Ухвала

іменем україни

17 вересня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Гончара В.П.,

Колодійчука В.М.,
Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Львівавтокомплектація» про стягнення
заборгованості за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Львівської області від 23 червня 2014
року,

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Львівавтокомплектація» (далі - ТОВ
«Львівавтокомплектація») про
стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначала, що з
28 вересня 2011 року з відповідачем
перебувала в трудових відносинах.
Наказом від

5 листопада 2013 року була звільнена з
роботи з 19 листопада 2013 року за угодою
сторін. Однак, в день звільнення їй не
було видано трудової книжки та на її
вимогу не видано довідки про доходи.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 7 квітня 2014 року позов
задоволено частково.

Зобов'язано ТОВ
«Львівавтокомплектація» видати ОСОБА_3
належним чином оформлену трудову
книжку, змінено дату звільнення ОСОБА_3
із 19 листопада 2013 року на фактичний
день видачі трудової книжки.

Стягнуто з ТОВ
«Львівавтокомплектація» на користь
ОСОБА_3 6 099,64 грн середнього заробітку
за час вимушеного прогулу у зв'язку із
затримкою видачі трудової книжки та 4
929,08 грн заборгованості по заробітній
платі. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 23 червня

2014 року рішення суду першої інстанції в
частині зобов'язання зміни дати
звільнення скасовано, у цій частині
ухвалено нове рішення про відмову в
задоволенні позову. У іншій частині
рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права

Відмовляючи в задоволені позову в
частині зобов'язання зміни дати
звільнення з 19 листопада 2013 року по
фактичний день видачі трудової книжки,
апеляційний суд виходив із того, що
після 19 листопада 2013 року позивачка
трудових обов'язків не виконувала, а
затримка розрахунку при звільненні та
невидача в день звільнення трудової
книжки не з вини відповідача, не є
підставою для внесення змін у записи в
трудовій книжці щодо дати звільнення
працівника.

Даний висновок відповідає вимогам
закону та матеріалам справи.

Установлено, що згідно наказу №11 від 28
вересня 2011 року

ОСОБА_3 працювала на посаді інженера з 28
вересня 2011 року.

Згідно наказу №12 від 5 листопада 2013
року остання звільнена з роботи на
підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, за
угодою сторін, з19 листопада 2013 року.

Установлено, що працівниками
підприємства ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
трудова книжка була передана ОСОБА_3,
однак остання відмовилась від
написання відповідної розписки.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України,
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Ведення трудових книжок працівників на
підприємстві здійснюється відповідно
до «Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників»,
затвердженої Наказом Міністерства
праці України від 29 липня 1993 року №58
(надалі - Інструкція).

Частинами 6,7 п. 4.1 Інструкції
встановлено, що при затримці видачі
трудової книжки з вини власника або
уповноваженого ним органу
працівникові сплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Оскільки судом не встановлено вини
роботодавця у невидачі трудової книжки
в день звільнення, апеляційний суд
прийшов до правильного висновку про
відмову в задоволенні позову в цій
частині.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Таким чином, під час розгляду справи
судом не були порушені норми
матеріального й процесуального права,
тому суд касаційної інстанції згідно
ч. 1 ст. 337 ЦПК України не знаходить
підстав для задоволення касаційної
скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 23 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

В.П.
Гончар

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова