Справа № 567/465/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Власюк І.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна
подружжя та визнання права власності
на ? частину житлового будинку з
надвірними будівлями

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
1/2 частину житлового будинку з
надвірними будівлями, який знаходиться
в АДРЕСА_1 та поділ майна подружжя -
зазначеного житлового будинку з
виділенням їй 1/2 частини цього будинку.

Зазначила, що з 14.03.2002 року перебувала в
шлюбі з відповідачем та 03.07.2003 року ними
було придбано житловий будинок з
надвірними будівлями, який знаходиться
в АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що майно,
набуте подружжям за час шлюбу належить
йому на праві спільної сумісної
власності і їх частки є рівними, та на
даний час їх шлюб розірвано, просить
визнати за собою право власності на 1/2
частину зазначеного житлового будинку,
поділити зазначене майно, виділивши
для неї 1/2 частину зазначеного
житлового будинку.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позов підтримала та пояснила, що 14
березня 2002 року між нею та відповідачем
було укладено шлюб і від даного шлюбу в
них є двоє малолітніх дітей. Зазначила,
що 03.07.2003 року вони з чоловіком придбали
житловий будинок з надвірними
будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 і
посилаючись на те, що зазначений
будинок є спільною сумісною власністю
подружжя і 07.03.2013 року шлюб між ними
було розірвано, просить визнати за
собою право власності на 1/2 частину
зазначеного житлового будинку,
поділити зазначене майно, виділивши
для неї 1/2 частину будинку, який
знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов визнав та підтвердив факт
перебування в шлюбі з позивачкою з
14.03.2002 року як і підтвердив факт купівлі
ними 03.07.2003 року житлового будинку з
надвірними будівлями, який знаходиться
в АДРЕСА_1. Зазначив, що під час купівлі
вказаного житлового будинку договір
купівлі-продажу укладався лише з ним,
як з покупцем майна.

З рішенням Острозького районного суду
по справі №567/189/13-ц вбачається, що 07.03.2013
року судом було розірвано шлюб між
позивачем та відповідачем по справі,
який було зареєстровано 14.03.2002 року
Українською сільською радою
Острозького району.

З зазначеного рішення та копій
свідоцтв про народження встановлено,
що у позивача та відповідача є двоє
малолітніх дітей - дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

З договору купівлі-продажу від 03.07.2003
року встановлено, що цього числа було
нотаріально посвідчено договір між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 і за вказаним
договором останній набув право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, який знаходиться
в АДРЕСА_1, шляхом придбання його за 16940
грн.

З довідки Української сільської ради
Острозького району №172 від 05.03.2014 року
вбачається, що в зазначеному житловому
будинку є зареєстровані позивач,
відповідач та їх діти, але відповідач у
вказаному житловому будинку фактично
не проживає.

Відповідно до висновку
будівельно-технічної експертизи №Е-09/14
встановлено, що поділити житловий
будинок з надвірними будівлями, який
знаходиться в АДРЕСА_1 на двох
співвласників неможливо із-за
відсутності технічної можливості для
такого поділу, а ринкова вартість
зазначеного житлового будинку
становить 36500 грн.

Суд, вислухавши позивача та
відповідача, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позов доведений і
підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 14
березня 2002 року між позивачкою та
відповідачем було укладено шлюб та в
період шлюбу, а саме 03.07.2003 року
подружжям було придбано житловий
будинок з надвірними будівлями, який
знаходиться в АДРЕСА_1.

Статтею 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК
України визначено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності. Таким
чином, в судовому засіданні
встановлено, що житловий будинок з
надвірними будівлями, який знаходиться
в АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю позивача та відповідача.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.
70 СК України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Оскільки в судовому засіданні не
встановлено наявності шлюбного
договору між позивачем та
відповідачем, або інших домовленостей
щодо об'єктів права спільної сумісної
власності, то частки майна подружжя
щодо даного спору є рівними, а отже
кожному з них належить по 1/2 частині
житлового будинку з надвірними
будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1.

Таким чином, позовні вимоги позивачки в
цій частині підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 71 СК України визначено, що
майно, яке є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Відповідно до висновку
будівельно-технічної експертизи №Е-09/14
встановлено, що поділити житловий
будинок з надвірними будівлями, який
знаходиться в АДРЕСА_1 на двох
співвласників неможливо із-за
відсутності технічної можливості для
такого поділу, а ринкова вартість
зазначеного житлового будинку
становить 36500 грн. Таким чином, спірний
житловий будинок з надвірними
будівлями є неподільною річчю.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України,
неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Оскільки спірний житловий будинок є
неподільною річчю, а позивачкою
позовних вимог про присудження
спірного майна для неї зі сплатою для
відповідача грошової компенсації
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на майно не
заявлено, то виходячи з того, що
відповідно до ст.. 11 ЦПК України, суд
розглядає справи лише в межах
заявлених вимог, в позові в цій частині
слід відмовити.

Оскільки судом позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково, то на підставі ст..
79, 84, 88 ЦПК України з відповідача на її
користь необхідно стягнути витрати на
правову допомогу, відповідно до Закону
України "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах в розмірі 205 грн. 50 коп.

При цьому суд виходить з наступних
розрахунків.

1218х40%=487,2 грн.

487,2 грн. х 50 хв. 37 с. = 411 грн. (компенсація
витрат на правову допомогу в частині
участі в судових засіданнях).

Оскільки тільки половина позовних
вимог ОСОБА_1 задоволена, то за
правилами ст.. 88 ЦПК України на її
користь слід стягнути витрати на
правову допомогу пропорційно до
задоволених вимог, що становить 205 грн.
50 коп.

За цими ж правилами, на підставі ст.. 88
ЦПК України з відповідача на користь
позивача слід стягнути половину її
витрат на сплату судового збору, що
становить: 350:2=175 грн. та половину витрат
на проведення судової експертизи, що
становить 3000:2=1500 грн.

На підставі ст.. 60, 69-71 СК України, ст.. 368
ЦК України, керуючись ст. 3, 10, 11, 57, 62, 88, 212
ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна
подружжя - житлового будинку з
надвірними будівлями, який знаходиться
в АДРЕСА_1 та визнання права власності
на 1/2 частину житлового будинку з
надвірними будівлями задоволити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку з надвірними
будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 175
грн. витрат на сплату судового збору, 1500
грн. витрат пов'язаних з проведенням
судової експертизи та 205 грн. 50 коп.
витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Острозького районного
судуНазарук В.А.