Суддя Лігус С. М.
Справа № 644/2255/14-ц
Провадження № 2/644/1108/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого - судді Лігус С.В.,

секретаря - Дяченко А.В.

за участю представника позивача
адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
його представника адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у праві користування квартирою,
вселення та стягнення матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2014 року позивач ОСОБА_4
звернувся до суду з зазначеним позовом,
де вказав, що проживав в спірній
квартирі АДРЕСА_1 з дитинства розам з
батьками, які померли, та він разом з
братом - відповідачем ОСОБА_2 прийняли
спадщину у вигляді спірної квартири,
але право власності на неї не
зареєстрували та проживали разом в
спірній квартирі. Приблизно з липня 2012
року відповідач ОСОБА_2 став
перешкоджати позивачу у користуванні
квартирою - встановив запірні пристрої
на двері до санітарного вузлу, а після
того, як позивач загубив ключ від
вхідної двері квартири, не дав зробити
дублікат, а приблизно з 19.07.2013 року він
зовсім був позбавлений можливості
мешкати у квартирі, так як відповідач
не пускав до квартири. З того часу
позивач ОСОБА_4 був вимушений мешкати у
сторонніх осіб, витрачаючи власні
кошти за найм житла. Так, ним був
складений договір найму житла з гр.
ОСОБА_5 від 22.07.2013 року. Відповідно до
договору оренди від 22 липня 2013 року він
сплатив 2250 грн., які просить стягнути з
відповідача. А також, просить усунути
перешкоди у користуванні спірною
квартирою та вселити його в зазначену
квартиру і стягнути з відповідача 2000
грн. моральної шкоди, яка настала
внаслідок порушення права позивача на
користування житлом, оскільки ОСОБА_4,
маючи право на користування квартирою,
вимушений мешкати у сторонніх осіб,
значний час орендувати житло, не має
визначеності у постійному житлі,
відчуває незручності, живе у
постійному стресі, у зв'язку із чим він
морально страждає весь цей час.

В судовому засіданні
представник позивача підтримав позов
та зазначив, що позивач неодноразово
намагався вселитися в спірну квартиру,
але відповідач йому перешкоджав. З цих
питань позивач звертався до органів
міліції.

Відповідач та його
представник в судовому засіданні
позов не визнали та надали пояснення,
що позивач ОСОБА_4 проживав в спірній
квартирі разом з батьками. Власниками
квартири внаслідок її приватизації
стали батьки сторін та сторони по
справі. З 2011 року після смерті батьків
сторін в спірній квартирі став
проживати відповідач з сім'єю.
Відповідач не перешкоджав позивачу в
користуванні та проживанні в спірній
квартирі. Сварки між сторонами
виникали із-за того, що позивач ніде не
працює, веде анти суспільний спосіб
життя, вживає наркотичні речовини,
позивач неодноразово втрачав ключі
від вхідних дверей, після чого
відповідач надав йому ключі від
вхідної двері. З приводу зазначених
сварок між сторонами неодноразово
викликалися робітники міліції.
Оскільки позивач ніде не працює та
проживає у родичів, то він не міг
укласти договір оренди та знімати
житло. Ці обставини відповідач ОСОБА_2
підтвердив при допиті його в якості
свідка.

Заслухавши сторони,
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що
спірною є квартира АДРЕСА_1. З пояснень
сторін вбачається, що позивач ОСОБА_4 та
відповідач ОСОБА_2. які є рідними
братами, мають право власності на
частини спірної квартири внаслідок її
приватизації, квартира має дві
ізольовані кімнати, де в одній з кімнат
проживав позивач, а в іншій - відповідач
з дружиною. З липня 2012 року позивач не
проживає в спірній квартирі, оскільки в
нього не має ключів від вхідних дверей,
та відповідач відмовляє їх надати.
Внаслідок чого позивач позбавлений
можливості проживати в спірній
квартирі, іншого житла в нього не має.

Зазначені обставини підтвердили
свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які
також, зазначили, що позивач ніде не
працює, заробітків та грошей в нього
не має, проходив лікування від
наркоманії, проживає у своїх родичів за
їх рахунок

Свідок ОСОБА_9, яка є дружиною
відповідача ОСОБА_2, надала пояснення,
що між сторонами виникали сварки із-за
того, що позивач ніде не працює, веде
анти суспільний спосіб життя, вживає
наркотичні речовини, позивач
неодноразово втрачав ключі від
вхідних дверей, вони з відповідачем
були вимушені змінити замки на вхідній
двері.

До пояснень позивача ОСОБА_2, як свідка
та свідка ОСОБА_9 про те, що вони не
чинили позивачу перепони у
користування спірною квартирою, суд
відноситься критично, оскільки вони
проживають в спірній квартирі та
заінтересовані у результаті розгляду
справи.

Відповідно до довідки начальника СВ
Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС У в
Харківської області позивач ОСОБА_4
звертався неодноразово в міліцію з
приводу сварок та бійок між сторонами.
Відповідно до копії заяви позивача на
адресу начальника Орджонікідзевського
РВ ХМУ ГУМВС У в Харківської області ці
звернення були з приводу неможливості
проживання його в спірній
квартирі.(а.с.47,48).

Відповідно до ст. 64 Житлового Кодексу
України члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами та
обов'язками, які випливають з договору
найму жилого приміщення. Особа набирає
право на житло з часу вселення в
житлову площу, як член родини.

Відповідно до ст. ст. 391 ЦК України
власник майна може вимагати усунення
перешкод у здійснені ним права
користування та розпорядженням своїм
майном.

Оскільки позивач ОСОБА_4 постійно
проживав разом зі своїми батьками, які
були наймачами спірної квартири, а
після приватизації зазначеної
квартири позивач став її
співвласником, то ОСОБА_4 набув право на
проживання та користування спірною
квартирою.

З зазначених вище підстав суд вважає,
що позов ОСОБА_4 про вселення його в
спірну квартиру є доведеним та
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу
України майнова шкода відшкодовується
особою, яка її завдала.

Позивачем не доведено в повній мірі
позовні вимоги що до спричинення йому
матеріальної шкоди внаслідок дій
відповідача ОСОБА_2

Позивач зазначає в позові, що
відповідно до договору найму житла від
22 липня 2013 року (а.с.6) він сплатив
наймодателю гр. ОСОБА_5 2250 грн., які
просив стягнути з відповідача.

Відповідно до ст.158 Житлового Кодексу
України договір найму жилого
приміщення укладається між власником
квартири та наймачем в письмовій формі
з наступною реєстрацією у виконавчому
комітеті місцевої Ради, або в органі
управління, що ним утворюється.

Наданий позивачем договір оренди
квартири від 22 липня 2013 року(а.с.6) не
зареєстрований належним чино у
відповідності до ст.158 ЖК України.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_10,
надіслані поштою на адресу суду, суд не
може прийняти як належний доказ,
оскільки у відповідності до ст.180 ЦПК
України свідок допитується в судовому
засіданні після приведення до присяги.
Але свідок ОСОБА_10 на неодноразові
виклики до суду не з'явилася, пояснень
в суді не надала.

Свідки з боку позивача вказали на
ті обставини, що позивач ніде не працює,
заробітків та грошей в нього не має,
проживає у своїх родичів за їх рахунок.

З зазначених підстав суд ставить під
сумнів існування зазначеного договору
найму від 22 липня 2013 року.

Також, позивачем ОСОБА_4 не надано
доказів що до спричинення йому
моральної шкоди з боку відповідача, яку
він оцінює у 2000 грн., тому в цієї частині
позову суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Таким чином судові
витрати, понесені позивачем, у зв'язку з
розглядом справи підлягають стягненню
з відповідача на користь позивача в
сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 391 ЦК України, ст.ст. 64,158 ЖК України
ст.ст. 10, 11,60, 209, 212 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2
задовольнити частково.

Усунути перешкоди у праві
користуванні квартирою та вселити
ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної шкоди в сумі 2250
грн. та моральної шкоди в сумі 2000 грн.
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 243,60
гривень.

Рішення підлягає оскарженню до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд першої інстанції
шляхом подання апеляційної скарги в
10-денний строк з дня оголошення
рішення.

Суддя:
С.М. Лігус