Справа № 127/7338/14-ц Провадження №
22-ц/772/2302/2014Головуючий в суді першої
інстанції Романчук Р. В.Категорія 27
Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Вінницької
області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.В.,
Жданкіна В.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, ОСОБА_4, про
повернення завдатку в подвійному
розмірі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 24 червня 2014 року
у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із вказаним позовом, мотивуючи
його тим, що 09.03.2011 року між нею та
відповідачем було укладено договір про
наміри, згідно якого відповідач
зобов'язувався до 10.04.2011 року продати за
128 000 грн., а вона придбати за вказану
суму об'єкт нерухомості, а саме
земельну ділянку площею 0,0508 га за
НОМЕР_1 у садівничому товаристві
"Енергетик" та будинок, який знаходився
на вказаній земельній ділянці. Як
зазначено у п.2.1 вищезазначеного
договору вона передала ОСОБА_3 завдаток
у сумі, еквівалентній 1 000 доларів США,
що на день передачі коштів становило 8
000 грн. Факт передачі коштів
підтверджено у тексті договору головою
садового товариства "Енергетик" ОСОБА_5
Однак, на день збігу встановленого
договором строку, ОСОБА_3 повідомив її,
що фактично на день укладення між ними
договору про наміри, право власності на
земельну ділянку та будинок ще
перебувало у процесі оформлення, який
на 10.04.2011 року не завершився. Враховуючи
вказану обставину, вона була вимушена
на прохання відповідача погодитись на
перенесення терміну укладення
договору купівлі-продажу до 10.06.2011 року,
про що у договорі про наміри було
зроблено відповідне застереження.
Після 10.06.2011 року на її звернення
відповідач знову повідомив про
неможливість укладення угоди з причини
неготовності документів. Згодом вона
неодноразово зверталась до
відповідача з приводу переоформлення
об'єкту нерухомості, але
безрезультатно. 13.02.2014 року відповідачу
направлено офіційну вимогу про
повернення завдатку у подвійному
розмірі, яка залишилась без відповіді.

Враховую викладене, позивачка просила
суд стягнути з відповідача на її
користь отриманий завдаток (подвійний
розмір) у сумі 23 756 грн. 83 коп., що
еквівалентно 2000 доларів США.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 24 червня 2014 року
в позові ОСОБА_2 - відмовлено, вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
позивачка, посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, в апеляційній скарзі
просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
осіб, які беруть участь у справі, та
дослідивши її матеріали вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак рішення суду таким вимогам у
повній мірі не відповідає, оскільки
постановлено з порушенням норм
матеріального права.

Cудом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що 9 березня 2011 року
між ОСОБА_3 (Продавець) та ОСОБА_2
(Покупець) в простій письмовій формі
було укладено договір про наміри
купівлі-продажу (далі - Договір)
земельної ділянки площею 0,0508 га
садівничого товариства «Енергетик» за
НОМЕР_1 та будинок, який знаходиться на
цій ділянці, за визначеною у п. 1.2 цього
Договору вартістю (а.с. 32). Сторони,
враховуючи наявні у Договорі
виправлення, підтвердили намір укласти
Договір купівлі-продажу вказаного
об'єкту нерухомості до 10 червня 2011 року.
З метою забезпечення його укладення в
момент підписання Договору про наміри,
Покупець передав, а Продавець прийняв
суму грошей, яка складає 8000 грн., що
еквівалентно 1000 доларів США.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору у разі
не укладання договору купівлі-продажу
об'єкта нерухомості в строк до 10.06.2011
року (враховуючи наявні у Договорі
виправлення) з причини, залежної від
Покупця, грошова сума залишається у
розпорядженні Продавця в якості
неустойки. У разі не укладання договору
купівлі-продажу об'єкта нерухомості в
строк до 10.04.2011 року (враховуючи наявні
у Договорі виправлення) з причини,
залежної від Продавця, Продавець
зобов'язаний повернути грошову суму, а
також виплатити покупцеві неустойку у
розмірі переданої грошової суми.

Згідно п. 5.2 договору сторони
домовилися про надання договору сили
попереднього договору з настанням
відповідних цивільно - правових
наслідків.

13 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
ОСОБА_3 з вимогою повернути їй завдаток
у подвійному розмірі в сумі 17 101 грн. 40
коп. у зв'язку з невиконанням умов
Договору(а.с. 5).

