У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Горелкіної Н.А.,
Суддів:Євграфової Є.П., Завгородньої
І.М.,Журавель В.І., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої залиттям квартири, за
касаційною скаргою ОСОБА_11 та ОСОБА_6,
яка приєдналась до касаційної скарги
на рішення Суворовського районного
суду м. Херсона від 07 листопада 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 29 травня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_7 і ОСОБА_6
звернулися до Суворовського районного
суду м. Херсона з позовом до ОСОБА_8,
ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди завданої внаслідок
залиття квартири, посилаючись на те, що
11 червня 2011 року о 18-00 годині належну їм
на праві власності квартиру АДРЕСА_1
було залито водою, яка лилась з
квартири № 51, що розташована над їх
квартирою.

22 травня 2011 року власниця квартири № 51
ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_12 і сантехніком
ОСОБА_10 проводили заміну труб по всьому
стояку будинку. Позивачі вважають, що
причиною залиття стало неякісне
з`єднання труб холодного
водопостачання між квартирами № 51 і
№ 56, власниками яких є ОСОБА_8 та ОСОБА_11
відповідно, у зв'язку з чим їм було
завдано матеріальну шкоду, завдану
залиттям квартири на суму 30 000,00 грн, за
пошкодження меблів - 10 000,00 грн, а також
просили моральну шкоду по 5 000,00 грн
кожному, яка виразилась у моральних
стражданнях, спричинених пошкодженням
належного їм майна та необхідністю
докладання додаткових зусиль для
організації життя і проведення
ремонту.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Херсона від 29 травня 2013 року було
закрито провадження, в частині
позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_6 до
ОСОБА_11 про стягнення шкоди, у зв'язку
із відмовою ОСОБА_6 від позовних вимог в
цій частині.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 07 листопада 2013 року у
задоволенні позовних відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 29 травня 2014 року
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 07 листопада 2013 року
залишено без змін, ухвалу
Суворовського районного суду м.
Херсона від 07 листопада 2013 року, в
частині закриття провадження у справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_11 про
стягнення шкоди, скасовано та справу
направлено для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_11 та ОСОБА_6,
яка приєдналась до касаційної скарги,
просять скасувати судові рішення суду
першої та апеляційної інстанцій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 29 травня 2014 року, в частині
скасування ухвали Суворовського
районного суду м. Херсона від 07
листопада 2013 року про закриття
провадження по справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_11 про стягнення шкоди,
та направлення справи в цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції,
не переглядається судом касаційної
інстанції, оскільки не оскаржується
заявником, а також не може бути
переглянута судом касаційної
інстанції, оскільки не перешкоджає
подальшому провадженню по справі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Проте, дані рішення не відповідають
вищевказаним вимогам закону.

Судами встановлено, що 11 червня 2011 року
близько 18-30 години сталося залиття
квартири № 46, належної на праві
власності позивачам, водою, яка лилася
з квартири № 56, що розташована над
квартирою № 46 і квартирою № 51 (належної
ОСОБА_8.).

Актами від 14 червня 2011 року, 17 червня 2011
року і 24 червня 2011 року, складеними
працівниками КП «Таврійський» і
мешканцями квартир № № 46, 51, 56, та
комісією Інспекції з нагляду за станом
житлового фонду за фактом обстеження
квартири № 46, яким суд першої інстанції
дав належну правову оцінку,
підтверджується, що залиття квартири
позивачів сталося внаслідок розриву
з'єднання на трубі холодного
водопостачання «екопласт» з металевою
трубою у квартирі № 56, власником якої є
ОСОБА_11

ОСОБА_11 підтвердила факт розриву
з'єднання труб холодного
водопостачання у її квартирі та
пояснила, що дала згоду на заміну труби
холодного водопостачання у своїй
квартирі, яку ініціювала довірена
особа власника квартири № 51 (ОСОБА_8) -
ОСОБА_9 Зазначені роботи проводив
ОСОБА_10

Судами також встановлено та не
заперечувалось сторонами, що у день
заміни труб - 22 травня 2011 року, не було
вдома власника квартири № 61 по стояку
на четвертому поверсі (над нею) і не
було можливості відвести дану трубу до
квартири на четвертому, тому слюсар
замінив у її квартирі частину труби,
близько 1,5 м на «екопласт» і з'єднав її
із сталевою трубою муфтою.

11 червня 2011 року стався порив у місці
з'єднання труб у її квартирі. Вода
залила її квартиру № 56, квартиру ОСОБА_8
№ 51 і квартиру позивачів № 46.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
позивачами не доведено належними та
допустимими доказами того, що саме з
вини відповідачів завдано їм шкоду
власникам.

Однак, повністю з такими висновками
судів попередніх інстанцій погодитися
не можна з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

За загальним правилом у деліктних
правовідносинах діє презумпція
завдавача шкоди, згідно з якою вина
відповідача презумується, якщо він не
доведе відсутності своєї вини. З огляду
на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до статті 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України
встановлено, що суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, не визначився з
характером спірних правовідносин та у
порушення зазначених вимог закону, не
звернув уваги на те, що саме на
відповідачів покладено обов'язок
спростування презумпції вини шляхом
доведення відсутності їх вини у
завданні шкоди позивачам, а не на
позивачів.

Також не встановив, якими діями
відповідачів заподіяні збитки
позивачам, в чому полягає
неправомірність цих дій і чи існує
причинний зв'язок між їх
неправомірними діями та заподіянням
шкоди, та хто з відповідачів має за неї
відповідати, а саме: замовник заміни
труб - власник квартири №51 ОСОБА_8,
сантехнік ОСОБА_10, який безпосередньо
здійснював заміну труб чи власник
квартири № 56 ОСОБА_11, де пройшов прорив
труби і відбулось залиття.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо скасування ухвали Суворовського
районного суду м. Херсона від 29 травня
2013 року, в частині закриття провадження
по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_11
про відшкодування шкоди та направлення
справи в цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції, оскільки ці
позовні вимоги взаємопов'язані з
позовними вимогами до ОСОБА_8, ОСОБА_12,
ОСОБА_10, а тому повинні розглядатись в
одному провадженні.

Оскільки обставини, пов'язані із
перевіркою правильності визначення
обставин справи та оцінки наданих
сторонами доказів, судами
з`ясовувались неналежним чином, чим
порушено норми процесуального права (
ст. ст. 10, 60, 61, 179 ЦПК України) і таке
унеможливило встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
ухвалені у справі рішення суду першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_11 та ОСОБА_6, яка
приєдналась до касаційної скарги
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 07 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 29 травня 2014 року, скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна Судді: Є.П.
Євграфова В.І. Журавель І.М.
Завгородня Т.Л. Ізмайлова