АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7995/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Самсонова В. В. Доповідач -
Прозорова М.Л. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року

15 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
01 серпня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 (треті особи: орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Красногвардійської районної у
м. Дніпропетровську ради, Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора) про визнання заповіту
недійсним, -

В С Т А Н О
В И Л А:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
01 серпня 2014 року та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог
(а.с.191-192).

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
01 серпня 2014 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (треті
особи: орган опіки та піклування
виконавчого комітету
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради, Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора) про визнання заповіту
недійсним (а.с.184-187).

Як на підстави апеляційної скарги,
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи (а.с.191-192).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла - ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим 23 жовтня 2012 року
відділом державної реєстрації смерті
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис №7095 (а.с.4).

Після її смерті відкрилася спадщина на
належне їй майно, а саме на ? частину
квартири АДРЕСА_1.

Ще за життя, а саме 18 квітня 2011 року
ОСОБА_5 склала заповіт, який
посвідчений державним нотаріусом
Третьої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Хилько Л.А. та
зареєстрований в реєстрі за № 2-1080, в
якому заповіла все своє майно, де б воно
не було і з чого б воно не складалося
ОСОБА_4 (а.с.14).

На підставі вищевказаного, відповідач
ОСОБА_4 звернувся до Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на його ім'я.

Третьою Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою була відкрита
спадкова справа після смерті ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_3 є рідним сином ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с.9).

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 вересня 2013 року ОСОБА_3 був визнаний
недієздатним, над ним було встановлено
опіку та призначено опікуном ОСОБА_2.
Дане рішення не було оскаржене та
набрало чинності 02.10.2013 року (а.с.100-101).

Згідно з ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Допитані у судовому засіданні суду
першої інстанції свідки не надавали
пояснень стосовно психічного стану
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме,
зокрема, щодо того, що остання на час
складання заповіту в квітні 2011 року не
могла усвідомлювати значення своїх дій
та не могла керувати ними.

За клопотанням позивачки, по даній
справі була призначена посмертна
судово-психіатрична експертиза
спадкодавця ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, на вирішення якої були
поставлені наступні питання: чи
страдала спадкодавець ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
при житті будь-яким психічним
розладом?; чи страдала спадкодавець
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, будь-яким психічним
розладом при складені нею заповіту,
який посвідчено 18.04.2011 року о 12 годині 30
хвилин державним нотаріусом Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Хилько Л.А. і
зареєстрований в реєстрі за № 2-1080?; в
якому психічному стані перебувала
спадкодавець ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, під час складання
нею заповіту, який посвідчено 18.04.2011
року о 12 годині 30 хвилин державним
нотаріусом Третьої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори Хилько
Л.А. і зареєстрований в реєстрі за № 2-1080
і чи могла вона розуміти значення своїх
дій та керувати ними? (а.с.155-156).

За результатами проведеної посмертної
судово-психіатричної експертизи
відділенням судово-психіатричних
експертиз був складений Акт №23
посмертної судово-психіатричної
експертизи від 26.06.2014 року, згідно з
яким комісія прийшла до висновку, що
ОСОБА_5 в період часу, що цікавить суд,
тобто на момент складання заповіту
18.04.2011 року, яким-небудь психічним
захворюванням не страждала. За своїм
психічним станом в той період часу вона
могла розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме:
203,215,216,225,1218,1235,1248,1257,1268 ЦК України, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову
позивачу у задоволенні позовних вимог,
оскільки проведеною у справі
експертизою не зроблено висновку про
абсолютну неспроможність ОСОБА_5 в
момент складення нею заповіту розуміти
значення своїх дій та керувати ними, а
навіть навпаки зроблено висновок, що
вона на момент складання заповіту
18.04.2011 року, яким-небудь психічним
захворюванням не страждала та за своїм
психічним станом в той період часу
могла розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Доводи ОСОБА_2 щодо неможливості
померлої ОСОБА_5 в момент складання
заповіту усвідомлювати значення своїх
дій та те, що вона не могла керувати
ними, є необґрунтованими та не можуть
бути прийняті до уваги судом, оскільки
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні під час розгляду
даної справи.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 01 серпня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:
М.Л. Прозорова

Судді:
С.П. Козлов

Л.О. Каратаєва