Згідно поштового рекомендованого
повідомлення, направленого 13.02.2014 року,
вимога відповідачем не отримана та
повернулася адресату з відміткою "за
закінченням терміну зберігання" (а.с.
39-40).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 29.03.2011 року,
спадкоємцем майна ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме земельної
ділянки площею 0,0508 га в межах згідно з
планом, яка розташована на території
Агрономічної сільської ради
Вінницького району Вінницької області
є її дочка ОСОБА_4 (а.с. 37). Відповідно до
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЛ №726552
виданого 04.10.2011 року, ОСОБА_4 є власником
земельної ділянки площею 0,0508 га на
території Агрономічної сільської ради
(за межами населеного пункту)
Вінницького району Вінницької області.

Згідно довіреності від 29.03.2011 року,
засвідченої державним нотаріусом
Першої вінницької державної
нотаріальної контори, зареєстрованої в
реєстрі за №5-730, ОСОБА_4 уповноважила
ОСОБА_3 бути її представником з усіма
необхідними повноваженнями у
центральних та інших органах державної
виконавчої влади, органах місцевого
самоврядування, підприємствах,
установах і організаціях незалежно від
форм власності, в органах нотаріату,
органах державної реєстрації, в
органах державної реєстрації суб'єктів
господарювання, органах БТІ,
податкових органах, земельних
відділах, інших фондах, з усіх без
винятку питань з усіма необхідними
повноваженнями для здійснення даної
довіреності. Укладати будь-які
дозволені законодавством договори
щодо належного їй рухомого та
нерухомого майна, в тому числі договори
купівлі-продажу, міни, а також договори
про внесення змін і доповнень до
раніше укладених договорів, щодо яких
буде досягнута згода, вносити зміни та
доповнення, вирішувати питання щодо
розірвання договорів.

Враховуючи встановлені обставини,
відповідач на день укладення договору
про наміри не був власником
зазначеного в договорі майна та не був
уповноважений укладати такі договори
власником вказаного нерухомого майна.

Встановивши вказані обставини справи
та оцінивши докази у їх сукупності, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що, оскільки Договір
купівлі-продажу зазначеного
нерухомого майна сторонами укладений
не був, тому отримані відповідачем
кошти не являються завдатком, а є
авансом. Однак, суд зробив невірний
висновок про повну відмову у позові з
тих підстав, що позивачкою не доведено
тих обставини з якими вона пов'язує
своє порушене право, а також не
доведено наявність такого порушення.

Відповідно до ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума, що видається
кредиторові боржником у рахунок
належних договором платежів,
підтвердження зобов'язання і на
забезпечення його виконання. Якщо не
буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних із боржника платежів,
є завдатком, вона вважається авансом.

Тобто внесення завдатку як способу
забезпечення виконання зобов'язання
може мати місце лише у випадку
наявності зобов'язання, яке б мало
випливати з договору, укладеного між
сторонами.

Положення ст. 571 ЦК України про
залишення завдатку особі, яка його
одержала, або стягнення з неї подвійної
суми завдатку застосовується в таких
випадках, коли між сторонами укладено
договір, проте він не виконується з
вини якоїсь із сторін.

У разі коли сторони лише домовились
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі вважаються авансом і
повертаються в тому розмірі, в якому
надавались.

Оскільки Договору купівлі-продажу
зазначеного вище нерухомого майна між
сторонами укладено не було, то сплачені
позивачкою в рахунок виконання
договору кошти є авансом і повинні бути
повернуті їй в тому розмірі в якому
вони передавались.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції як постановлене з порушенням
норм матеріального права підлягає до
скасування на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог, яким слід, з урахуванням
положень ст. 533 ЦПК України, стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму авансу в
розмірі 13605,77 грн., що еквівалентно 1000
доларів США., визначених за офіційним
курсом гривні до долара США,
встановленого Національним банком
України на день ухвалення рішення, у
решті позовних вимог - відмовити.

Враховуючи положення ст. 88, ч. 4 ст. 316 ЦПК
України, колегія суддів, вирішуючи
питання щодо розподілу судових витрат,
вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 182,70 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково, рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 24 червня 2014 року -
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
суму авансу в розмірі 13605,77 грн.
(тринадцять тисяч шістсот п'ять гривень
77 коп.), що еквівалентно 1000 (одна тисяча)
доларів США.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення. На рішення може
бути подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :
О.В. Ковальчук

Судді :
В.М. Медяний

В.В. Жданкін