У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Гвоздика П.О.

суддів: Гончара В.П.,
Євтушенко О.І.

Карпенко С.О..
Наумчука М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Київської міської ради про
встановлення факту, що має юридичне
значення, та визнання права власності у
порядку спадкування за законом за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 28 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що з 21 вересня 1983 року
вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_4 4 серпня 2008 року між її
чоловіком та ОСОБА_5 укладено договір
довічного утримання, за умовами якого
остання передала у власність ОСОБА_4
квартиру АДРЕСА_2, а ОСОБА_4
зобов'язався довічно доглядати за нею,
надавати їй допомогу. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 помер, вона прийняла спадщину
після його смерті і продовжувала
доглядати ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла і позивач
звернулася до нотаріальної контори з
питання оформлення спадщини, проте у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на спірну квартиру їй було відмовлено у
зв'язку з відсутністю оригіналів
правовстановлюючих документів на
квартиру. Просила встановити факт
належності ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначеної квартири та
визнати за нею право власності на цю
квартиру.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 6 червня 2013 року позов
задоволено.

Встановлено факт належності на праві
власності ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1
станом на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
та визнано за ОСОБА_3 право власності на
зазначену квартиру у порядку
спадкування за законом після ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
28 січня 2014 року рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 6 червня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду м.
Києва від 28 січня 2014 року, залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції за апеляційною скаргою
особи, яка участі у справі не брала, та
ухвалюючи нове рішення про відмову у
задоволенні позову, суд апеляційної
інстанції виходив із відсутності
правових підстав для задоволення
позову, оскільки позивач не має
мотивованої відмови нотаріуса у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на спірну квартиру.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Наведеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що з 21 вересня 1983
року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі.

4 серпня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
укладено договір довічного утримання,
за умовами якого остання передала у
власність ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2, а
він зобов'язався довічно доглядати за
нею, і надавати допомогу.

Згідно з листом Комунального
підприємства Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об`єкти
нерухомого майна від 4 вересня 2012 року
спірна квартира зареєстрована на праві
власності за ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

ОСОБА_3 у встановлений законом строк
звернулася із заявою про прийняття
спадщини та на частину спадкового
майна отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом.

Згідно зі свідоцтвом про смерть
відчужувач спірної квартири
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачеві у видачі свідоцтва про
право на спадщину на спірну квартиру
Дев`ята київська державна нотаріальна
контора 13 березня 2013 року
відмовила через відсутність оригіналу
правовстановлюючого документу на
спадкове майно.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У пункті 23 постанови № 7 від 30 травня 2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» Пленум Верховного Суду
України роз'яснив, що у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що право
власності на спірну квартиру ОСОБА_4
набуте згідно з договором довічного
утримання і входить до складу його
спадщини та за наявності мотивованої
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину поновлення прав позивача
можливе шляхом визнання за нею права
власності на спадкове майно.

До таких висновків суд першої
інстанції дійшов на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилались як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погоджується з такими висновками
суду першої інстанції.

Натомість, визнати законним та
обґрунтованим рішення суду
апеляційної інстанції не можливо.

У порушення ст. 316 ЦПК України суд
апеляційної інстанції вказаних
обставин та норм матеріального права
не врахував, не надавши належної
правової оцінки наданим сторонами
доказам та встановленим обставинам
справи, висновків суду першої
інстанції щодо доведеності позовних
вимог не спростував, не встановивши
порушень норм процесуального права при
дослідженні доказів у справі і не
досліджуючи нових доказів, помилково
скасував рішення суду першої
інстанції, що ухвалено з додержанням
вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, за
апеляційною скаргою особи, питання про
права та обов'язки якої суд першої
інстанції не вирішував.

Таким чином, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що суд першої
інстанції, встановивши фактичні
обставини справи, повно та всебічно
дослідивши надані сторонами докази й
визначивши правовідносини, зумовлені
встановленими фактами, правильно
застосував правові норми та ухвалив
законне, обґрунтоване й справедливе
рішення у зазначеній частині.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом було
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи викладене, рішення суду
апеляційної підлягає скасуванню із
залишенням в силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
28 січня 2014 року скасувати, залишити в
силі рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 6 червня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О.Гвоздик

Судді:
В.П.Гончар

О.І.Євтушенко

С.О.Карпенко

М.І.Наумчук