Справа № 482/680/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
м. Нова
Одеса

Новоодеський районний суд
Миколаївської області у складі :
головуючого - судді - Демінської О.І.,
при секретарі - Пазюк І.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Нова Одеса цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 р. позивач звернулася до
суду із позовом до відповідача ОСОБА_2,
прізвище якої в подальшому нею було
уточнено як ОСОБА_2, а також залучено до
участі у справі у якості
співвідповідача ОСОБА_3, про визнання
дійсним договору купівлі-продажу
житлового будинку, розташованого у
АДРЕСА_1, з надвірними будівлями та
спорудами, укладеному 15.06.1999 р. на УТБ
"ВИКОНТ - Т", та про визнання права
власності на вказаний житловий
будинок із надвірними будівлями та
спорудами. На обґрунтування позову
послалася на те, що її мати - ОСОБА_5,
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, єдиною
спадкоємицею якої вона є, 15.06.1999 р.
придбала у ОСОБА_6, яка також в
подальшому померла та спадкоємцями
якої є відповідачі, вказаний житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, уклавши на товарній біржі
договір купівлі-продажу, який був
зареєстрований у бюро технічної
інвентаризації. При укладенні угоди
сторони досягли згоди з усіх її
суттєвих умов, але нотаріально договір
не був завірений та у зв'язку зі смертю
сторін не може бути посвідчений
нотаріально, що є перешкодою в
оформленні прав на вказане спадкове
майно.

У судове засідання позивач та її
представник не з'явилися. Від
представника позивача надійшла до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності та проханням про
задоволення позову, з підстав у ньому
викладених.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилися, направили до
суду заяви, відповідно яким заявлені
позовні вимоги визнали та підтвердили,
що дійсно їх мати - ОСОБА_6 за життя
продала належний їй житловий будинок
матері позивачки та витратила отримані
нею за будинок гроші на власний розсуд,
залишивши їм у спадщину належну їй
земельну ділянку.

Вивчивши доводи позову і матеріали
справи, судом встановлені наступні
факти та відповідні ним
правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 15.06.1999 р. укладено
на УТБ «ВИКОНТ- Т» договір
купівлі-продажу № 2-102 цілого житлового
будинку з надвірними будівлями
АДРЕСА_1, який складається з житлового
будинку, позначеного на плані
літерою-А1, житловою площею 26,7 кв.м.,
сараю - Б-1, підвалу - В-1, літньої кухні -
Г-1, огорожі - №1,2,3,4, споруди - №5, який
належав ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право приватної власності на
житловий будинок від 25.12.1995 р., видане
виконкомом Димівської сільської ради
народних депутатів Новоодеського
району Миколаївської області.

На виконання угоди за життя ОСОБА_5
передала ОСОБА_6 в рахунок покупки
грошову суму в розмірі 2000 грн. Даний
договір укладений на УТБ "ВИКОНТ-Т".
Сторони за угодою цілком виконали
істотні умови договору, за яким
позивачу у власність було передано
вказаний житловий будинок із
надвірними спорудами, а позивач
передала продавцю обумовлену суму
грошей.

Укладений між сторонами договір
зареєстрований 15.06.1999 р. ОСОБА_5 у
Вознесенському міжміському бюро
технічної інвентаризації (запис у
реєстрову книгу № 1 за реєстровим №53)
та ніким не оспорений.

Згідно даним Інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно №20588212 від 16.04.2014 р., щодо
об'єкта нерухомого майна,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно відомості щодо права
власності, інших речових прав, іпотеки,
обтяжень, відсутні.

Відповідно свідоцтву про смерть
НОМЕР_1, виданому Димівською сільською
радою Новоодеського району
Миколаївської області 13.09.2002 р., ОСОБА_5
померла.

Спадкоємицею ОСОБА_5 згідно матеріалам
спадкової справи №64/2014, в тому числі
довідці Димівської сільської ради
Новоодеського району Миколаївської
області №05/07-01/14 від 14.03.2014 р., свідоцтву
про народження ОСОБА_7 НОМЕР_2 від 10.04.1977
р., свідоцтву про шлюб (повторне) НОМЕР_4
від 15.06.2010 р. та про розірвання шлюбу
НОМЕР_3 від 11.01.2011 р. є позивач ОСОБА_1

Свідоцтвом про смерть НОМЕР_5, виданому
12.05.2009 р. виконкомом Димівської
сільської ради Новоодеського району
Миколаївської області
підтверджується, що ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаїв.

