АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3219/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 9 Первак М. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВишні Н. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М.М.

з участю: представника ПАТ «Черкасиобленерго» Ведмідя П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Жашківського РЕМ, треті особи: відділ містобудування та архітектури Жашківської районної державної адміністрації, відділ Держземагенства в Жашківському районі, Бузівська сільська рада Жашківського району про усунення перешкод у користуванні майном, -

в с т а н о в и л а :

05 грудня 2012 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Жашківського РЕМ (далі ПАТ «Черкасиобленерго») про усунення перешкод у користуванні майном, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно державного акту про право власності на земельну ділянку від 30.10.2000 року, вона є власником земельної ділянки площею 0,3235 га, яка розташована на території Бузівської сільської ради, Жашківського району, Черкаської області. Жодних обмежень, зокрема охоронних зон, та обтяжень щодо земельної ділянки позивача на сьогодні не встановлено, у зв'язку з цим жодна третя особа не має прав стосовно належної їй земельної ділянки.

На даній земельній ділянці встановлена та перебуває без правових на те підстав повітряна лінія електропередачі напругою 10 кВ Л-8 "Острожани", яка знаходиться на балансі та технічному обслуговуванні Жашківського РЕМ ПАТ "Черкасиобленерго", а також на земельній ділянці розміщено дві залізобетонні опори повітряних ліній електропередач.

Під час здійснення ремонтних робіт та технічного обслуговування лінії електропередач працівники відповідача знищують зелені насадження, які вона вирощує на своїй земельній ділянці. При цьому лінія електропередач була встановлена з порушенням п. 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року.

Тому просила суд: зобов'язати ПАТ «Черкасиобленерго» в особі Жашківського РЕМ усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, належною ОСОБА_7 на підставі державного акту від 30.10.2000 року, площею 0,3235 га, яка розташована на території Бузівської сільської ради Жашківського району, шляхом демонтажу і перенесення за межі зазначеної земельної ділянки повітряної лінії електропередачі напругою 10 кВ Л-8 «Острожани» за рахунок ПАТ «Черкасиобленерго» в особі Жашківського РЕМ та заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, пов'язані з входженням та перебуванням на вищевказаній земельній ділянці.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 04 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17 квітня 2013 року в позові ОСОБА_7 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2013 року рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 04 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 17 квітня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні майном задоволено.

Вирішено зобов'язати ПАТ «Черкасиобленерго» в особі Жашківського РЕМ усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_7 на підставі державного акта серії ЧР № 3-4-12 від 30 жовтня 2000 року, площею 0,3235 га, яка розташована на території Бузівської сільської ради Жашківського району, шляхом демонтажу та перенесення за межі зазначеної земельної ділянки повітряної лінії електропередачі напругою 10 кВ Л-8 «Острожачи» за рахунок ПАТ «Черкасиобленерго» в особі Жашківського РЕМ.

В апеляційній скарзі, ПАТ «Черкасиобленерго», вважаючи, що рішення суду не відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи, просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні майном.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що тільки після встановлення земельного сервітуту та його державної реєстрації відповідач може використовувати частину земельної ділянки, яка належить позивачу, але постільки обтяжень і обмежень на земельну ділянку позивача не було встановлено до її приватизації і державної реєстрації, відповідач повинен усунути будь-які порушення щодо прав позивача на володіння, користування та розпорядження його земельною ділянкою

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваному рішенні, вважаючи його не законним та не обґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12 вересня 1962 року ОСОБА_8 придбала у ОСОБА_9 будинок в АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 23 вересня 1998 року, ОСОБА_7 успадкувала після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці Бузівської сільської ради. Згідно відповіді Жашківського виробничого відділку ЧООБТІ технічна документація на зазначений будинок відсутня.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР-3-4-12, виданий Бузівською сільською радою, Жашківського району, Черкаської області 30 жовтня 2000 року, ОСОБА_7 належить на праві власності земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,3235 га, на якій розташований вищезазначений будинок (а.с. 6).

Згідно акту № 8/34-18-31-А від 11 вересня 2012 року Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Черкаській області, через приватизовану земельну ділянку ОСОБА_7 проходить повітряна лінія ПЛ-10 кВ Л-8 «Острожани» (в проміжку між опорами № 9/33-9/35), опора 9/34 встановлена на приватизованій ділянці. Рік введення в експлуатацію ПЛ-10 кВ Л-8 «Острожани» - 1972.

В робочому проекті на будівництво за 1983 рік, розробленого Всесоюзним державним проектно-вишукувальним і науково-дослідним інститутом «Сільенергопроект»), вказано прив'язку до плану місцевості проходження траси ПЛ-10 кВ Л-8 «Острожани».

Проектом передбачено відведення земельної ділянки під опори ПЛ-10 кВ, що передбачено Законом України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів»( (а.с. 39-52).

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадку і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЗК України, землями енергетичної системи визнаються землі надані під електрогенеруючі об'єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об'єкти транспортування електроенергії для користувача. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередач встановлюються охоронні зони.

Згідно ст. 112 ЗК України встановлює, що охоронні зони створюються: уздовж ліній зв'язку електропередачі для збереження нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об'єкти. Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що після успадкування будинковолодіння та на момент отримання позивачкою Державного акту на землю 30 жовтня 2000 року обтяження та обмеження не були встановлені. На плані зовнішніх меж земельної ділянки позивачки не відображено проходження ПЛ-10кВ, не нанесено меж спеціальних зон.

