У х в а л а

іменем україни

27 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Касьяна О.П.,
Парінової І.К.,

Мартинюка В.І., Штелик С.П.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитними
договорами, за заявою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_5, про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2010 року публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ
«УкрСиббанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитними
договорами, посилаючись на те, що
відповідно до умов кредитного договору
від 28 грудня 2006 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Екстім»
(далі - ТОВ «Екстім») отримало кредитні
кошти у розмірі 2 130 797 швейцарських
франків, що еквівалентно 8 817 894 грн. 27
коп. На забезпечення виконання умов
кредитного договору банк того ж дня
уклав із ОСОБА_3 договір поруки. Також, 28
грудня 2006 року було укладено договір
поруки між банком та ОСОБА_4 Крім того,
згідно з умовами кредитного договору
від 23 березня 2007 року, товариство
отримало кредитні кошти у розмірі

428 036 швейцарських франків, що
еквівалентно 1 782 537 грн. 09 коп.

У результаті порушення умов кредитних
договорів утворилася заборгованість,
яку боржник та поручитель у
добровільному порядку сплачувати
відмовились. Ураховуючи викладене,
позивач просив стягнути з відповідача,
як із поручителя, кредитну
заборгованість у розмірі

21 844 465 грн. 74 коп.

Справа судами розглядалася
неодноразово.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 25
квітня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 6 червня
2013 року, у задоволенні позову ПАТ
«УкрСиббанк» відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від

18 вересня 2013 року рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 25
квітня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 6
червня 2013 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від
5 лютого 2014 року ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 вересня 2013 року скасовано.
Справу передано на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від

14 травня 2014 року задоволено касаційну
скаргу ПАТ «УкрСиббанк», скасовано
рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 25
квітня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 6
червня 2013 року. Позов ПАТ «УкрСиббанк»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованість за кредитними
договорами № 0 від 28 грудня

2006 року та № від 23 березня 2007 року
на підставі договорів поруки №
0/1-ІІ від 28 грудня 2006 року та №
0/1-ІІ від 23 березня 2007 року у
розмірі 21 844 465 грн. 74 коп. Вирішено
питання про судові витрати.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ОСОБА_3 -

ОСОБА_5, про перегляд рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 травня 2014 року
у зв'язку з нововиявленими обставинами,
в якій заявник посилається на те, що на
час розгляду справи в суді касаційної
інстанції існувала істотна для справи
обставина, що не була і не могла бути
відома ОСОБА_3

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5,
колегія суддів вважає, що заява про
перегляд рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами не
підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 361 ЦПК
України рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також

судовий наказ можуть бути переглянуті
у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підстави перегляду рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами визначені
ч. 2 ст. 361 ЦПК України. Вказаний перелік
є вичерпним.

Зокрема, підставою для перегляду
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами є існування істотних для
справи обставин, що не були і не могли
бути відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи.

У заяві про перегляд рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і

кримінальних справ від 14 травня 2014 року
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5,
посилається на те, що на час розгляду
справи в суді касаційної інстанції
існувала істотна для справи обставина,
що не була і не могла бути відома
ОСОБА_3, а саме: існувала постанова
Верховного Суду України від 25 вересня
2013 року, про яку заявник дізнався 15
травня 2014 року з Єдиного державного
реєстру судових рішень, в якій
Верховний Суд України зазначив
наступне:

«До припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього. Збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі: підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної ставки в
бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких
беруть участь поручителі, збільшення
кредитної процентної ставки навіть за
згодою банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Ураховуючи викладене, висновок судів
про достатність попередньої згоди
поручителя на зміну умов основного
договору (підп. 1.1. та 1.3. п. 1, підп. 2.2. п. 2
договору поруки) є безпідставним,
оскільки підп. 4.4. п. 4 спірного договору
чітко визначена необхідність
узгодження з поручителем змін та
доповнень до кредитного договору,
унаслідок яких збільшується
відповідальність останнього.
Порушення цих умов відповідно до ч. 1 ст.
559 ЦК України тягне припинення поруки».

Однак, на думку колегії суддів, з такими
доводами заявників погодитись не
можна.

Як убачається з викладеного вище,
справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитними
договорами була предметом перегляду у
Верховному Суді України та постановою
Верховного Суду України від 5 лютого 2014
року скасовано ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 вересня 2013 року, якою було
залишено без змін рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 25
квітня 2013 року й ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 6
червня 2013 року про відмову в
задоволенні позовних вимог ПАТ
«УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
кредитними договорами, а справу
передано на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Викладаючи правову позицію у справі №
6-152цс13 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитними
договорами, Верховний Суд України
зазначав, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК
України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшиться обсяг його
відповідальності.

Згода поручителя зі змінами до
кредитного договору, які визначають
конкретні умови, порядок та обсяг
збільшення відповідальності боржника,
висловлена шляхом підписання
додаткової угоди до договору поруки, не
потребує додаткової згоди поручителя
на збільшення відповідальності та не
суперечить ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Отже, існування постанови Верховного
Суду України від 25 вересня

2013 року не можна вважати нововиявленою
обставиною, що не була відома під час
розгляду справи судами першої,
апеляційної, касаційної інстанцій та
Верховним Судом України.

Взявши до уваги те, що підстави
перегляду судового рішення, зазначені
в заяві представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, не
є нововиявленими в розумінні ч. 2 ст. 361
ЦПК України, висновків суду касаційної
інстанції не спростовують, колегія
суддів дійшла висновку, що в
задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 361, 363, 365 ЦПК України,
колегія суддів судової

палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_5, про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитними договорами відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

О.О. Дьоміна

Судді:

О.П. Касьян

В.І. Мартинюк

І.К. Парінова

С.П. Штелик