні вимоги про стягнення моральної
шкоди задоволені в розмірі 25000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, а також порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що розмір моральної
шкоди явно завищений. Крім того шкода
стягнута з неналежної особи, оскільки
відповідати має навчальний заклад.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ухвалою Миронівського районного суду
Київської області від 09 квітня 2014 року,
що набрала законної сили до
малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 були
застосовані примусові заходи
виховного характеру у виді передачі
під нагляд його матері.

Підставою для цього стало те, що 15.09.2013
року об 11:00 год. ОСОБА_7, перебуваючи в
класі Козинської ЗОШ 1-111 ступенів,
Миронівського району Київської
області на фоні неприязних відносин
умисно схопив у руки косинця та кинув
його у учня ОСОБА_8, але останній
ухилився і косинець попав в праве око
ОСОБА_6, яка після цього вимушена була
перебувати на амбулаторному та
стаціонарному лікуванні в КОКЛ з 05.09.2013
року по 13.09.2013 року та з 02.01.2014 року по
10.02.2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди, суд
визначив її розмір у 25000 грн.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Встановлені судом першої інстанції
обставини встановлено ухвалою
Миронівського районного суду
Київської області від 09 квітня 2014 року,
що набрала законної сили у справі №
371.398.14-к, провадження № 1-кп 371.38.14 і
відповідно до ст. 61 ЦПК України
звільняються від доказування.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 30 ві16.12.2013 року заподіянні
потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження
відносяться до категорії тяжких
тілесних ушкоджень.

Особа, яка завдала шкоду, притягувалася
до кримінальної відповідальності за
ст. 121 ч. 1 КК України, яка передбачає
відповідальність за навмисне тяжке
ушкодження будь-якого органу або його
функцій, який за собою потяг розлад
здоров'я.

Розлад здоров'я та перебування
потерпілої особи у медичних закладах у
період з 05.09.2013 року по 13.09.2013 року та з
02.01.2014 року по 10.02.2014 року підтверджено
документально.

Крім цього потерпіла потребує
періодичний медичний нагляд, повторні
курси лікування, що заважає усталеному
способу життя, враховуючи при цьому, що
потерпіла особа є ще й малолітньою
особою.

Тілесні ушкодження завдані оку.

Око - це унікальний і дуже складний
орган, пошкодження якого впливає на
сприйняття світла та на зображення
предметів вцілому. Також око пов'язано
ще й з іншими органами людини.

Діагноз: вихід проникаючого
рогівкового поранення правого ока
(рогівка є складовою ока), рубець
рогівки, вторинна розбіжність
косоокість, амбліопія високого ступеню
правого ока (чим є пониження зору).

Шкода завдана ушкодженням здоров'я.

Таким чином, враховуючи всі ці
обставини тобто умисні дії особи, яка
завдала шкоди, характер та ступінь
завданого ушкодження та роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 ''Про судову
практику відшкодування моральної
шкоди'', колегія суддів вважає, що суд
обгрунтовано визначив вказаний розмір
моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги в цій
частині є необгрунтованими оскільки
розмір моральної шкоди визначений
судом виходячи з принципів розумності
та справедливості.

Також не можуть бути прийняті до уваги
і доводи апеляційної скарги про
неналежність відповідача виходячи з
положень ч. 1, 2 ст. 1178 ЦК України, які
передбачають, що за шкоду завдану
малолітньою під час перебування під
наглядом навчального закладу
відшкодовується батьками малолітньої,
якщо шкоди було завдано не з вини
навчального закладу.

З матеріалів справи вбачається, що
шкода завдана учнем у навчальному
закладу, який згідно шкільної програми
життєдіяльності щодо плану заходів
щодо злочинності та правопорушень
вчинив усі дії для профілактики
подібних правопорушень у проведених
бесідах, проведених відповідних
інструктажів.

Обставин, які б вказували на вину
навчального закладу та були б
підтверджені документально належними
та допустимими доказами, у справі
немає, що може вказувати лише на
ступінь здійснення батьківських
обов'язків щодо належного виховання
дитини з боку батьків.

Оскільки вини навчального закладу у
даних правовідносинах судом не
встановлено, у таких випадках згідно ч.
1 ст. 1178 ЦК України обов'язок по
відшкодування шкоди, завданої
малолітньою, несуть їх батьки.

За таких обставин в цій частині судом
також правильно застосовано норми
матеріального права в зв'язку з чим
апеляційна скарга як необгрунтована
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Миронівського районного суду
Київської області від 04 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: