Ухвала

іменем україни

03 грудня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
територіальної громади м.
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради, третя
особа - Восьма Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
визнання прав та обов'язків
забудовника, за касаційною скаргою
Дніпропетровської міської ради на
рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 05 травня 2014 року
та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 22 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що у 1983 році його діду,
ОСОБА_5, була надана земельна ділянка
площею 0,06 га для будівництва житлового
будинку.

Рішенням Виконавчого комітету
Самарської районної ради народних
депутатів м. Дніпропетровська від 22
липня 1983 року ОСОБА_5 було надано дозвіл
на будівництво будинку, а згідно з
актом від 20 січня 1995 року відділом
архітектури та містобудування
виконкому забудовнику ОСОБА_5 було
відведено земельну ділянку в натурі та
надано довідку про землекористування.

ОСОБА_5 розпочав будівництво, але не
закінчив його, та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Проведеною інвентаризацією
будівництва встановлено, що його
готовність складає 30 %. Позивач є
спадкоємцем забудовника ОСОБА_5, 15
серпня 2012 року отримав свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на інше
майно, а тому просив визнати за ним
права та обов'язки забудовника
земельної ділянки, площею 0, 06 га, по
АДРЕСА_1, у порядку спадкування за
ОСОБА_5

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 05 травня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 22 липня 2014 року, позов
задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право забудовника
житлового будинку АДРЕСА_1, площею
забудови 117 кв. м, з правом закінчити
будівництво будинку, ввести його в
експлуатацію та отримати
правовстановлюючі документи, у порядку
спадкування за заповітом після ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі міський голова
Дніпропетровської міської ради,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить вказані судові рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги міського
голови Дніпропетровської міської ради
не дають підстав для висновку про
порушення судами норм процесуального
та матеріального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_5.

07 лютого 1998 року ОСОБА_5 заповів усе
своє майно, де б воно не було і з чого б
воно не складалося ОСОБА_4, що
підтверджується заповітом,
посвідченим 07 лютого 1998 року Восьмою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою.

15 серпня 2012 року ОСОБА_4 видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на земельну ділянку, площею
6,00 га у межах згідно з планом,
розташованої на території
Любимівської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області та передану
для введення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Крім того, судами встановлено, що
відповідно до наказу радгоспу
ім. Леніна Дніпропетровського району
Дніпропетровської області від 08 липня
1983 року про виділ присадибної
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку на підставі рішення
робочого комітету виділено присадибну
земельну ділянку для будівництва
житлового будинку, площею 0,06 га, по
АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_5

Рішенням Виконавчого комітету
Самарської районної ради народних
депутатів м. Дніпропетровська від 22
липня 1983 року № 586 ОСОБА_5 було
дозволено будівництво індивідуального
жилого будинку на земельній ділянці по
АДРЕСА_1.

Згідно з актом від 20 січня 1998 року
відділом архітектури та
містобудування виконкому Самарської
районної ради народних депутатів було
проведено відведення земельної
ділянки в натурі забудовнику ОСОБА_5,
площею 600 кв. м по АДРЕСА_1.

Також ОСОБА_5 були надані план
відведеної земельної ділянки у
АДРЕСА_1 та довідка про
землекористування.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 18 лютого 2014
року державним нотаріусом Восьмої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори відмовлено
ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на житловий
будинок з господарсько-побутовими
будівлями по АДРЕСА_1, після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, у зв'язку з тим, що у
ОСОБА_4 відсутні правовстановлюючі
документи на це майно на ім'я
спадкодавця.

Відповідно до технічного паспорту від
20 грудня 2013 року на земельній ділянці
по АДРЕСА_1 знаходиться житловий
будинок А-2 незавершене будівництво,
який складається з фундаментних блоків
та цегли, готовністю 30 %.

Згідно з спадковою справою ОСОБА_4 є
єдиним спадкоємцем за заповітом та
прийняв спадщину після смерті діда
ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

У ч. 1 ст. 1217 ЦК України зазначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснено, що якщо
будівництво здійснювалося згідно з
законом, то у разі смерті забудовника
до завершення будівництва його права
та обов'язки входять до складу
спадщини.

З урахуванням вказаного та
встановлених у справі обставин, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, дійшов обґрунтованого
висновку, що права та обов'язки
забудовника земельної ділянки по
АДРЕСА_1 увійшли до складу
спадщини після померлого ОСОБА_5, а тому
визнання цих прав та обов'язків за
позивачем буде підставою для
продовження та завершення розпочатого
спадкодавцем будівництва, яке
проводилось згідно із законом, і дасть
можливість належним чином
зареєструвати це нерухоме майно.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Таким чином, оскаржувані судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому їх необхідно залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпропетровської
міської ради відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 05 травня 2014 року
та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 22 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. ЛеванчукА.В. МаляренкоТ.О. Писана