Справа № 133/4021/13-ц Провадження №
22-ц/772/2663/2014Головуючий в суді першої
інстанції Навроцький А. П.Категорія
32Доповідач Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого:
Пащенко Л.В.

Суддів: Жданкіна В.В., Медяного В.М.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2

на рішення Козятинського
міськрайонного суду від 25 липня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

Посилаючись на вимоги ст.ст.16,1195,1197,1202
ЦК України, позивач просив стягнути з
відповідача на його користь одноразово
105519 грн. у відшкодування заробітку,
втраченого внаслідок каліцтва, за
період з 09.04.2013 року по 25.07.2014 року, та
стягувати щомісячно 7034,60 грн. у
відшкодування заробітку, втраченого
внаслідок каліцтва, починаючи з 25.07.2014
року і довічно.

Рішенням Козятинського
міськрайонного суду від 25 липня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
повністю.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду, як постановлене з
порушенням вимог закону, змінити в
частині визначення суми, яка підлягає
стягненню з нього-відповідача
одноразово, та, враховуючи добровільно
виплачені ним позивачу 80000 грн. у
відшкодування шкоди, визначити цю суму
в розмірі 25519 грн. (105519 грн.-80000 грн.).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення відповідача, його
представника та позивача, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення по слідуючих
підставах.

Судом встановлено, що 08.12.2012 року в м.
Козятині по вул. Катукова в дворі
будинку №52 між позивачем та
відповідачем виникла словесна
суперечка з приводу собаки позивача,
яка, за словами відповідача, нібито
вкусила останнього за ногу. В ході цієї
суперечки відповідач ОСОБА_2 дістав
належну йому мисливську рушницю,
зарядив патроном 12 калібру та
вистрелив позивачеві у ліву ногу.
Внаслідок пострілу позивачу було
спричинено тяжке тілесне ушкодження,
яке обумовило хірургічну ампутацію
лівої ноги на рівні нижньої третини
лівого стегна.

За вказані умисні дії вироком
Козятинського міськрайонного суду від
14.06.2013 року ОСОБА_2 було визнано винним
та засуджено за ч.1 ст.121 КК України
(а.с.3).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок
у кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи також вбачається,
що внаслідок умисних дій відповідача,
позивачу з 09.04.2013 року визначено 3-ю
групу інвалідності довічно
(довідки-а.с.4,29).

Згідно висновку експертів №69-к
комісійної судово-медичної експертизи,
позивач, як машиніст електровоза 1-го
класу (яким він працював у «Локомотивне
депо Козятин ДТГО Південно-Західна
залізниця»), втратив 85% професійної
працездатності (а.с.57-59).

Згідно довідки управління ПФУ у м.
Козятині та Козятинському районі за
№514 від 07.06.2013 року позивач з 09.04.2013 року
отримує пенсію по інвалідності довічно
в сумі 2146,34 грн. (а.с.4).

Відповідно до довідки №936 від 26.11.2013
року, виданої ВП «Локомотивне депо
Козятин ДТГО Південно-Західна
залізниця», середній заробіток
позивача, який він мав за останні 12
місяців, становив 8276,08 грн. (а.с.5).

Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, проводиться фізичною особою,
яка завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я фізичній особі.
Така особа зобов'язана відшкодувати
потерпілому заробіток (дохід),
втрачений ним внаслідок втрати чи
зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
лікуванням та необхідністю посиленого
харчування, санаторно-курортного
лікування, придбання протезування,
стороннього догляду тощо,

Частиною 3-ю цієї ж статті визначено, що
шкода, завдана фізичній особі
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я відшкодовується без
урахування пенсії, призначеної у
зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії,
яку вона одержувала до цього, а також
доходів.

Відповідно до ч.1 ст.1197 ЦК України
розмір втраченого фізичною особою
внаслідок

каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я заробітку (доходу), що
підлягає відшкодуванню, визначається у
відсотках від середнього місячного
заробітку (доходу), який потерпілий мав
до каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід)
обчислюється за бажанням потерпілого
за дванадцять або за три останні
календарні місяці роботи що передували
ушкодженню здоров'я або втраті
працездатності внаслідок каліцтва або
іншого ушкодження здоров'я. Якщо
середньомісячний заробіток (дохід)
потерпілого є меншим від п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати,
розмір втраченого заробітку (доходу)
обчислюється виходячи з п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати.

Врахувавши вищевказані обставини
справи та вимоги закону, суд дійшов
вірного висновку, що відповідач, як
особа, яка завдала позивачу шкоди
каліцтвом, внаслідок якого останній
став інвалідом і втратив 85% професійної
працездатності, повинен відшкодувати
позивачу заробіток (дохід), втрачений
ним внаслідок зменшення професійної
працездатності.

При цьому суд вірно визначив, що
відшкодування відповідачем заподіяної
позивачеві шкоди повинно бути
здійснено з дня встановлення йому
відповідної групи інвалідності, тобто
з 09.04.2013 року і довічно, що розмір
втраченого заробітку, який підлягає
щомісячному відшкодуванню
відповідачем становить 7034,60 грн. (8276
грн. х 85%) та що станом на 25.07.2014 року сума
втраченого заробітку позивача, яка уже
мала б бути відшкодованою, складає 105519
грн. (7034,60 грн. х 15 місяців) і ця сума
підлягає одноразовому стягненню.

Рішення суду відповідає матеріалам
справи та вимогам закону.

Доводи скарги відповідача про те, що
вказана сума одноразового стягнення в
розмірі 105519 грн. мала б бути зменшена до
25519 грн. шляхом зарахування добровільно
виплачених ним позивачу 80000 грн. у
відшкодування шкоди в період розгляду
кримінальної справи відносно
нього-відповідача, не можуть бути взяті
до уваги і є безпідставними, оскільки,
як видно з розписки позивача ОСОБА_3 від
07.06.2013 року, наданої відповідачу ОСОБА_2,
кошти в сумі 80000 грн. були отримані
позивачем від відповідача в якості
відшкодування завданих, діями
останнього, матеріальних витрат на
лікування, на правову допомогу
адвоката та моральної шкоди (а.с.85).

Решта доводів апеляційної скарги
теж безпідставні, необгрунтовані і
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Козятинського
міськрайонного суду від 25 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку у Вищий
спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Судді:

З оригіналом вірно: /підпис/