Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2503/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Крімченко С. А.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

17.09.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В.,

суддів - Авраменко Т.М.,
Кіселика С.А.,

при секретарі - Крисановій Ю.О.,

за участю прокурора розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Олександрійського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 08
серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у
справах дітей Олександрійської
міської ради Кіровоградської області
про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа -
Служба у справах дітей
Олександрійської міської ради
Кіровоградської області про
позбавлення батьківських прав.

Зазначав, що з 26 серпня 1995 року він
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_3 У шлюбі у них народились діти -
донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Через погіршення
стосунків з дружиною 11 грудня 2009 року
шлюб між ним та відповідачкою було
розірвано. 28 квітня 2010 року
відповідачка покинула дочку ОСОБА_6 з
ним та поїхала проживати у інший
населений пункт разом із сином ОСОБА_7.
З січня 2011 року син також проживає
разом з ним. Відповідач життям дітей не
цікавиться, не відвідує їх за місцем
навчання, за місцем проживання. Син
періодично хворіє, проте відповідач
жодного разу дитину не провідувала та
не надавала ніякої матеріальної
допомоги. Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 20 грудня
2012 року місце проживання сина ОСОБА_7
визначено з ним, а з відповідачки
стягнуто аліменти на утримання сина і
доньки. Проте відповідач аліменти на
сплачує, повністю ухилилась від
виховання дітей та виконання будь-яких
батьківських обов'язків. Просив суд
позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по
відношенню до неповнолітніх дітей -
ОСОБА_4, 1997 року народження та ОСОБА_5, 2006
року народження (а.с.2-3).

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 08 серпня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено. Суд
прийшов до висновку, що відповідач не в
повній мірі виконує батьківські
обов'язки, але свідомого нехтування
своїми обов'язками не встановлено
(а.с.58-59).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Зазначає, що суд
дійшов висновків на підставі
неповного та не об'єктивного з'ясування
всіх обставин справи (а.с.64-68).

В засіданні апеляційного суду позивач
та його представник, а також прокурор,
підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідач заперечила проти доводів
апеляційної скарги та просила рішення
суду залишити без змін.

Представник Служби у справах дітей
Олександрійської міської ради,
належним чином під розписку
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не прибув.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України його
неявка не перешкоджає розглядові
справи.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає із
наступних підстав.

Як встановлено судом і
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 1995
року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася
донька - ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2
народився син - ОСОБА_5 ( а.с.12).

11 грудня 2009 року шлюб між ними
розірвано (а.с.7). Після розірвання шлюбу
ОСОБА_4 за згодою батьків залишилась
проживати з батьком. Також за взаємною
згодою батьків син ОСОБА_7 періодично
проживав з матір'ю, а періодично з
батьком.

Пізніше рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 20 грудня
2012 року визначено місце проживання
дитини ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання
батька та стягнуто з відповідачки
аліменти на його користь на утримання
дітей (а.с.29-32,33).

Позбавлення батьківських прав є, з
одного боку, засобом захисту прав
дитини, а з другого - заходом впливу на
батьків, які неналежним чином
виконують свої батьківські обов'язки
стосовно дитини. Позбавлення
батьківських прав можливе виключно на
підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164
СК України встановлено вичерпний
перелік підстав для позбавлення
батьківських прав.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
визначено, що мати, батько, можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

За змістом роз'яснень, викладених у
п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 30 березня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»,
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно їх утримують та
інше), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Отже, позбавлення батьківських прав
є крайнім заходом і може мати місце при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.

Обов'язок надати докази на
підтвердження вимог і заперечень
законом покладено на сторони ( ст. 60 ЦПК
України ) .

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд належним чином з'ясував обставини
справи, дав належну оцінку наданим
сторонами доказам і ухвалив рішення,
яке відповідає вимогам ст.т.212-214 ЦПК
України, роз'ясненням наведеної
постанови Пленуму Верховного Суду та
правильно зазначив в рішенні про те, що
позивачем не надано належних доказів,
що свідчать про свідоме, винне ухилення
відповідачки від виконання своїх
обов'язків щодо виховання дітей, у чому
полягає її винна поведінка.

При цьому суд обґрунтовано не прийняв
як належний доказ позбавлення
батьківських прав висновок комісії з
питань захисту прав дитини при
виконавчому комітеті Олександрійської
міської ради від 05 травня 2014 року,
оскільки цей висновок є недостатньо
мотивованим, комісія з питань захисту
прав дитини дійшла висновку щодо
позбавлення батьківських прав без
урахування думки відповідачки з цього
питання, яка проти позбавлення її
батьківських прав заперечує, без
зазначення які дані були взяті за
основу при дачі такого висновку (а.с.69).

Як свідчать матеріали справи,
комісія не з'ясовувала як
характеризується мати дітей за місцем
її проживання, умови життя матері, її
ставлення до дітей, наявність інших
обставин, що мають істотне значення при
вирішенні питання про позбавлення
батьківських прав.

Як пояснила в суді апеляційної
інстанції відповідач, вона заперечує
проти позбавлення її батьківських
прав, доля доньки та сина їй не байдужа.
Вона проживає з 2009 року в іншому
населеному пункті, з травня 2012 року за
станом здоров'я не могла відвідувати
дітей, оскільки була вагітна, а в лютому
2013 року народила дитину. Крім того, у
неї мали місце тимчасові матеріальні
труднощі з прибуттям за місцем
проживання дітей. Пояснила, що бажає
спілкуватись з дітьми, проте донька
змінює номери мобільного телефону,
оскільки вважає її винною у розлученні
з батьком. Позивач та його мати, коли
вона приїжджала до сина, перешкоджали
їй у зустрічі з ним, не повідомили про
те, що син знаходився у лікарні.

Позивач підтвердив, що особисто він
відповідачку не повідомляв про те, що
син перебував на лікуванні в
Кіровоградській обласній дитячій
лікарні.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 171 СК
України дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при
вирішенні спору між батьками, зокрема,
і про позбавлення батьківських прав.

Суд має право постановити рішення
всупереч думці дитини, якщо цього
вимагають її інтереси (ч.3 ст.171 СК
України).

Неповнолітня донька сторін - ОСОБА_4,
1997 року народження у судовому
засіданні суду першої інстанції
пояснила, що не бажає спілкуватись з
матір'ю, а позбавлення батьківських
прав їй необхідно, щоб у майбутньому
мати не могла звертатись до неї за
допомогою.

Думка дитини в даному випадку не може
бути врахована судом, оскільки
встановлені обставини справи свідчать
про те, що позбавлення відповідача
батьківських прав не буде відповідати
інтересам дитини.

На підставі рішення апеляційного
суду Кіровоградської області від 20
грудня 2012 року видано виконавчий лист
про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на
утримання дочки та сина (а.с.34,35).

За довідками ВДВС Кіровоградського
районного управління юстиції ОСОБА_3
має заборгованість по аліментах.

Проте, згідно квитанцій з квітня 2014
року відповідач сплачує щомісячно
аліменти в сумі 300 грн. (а.с.51).

Наявність заборгованості по
аліментах при відсутності доказів про
ухилення відповідача від їх сплати не є
достатньою підставою для позбавлення
батьківських прав відповідно до п.2 ч.1
ст.164 СК України.

Встановлені судом обставини справи
свідчать про те, що позбавлення
відповідачки батьківських прав не буде
відповідати інтересам дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд неповно з'ясував обставини справи
та дав неправильну оцінку доказам,
прийшов до висновків, які не
відповідають обставинам справи, є
безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на доказах.

Суд ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відповідно до ст.308 ЦПК
України апеляційна скарги підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 08 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча-суддя:

Судді: