АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9583/14
інстанції - Сирбул О.Ф.
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 02 червня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення суми
забезпечувального платежу, штрафу,
пені , інфляційних витрат, трьох
відсотків річних та про стягнення суми
завдатку в подвійному розмірі, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача сум
передбачених договором, завдатку в
подвійному розмірі, а також
інфляційних витрат та трьох відсотків
річних за невиконання грошового
зобов`язання.

В останній позовній заяві від 28 травня
2014 року, позивач уточнивши позовні
вимоги просив суд стягнути: 528 750 грн.
суму забезпечувального платежу, 35250
грн. договірної компенсації, неустойку
в сумі 39 139 грн. 10 коп., суму інфляції 37012
грн. 50 коп., 3% річних - 44067 грн. 30 коп., суму
завдатку на підставі ст. 571 ЦК - 528 750 грн.
та судового збору 3673 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 02 червня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто на користь позивача 528 750 грн.
суму забезпечувального платежу, 35250
грн. договірної компенсації, неустойку
в сумі 391391 грн. 10 коп., а всього 955 391, 32
грн.

Відповідач подав апеляційну скаргу на
вказане рішення в частині стягнення
неустойки, просив рішення в цій частині
змінити, зменшивши неустойку до суми
заявлених вимог, а саме до 39 139 грн. 10
коп.

В скарзі представник відповідача
зазначав, що суд стягуючи неустойку
вийшов за межі заявлених вимог. Не
звернув увагу, що зі змісту позовної
заяви вбачається що позивач просив
стягнути неустойку в значно меншому
розмірі. Подаючи заперечення на
позовну заяву сторона відповідача не
заперечувала, проти заявленої суми
неустойки , а тому не подавала заяву про
застосування позовної давності.

До апеляційного суду представник
відповідача не з`явився.

Представник позивача заперечувала
проти задоволення скарги.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Апеляційна скарга не містить будь-яких
доводів з приводу не вірного
застосування судом норм матеріального
права та не належного визначення
правовідносин, які виникли між
сторонами, тому в ухвалі детально не
наводяться обставини, які правильно
були встановлені судом та норми
матеріального права, які вірно були
застосовані .

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З тексту письмової заяви про уточнення
позовних вимог позивача від 28 травня 2014
року вбачається, що позивач в
мотивувальній та прохальній частині
позовної заяви просив суд стягнути з
відповідача неустойку в сумі 39 139 грн. 10
коп. на підставі п. 2 договору про
розірвання попереднього договору,
відповідно до якого, в разі невиконання
відповідачем умов цього договору,
останній сплачує пеню в розмірі 0,073% від
загальної суми, що підлягає поверненню.

При цьому з розрахунку, зробленому в
останній позовній заяві вбачається, що
неустойку в такій сумі позивач
визначив за 1014 днів з 16серпня 2011 року до
28 травня 2014 року , виходячи з
неповернутої суми 528 750 грн..

Суд, стягуючи з відповідача неустойку в
сумі 391 391, 10 грн., виходив з того, що
позивач допустив арифметичну помилку в
тексті позовної заяви, не вірно
визначивши розмір неустойки. Проте суд,
встановивши таку помилку, не надав
позивачу термін для уточнення позовних
вимог, та внесення у позовну заяву
належних виправлень. Стягуючи суму
неустойки в значно більшій сумі ніж
вказано в позовній заяві, суд порушив
принцип диспозитивності . Відповідач,
подаючи заперечення на подану
позивачем позовну заяву, врахував, що
заявлений розмір неустойки є
невеликим, а тому не подавав суду заяву
про застосування строку позовної
давності в один рік до вимог про
стягнення неустойки , не зважаючи на те,
що вимоги про стягнення неустойки
заявлено за період більш ніж три роки.

З журналів судових засідань також не
вбачається, що представник позивача в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги про стягнення неустойки в сумі
зазначеній судом в рішенні, а не в тій
сумі, яка була викладена письмово в
позовній заяві.

На диску, приєднаному до матеріалів
справи судом першої інстанції,
відсутні записи судових засідань за 2014
рік після уточнення позивачем позовних
вимог.

Зауважень на журнали судового
засідання представник позивача також
не подавала, а тому колегія суддів
виходить з того, що представник
позивача підтримав вимоги, які були
викладені в позовній заяві без
будь-яких уточнень, та виправлень,
внесених у встановленому законом
порядку, тобто підтримані були вимоги
про стягнення неустойки в сумі 39 139 грн.
10 коп.

Враховуючи, вищенаведене, а також
невідповідність викладених в рішенні
позовних вимог, вимогам зазначеним в
позовній заяві, порушення норм
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
необхідно змінити зменшивши суму
стягнутої неустойки до 39 139 грн. 10
коп.,(розмір заявлених позовних вимог).

Враховуючи, що за подачу апеляційної
скарги відповідач сплатив судовий збір
- 1761 грн. 26 коп. і доводи скарги, колегія
знайшла обґрунтованими, вказана сума
судового збору підлягає стягненню з
позивача.

Разом з тим колегія суддів не вбачає
підстав зменшувати суму стягнутого
районним судом судового збору з
відповідача на користь позивача, тому,
що сума задоволених судом вимог є
достатньою, для того, щоб відповідач
компенсував позивачу максимальну суму
судового збору визначену Законом
України «Про судовий збір», яка була
сплачена позивачем в суді першої
інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 88, 303, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 02 червня 2014 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 528
750 грн. суму забезпечувального платежу,
35250 грн. договірної компенсації,
неустойку в сумі 39 139 грн. 10 коп., а
всього 603139 грн. 10 коп.(шістсот три
тисячі сто тридцять дев`ять грн.) 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2,
сплачений судовий збір за подачу
апеляційної скарги в сумі 1761 грн. 26 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20-ти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
Судді: