АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7059/14 Справа № 203/8450/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

22 грудня 2014 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М.,Макарова М.О,

при секретарі:Поляковій Н.О.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 16 червня 2013 року на ст. Новоукраїнка Одеської залізниці придбав квиток на потяг № 63 сполученням Новоукраїнка-Одеса. Дочекавшись прибуття потягу, він підійшов до 15 вагону, як то було зазначено в проїзному документі, та пред'явив квиток провіднику вагону. Також пред'явив документ, що посвідчує особу - водійські права. Але з незрозумілих причин, без будь-яких пояснень та обґрунтувань, провідником було сказано, щоб він здійснив посадку в 7 вагон. Проти цього він заперечував та вказав, що в нього проїзний документ саме в 15 вагон, а також, що на ст. Новоукраїнка потяг стоїть незначний час, а тому він фізично не встигне до 7 вагону. Хоча він наполягав на праві проїзду в пасажирському потязі, провідниця до вагону його не допускала. Поїзд почав рух, коли він перебував на сходах вагону, а під час руху поїзду провідниця намагалась його виштовхнути з вагону, що суперечить нормам моралі, безпеки руху на залізниці та нормативним актам. Після того, як він все ж таки потрапив до тамбуру вагону, він зробив зауваження провідниці з приводу її дій та вказав, що є інвалідом, на що почув образи. Йому було неприємно, оскільки ці образи чули інші пасажири, що перебували у вагоні. Після образ, провідник почала погрожувати йому начальником потягу та працівниками транспортної міліції, на що він зазначив, що не допускав зі свого боку будь-яких порушень громадського порядку. В зв'язку з тим, що його не допускали до вагону, шлях від ст. Новоукраїнка до ст. Помічна він перебував у тамбурі вагону, двері якого під час руху були постійно відкриті. Незважаючи на те, що у вартість квитка входила плата за білизну, її було видано лише через годину перебування у вагоні. Також під час вчинення провідником неправомірних дій, було пошкоджено його верхній одяг. Позивач вказував, що розмір заподіяної йому моральної шкоди визначити важко, але відповідач має компенсувати ті емоційні страждання, які довелось перенести йому, його родині та витрати, пов'язані з відновленням психічного стану, відпочинком від усього, що сталось з ним та членами його родини. Розмір душевних страждань він оцінює в сумі 150000 грн. Ціна враховує усі страждання, які довелось перенести, зокрема, порушення звичайного життя, негативного впливу на стан здоров'я, а також моральні страждання, пов'язані з порушенням його споживчих прав.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду й постановити нове, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач 16 червня 2013 року придбав квиток на потяг № 63 сполученням Новоукраїнка-Одеса.

Позивач посилався на те, що 16 червня 2013 року при посадці до вагону №15 зазначеного поїзду, який і був вказаний у проїзному документі, провідником вагону йому було відмовлено у здійсненні посадки до вагону без пояснення причин та запропоновано зробити посадки через вагон №7 поїзду. При намаганні потрапити до вагону, після початку руху поїзду, провідник перешкоджала цьому, намагалась його виштовхнути з вагону. Вказані протиправні дії відносно нього, завдали йому моральних страждань.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

П.7.2 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1196 від 27 гудня 2006 року передбачена посадка в поїзд осіб, що здійснюють поїздку за повними проїзними документами, вона здійснюється за пред'явлення проїзного документа та документа, який посвідчує особу. Згідно п.7.3 Правил провідник (стюард) вагона зобов'язаний перед подачею поїзда для посадки пасажирів вивісити трафарет та порядковий номер вагона, а після зупинки вагона - своєчасно відкрити двері та розпочати посадку пасажирів, перевіряючи при цьому наявність проїзних документів, їх відповідність даті відправлення поїзда, номеру поїзда і вагона, ваги і розмірів ручної поклажі встановленим нормам, а в разі потреби - перевізні документи про оплату ручної поклажі, що перевозиться разом з пасажиром.

Пасажири без проїзних документів чи з недійсними проїзними документами, з прізвищем та іменем у проїзному документі, які не відповідають даним документа, що посвідчує особу (за винятком допущених описок не більше трьох знаків), без документів, що посвідчують особу, з ручною поклажею більше встановлених норм та з перевищенням розмірів, установлених для ручної поклажі, у вагон не допускаються.

З урахуванням вказаних обставин та положень ЦК України та Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1196 від 27 грудня 2006 року та того факту, що під час з'ясування обставин по справі та дослідження доказів об'єктивно факт протиправної поведінки працівників Державного підприємства "Придніпровська залізниця" по відношенню до позивача не встановлено, навпаки, встановлено факт недотримання позивачем вимог п.7.2 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, щодо ненадання при здійсненні посадки до поїзду документу, що посвідчує особу, що давало законні підстави (п.7.3 Правил) для відмови позивачу в здійсненні посадки, суд першої інстанції правильно діййшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального, процесуального права, встановленим обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими.

Посилання апелянта на пояснення свідків зводиться до переоцінки доказів по справі. Суд першої інстанції в межах своїх повноважень дав належну оцінку всім доказам по справі, у тому числі і поясненням свідків. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, встановленим обставинам і матеріалам справи, не впливають на правильність прийнятого судом рішення.

Судом першої інстанції у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм надана належна оцінка, справа розглянута у межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" про стягнення моральної шкоди -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Болтунової Л.М.

Макарова М.О.