Відповідно змісту свідоцтва про право
на спадщину за законом від 15.10.2010 р.,
виданому державним нотаріусом
Новоодеської державної нотаріальної
контори Магдою Г.В., спадкоємцями майна
ОСОБА_6 є її доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
якими в рівних частках успадковано
земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства,
площею 1,50 га, розташовану в межах
території Димівської сільської ради
Новоодеського району Миколаївської
області.

Відповідно листу державного нотаріуса
Новоодеської державної нотаріальної
контори Магди Г.В. № 512/02-14 від 25.03.2014 р.
ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті
договору купівлі-продажу
вищевказаного житлового будинку для
видачі свідоцтва про право на спадщину,
у зв'язку із недотриманням під час його
укладення вимог щодо нотаріального
оформлення договору.

У відповідності до ст. ст. 224, 228, ч.2 ст.47
ЦК УРСР, який діяв на час укладення
договору, та п.4 постанови №3 Пленуму
Верховного Суду України від 28 квітня 1978
р. «Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними» (з внесеними
змінами), якщо угода, що потребує
нотаріального посвідчення виконана
повністю або частково однією з сторін,
а друга сторона ухиляється від її
нотаріального посвідчення, суд за
вимогою сторони, яка виконала угоду, її
правонаступників, прокурора вправі
визнати угоду дійсною.

Згідно з вимогами ст. 224 ЦК УРСР 1963 року
(далі - ЦК 1963 року), який діяв на час
виникнення правовідносин, за договором
купівлі-продажу житлового будинку
продавець зобов'язаний передати майно
у власність покупця, а останній
зобов'язаний прийняти майно та
сплатити за нього обумовлену грошову
суму.

Право власності на майно придбане за
таким договором наступає відповідно до
ст. 128 ЦК (1963 року), з часу передачі
майна, якщо інше не встановлено законом
або договором.

Отже, закон надає суду право визнавати
дійсним договір, який через
недодержання сторонами вимог закону
про його нотаріальне посвідчення є
нікчемним.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги
позивача в частині визнання спірного
договору дійсним є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Проте, в частині задоволення вимог про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування, належить
відмовити.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України
цивільні права можуть виникати з
рішення суду лише у випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства. Щодо права власності, то
ЦК України передбачає можливість його
виникнення на підставі рішення суду у
випадках, встановлених ст. 376 ЦК
України, а підтвердження рішенням суду
існуючого в особи права власності - у
випадках, встановлених ст. 392 ЦК
України. В інших випадках право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Судом встановлено, що укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 договір
купівлі-продажу №2-102 від 15.06.1999 р.
зареєстровано цього ж дня покупцем у
Вознесенському міжміському бюро
технічної інвентаризації ( запис у
реєстровій книзі № 1 за реєстровим
номером 53), тобто покупцем було
здійснено державну реєстрацію свого
права власності на майно та договору, а
право власності виникло з моменту
отримання ним придбаного ним будинку.
Таким чином держава офіційно визнала
за покупцем це право шляхом здійснення
його державної реєстрації органом БТІ.

Існування будь-яких інших перешкод у
оформленні права на спадщину на
нерухоме майно в нотаріальному порядку
суду не доведено, спору щодо нерухомого
майна та порядку його спадкування на
момент розгляду справи в суді не
встановлено та на існування таких
перешкод не посилався у позові і
відповідач.

Враховуючи наведене підстав для
задоволення позовної вимоги про
визнання права власності на
успадковане нерухоме майно в судовому
порядку немає.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215, 228 ЦПК
України , суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати договір №2-102 купівлі-продажу
цілого житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1, який складається з
житлового будинку, позначеного на
плані літерою-А1, житловою площею 26,7
кв.м., сараю - Б-1, підвалу - В-1, літньої
кухні - Г-1, огорожі - №1,2,3,4, споруди - №5,
який належав ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про право приватної
власності на житловий будинок від
25.12.1995 р., видане виконкомом Димівської
сільської ради народних депутатів
Новоодеського району Миколаївської
області , укладений між ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 на Універсальній Товарній Біржі
«ВИКОНТ - Т» 15 червня 1999 року, - дійсним.

У задоволенні позовних вимог в частині
визнання права власності на цілий
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами в порядку
спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Новоодеський районний суд
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом 10 днів з дня його
проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