Задовольняючи позов ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу та перенесення за межі зазначеної земельної ділянки повітряної лінії електропередач, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене вище майно заважає позивачці у повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а відповідач не вжив заходів для законного користування земельною ділянкою, яка входить до охоронної зони, в тому числі, ним не встановлено земельний сервітут.

Разом з тим, як вбачається з відповіді Департаменту електроенергетики Міненерговугілля України №32-01/5-2027 від 14.09.2012 року, до подачі до суду вказаного позову 05.12.2012 року, ОСОБА_7 зверталася з питанням щодо проходження повітряної лінії електропередачі через її приватизовану земельну ділянку (а.с.7,т.1). Їй було роз'яснено про порядок користування такого роду земельної ділянки. Зауважень та приписів з боку інспекції енергонагляду та держнагладохоронпраці щодо технічного стану вказаних кабельних ліній матеріали справи не містять.

В ухвалі від 24 липня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказав на ту обставину, що застосування до спірних правовідносин ст.ст. 76, 112 ЗК України в частині наявності у позивачки обов'язку використовувати земельну ділянку з обтяженнями помилкове, оскільки саме по собі визначення Законом охоронних зон не є їх визначенням на місцевості, тобто на конкретній ділянці, а також реєстрацією у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про електроенергетику», в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об'єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені законодавством України щодо використання земель.

Згідно п. 4 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою КМ України від 04 березня 1997 року № 209 (далі Правил), у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами.

Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об'єкти електричних мереж, зобов'язані вживати належних заходів до збереження зазначених об'єктів.

Охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстані 2 метри для повітряних ліній напругою до 1 кВ, 20 метрів - до 20 кВ (п.5 Правил).

В пункті 7 Правил передбачено порядок прокладання просік уздовж повітряних ліній електропередачі. Зокрема, розчищення просік здійснюють енергопідприємства, у віданні яких перебувають повітряні лінії електропередачі, а в разі взаємної домовленості - підприємства, організації, приватні особи, у власності чи користуванні яких знаходяться лісові масиви, парки, заповідники, сади та інші багаторічні насадження, згідно з порядком, визначеним енергопідприємством.

Крім цього, відповідно до ст. 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів» в охоронних зонах кабельних ліній електропередачі власникам і користувачам земельних ділянок, фізичним і юридичним особам забороняється: саджати дерева та кущі, зводити будинки, споруди будь-якого призначення.

Тобто, діючим законодавством передбачено уздовж електролінії, яка проходить через земельну ділянку, якою користується позивач, охоронна зона, в межах якої власник зобов'язаний використовувати її з обмеженнями, передбаченими Правилами охорони електричних мереж, а тому позовні вимоги ОСОБА_7 щодо зобов'язання відповідача демонтувати та перенести за межі зазначеної земельної ділянки повітряної лінії електропередачі напругою 10 кВ Л-8 «Острожачи» є безпідставними.

Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду є не законним. Доводи апеляційної скарги, за встановлених обставин, заслуговують на увагу.

Скасовуючи рішення Жашківського районного суду від 04 березня та ухвалу апеляційного суду від 17 квітня 2013 року, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 24 липня 2013 року також зауважив, що тільки після встановлення земельного сервітуту та його державної реєстрації відповідач може використовувати частину земельної ділянки, яка належить позивачці.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Одним із видів земельних сервітутів є право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій (п. «в» ч. 1 ст. 99 ЗК України).

Згідно з правилами ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки (ч. 2 ст. 402 ЦК України).

Таким чином, право земельного сервітуту по суті є можливістю обмеженого використання чужої земельної ділянки (ділянок) в певних цілях.

Також колегією зазначено з посиланням на ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону про те, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право користування (сервітут).

Речові права на нерухоме майно, зазначені в п. п. 2 і 3 ч. 1 цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених ст. 41 цього Закону.

Оскільки спірна повітряна лінія ПЛ-10 кВ Л-8 «Острожани» електропередачі встановлена в 1972 році, на момент отримання позивачкою державного акта на право власності на земельну ділянку обмежень та обтяжень встановлено не було, після приватизації позивачкою земельної ділянки право на користування її частиною відповідач не отримав, тому своє право щодо використання зазначеної лінії електропередачі відповідач зобов'язаний оформити належним чином.

Так, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а особа, яка бажає користуватися чужою земельною ділянкою, має право вимагати встановлення земельного сервітуту з подальшою його державною реєстрацією.

Проте, колегія суддів вважає, що в даному випадку позивачка повинна діяти також з урахуванням вище зазначених норм діючого законодавства, які визначають правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів, а не шляхом демонтажу та перенесення за межі її земельної ділянки повітряної лінії електропередачі.

Слід зауважити, що представник відповідача подав до апеляційного суду копію ухвали Жашківського районного суду Черкаської області від 29.11.2014 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Черкасиобленерго» до ОСОБА_7 про встановлення безоплатного постійного сервітуту на право розміщення та експлуатації опори лінії електропередачі (додається).

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору неповно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, не належним чином оцінив докази та дав їм не належну правову оцінку, ухвалив рішення з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, дані обставини є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» - задовольнити.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Жашківського РЕМ, треті особи: відділ містобудування та архітектури Жашківської районної державної адміністрації, відділ Держземагенства в Жашківському районі, Бузівська сільська рада Жашківського району про усунення перешкод у користуванні майном відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :