Провадження № 2/755/174/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Зіньковській Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна», 3-тя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторінг Україна» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що 19.07.2013 року приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Бондар І.М. вчинила виконавчий напис № 5060 на виконання договору застави автотранспортного засобу № PCL-008/665/2006 від 30.09.2006 року. Вважає, що виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства України, а саме - нотаріусом не перевірено безспірності заборгованості. Також зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2010 року припинено дію кредитного договору та договору застави автотранспортного засобу. Тому просила суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що на час вчинення виконавчого напису нотаріусом позивач повністю виконала свої зобов'язання перед ПАТ «ОТП Банк» за договором кредиту та договором застави. Про дану обставину позивач повідомляла відповідача листом. Зважаючи на ці обставини представник позивача просив суд виконавчий напис №5060 від 19.07.2013 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на рухоме майно, а саме автомобіль Ford Focus державний реєстраційний НОМЕР_1, 2006 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_1 та стягнення заборгованості в сумі 3952,34 грн. визнати таким, що не підлягає виконанню, поклавши на відповідача судові витрати.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що стороною по справі за позовом ОСОБА_1 про визнання кредитного договору виконаним та його припинення був ПАТ «ОТП Банк», а не ТОВ «ОТП Факторінг Україна», а тому відповідачу не було відомо про факт існування такого рішення. Окрім того, нотаріусу були надані всі документи якими підтверджувалась безспірність заборгованості, а позивачу була направлена вимога. А тому, просила суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 19 липня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис № 5060, за яким пропонується звернути стягнення на рухоме майно - автомобіль Ford Focus державний реєстраційний НОМЕР_1, 2006 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.5).

Виконавчий напис вчинено з метою погашення заборгованості за кредитним договором № CL-008/665/2006 укладеним 30 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1, відповідно до якого останній було надано грошові кошти в сумі 23830,62 доларів США (а.с.6-12). Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 30 серпня 2006 року було укладено договір застави автотранспортного засобу № PCL-008/665/2006 від 30.09.2006 року, предметом якого був автомобіль Ford Focus державний реєстраційний НОМЕР_1, (а.с.13-16).

Наполягаючи на задоволенні позову представник позивача пояснив, що вважає виконавчий напис № 5060 від 19 липня 2013 року вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною таким, що вчинений з порушенням закону, а тому просить суд визнати цей напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

З приписів Закону України «Про нотаріат» вбачається, що у разі вчинення нотаріусом виконавчого напису всупереч приписам законодавства, такі дії нотаріуса оскаржуються до суду і в такому випадку вчинений нотаріусом акт визнається недійсним.

Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача.

Законом від 01.10.2008 №614-VI статтю 50 Закону України «Про нотаріат» було викладено у новій редакції, а саме стаття 50 уже не містить такого способу захисту права, як визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З приписів Закону України «Про нотаріат» вбачається, що у разі вчинення нотаріусом виконавчого напису всупереч приписам законодавства, такі дії нотаріуса оскаржуються до суду і в такому випадку вчинений нотаріусом акт визнається недійсним; враховуючи, що позовні вимоги були обґрунтовані саме посиланням на невідповідність виконавчого напису вимогам закону, суд дійшов до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає нормам вищенаведеного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України. Також відповідно до цієї норми, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Одним із способів захисту права, встановлених законом, є оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, оскарження нотаріального акту, відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат».

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 22.04.2009 у справі №6/282/08.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані саме посиланням на невідповідність виконавчого напису вимогам закону, а відтак, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає нормам вищенаведеного законодавства, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 50 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.3, 4, 10, 11, 16, 57, 58, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна», 3-тя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівнапро визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя