Справа № 147/847/14-ц
Провадження № 2/147/300/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2014 року
Тростянецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді Савченко
С.М.,

при секретарі Западнюк Л.В.,

з участю: представника позивача
Тимчик Б.О.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Тростянець цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною
заявою і просив стягнути з
відповідачки на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк»: заборгованість у розмірі
27055 грн. 16 коп. за кредитним договором
№б/н від 12.05.2008 року, яка складається з
наступного: 3000 грн. 00 коп. -
заборгованість за кредитом, 14520 грн. 63
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 7770 грн. 00 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, штрафи: 500 грн. 00
коп. - фіксована частина, 1264 грн. 53 коп. -
процентна складова. Також просив
стягнути з відпозивачки судові
витрати.

На обґрунтування позову повідомив, що
відповідно до укладеного договору №б/н
від 12.05.2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у
розмірі 3000 грн. 00 коп. у виді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Банк свої зобов'язання за
договором та угодою виконав, однак
відповідачка, отримавши суму кредиту,
свої зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконує, у
зв'язку з чим станом на 11.06.2014 року,
заборгованість відповідачки перед
банком становить 27055 грн. 16 коп., яка
складається з наступного: 3000 грн. 00 коп.
- заборгованість за кредитом, 14520 грн. 63
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 7770 грн. 00 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, штрафи: 500 грн. 00
коп. - фіксована частина, 1264 грн. 53 коп. -
процентна складова.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити, посилаючись на
обставини зазначені у позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні, не
оспорюючи суму позову, позовні вимоги
не визнала, подала заяву в якій просила
суд відмовити у задоволенні позову,
оскільки позивачем був пропущений
строк позовної давності. Пояснила, що
дійсно брала кредит, однак його не
виплачувала, повинен був платити її
чоловік, оскільки пройшло багато часу,
а саме з 2008 року тому строк позовної
давності для звернення до суду з даним
позовом закінчився.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
наявні в матеріалах справи докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 12.05.2008 року між
ЗАТ КБ «Приватбанк», на даний час
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений
договір №б/н, згідно якого останній був
наданий кредит в сумі 3000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості
(а.с.17-18).

ОСОБА_2 зобов'язання по кредитному
договору не виконувала, кредит не
погашала взагалі, в наслідок чого
станом на 11.06.2014 року, заборгованість
відповідачки перед банком становить
27055 грн. 16 коп., яка складається з
наступного: 3000 грн. 00 коп. -
заборгованість за кредитом, 14520 грн. 63
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 7770 грн. 00 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, штрафи: 500 грн. 00
коп. - фіксована частина, 1264 грн. 53 коп. -
процентна складова. Даний факт
підтверджується розрахунком
заборгованості (а.с.9-16).

Пунктами п.3.17, п.5.2, п.6.9 Умов та правил
надання банківських послуг
передбачено, що при наявності у клієнта
прострочення по кредитному ліміту, а
також відсоткам за користування
кредитним лімітом, банк має право:
після закінчення строку вкладу, вклади
та нараховані відсотки перечислити на
відповідний картковий рахунок клієнта
або розірвати даний договір. Також у
випадку порушення держателем
встановлених законодавством України
вимог та умов даного кредитного
договору, банк має право призупинити
дію кредитної картки та визнати картку
недійсною до моменту погашення
заборгованості, а також вимагати
дострокового виконання боргових
зобов'язань в цілому чи у відповідній
визначеній банком частині у випадку
невиконання держателем своїх
кредитних зобов'язань згідно
кредитного договору. У разі виникнення
заборгованості, держатель зобов'язаний
протягом 30 днів з моменту її виникнення
погасити дану заборгованість.

За таких обставин, суд вважає, що
правовідносини, що виникли між ПАТ КБ
«Приватбанк» та відповідачкою є
зобов'язальними, і регулюються нормами
ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію ( передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема
із договорів та інших правовідносин.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (
термін).

Як вбачається із матеріалів позову,
зокрема п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг кредитний договір
укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2 діє протягом 12 місяців з моменту
його підписання. Якщо протягом цього
строку жодна із сторін не повідомить
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
(продовжується) на такий самий строк.

Разом з тим, суд приходить до висновку
про застосування у даному спорі строку
позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки із
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

Згідно правової позиції, яка
висловлена Верховним Судом України в
постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс
14), відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Також відповідно до постанови судової
палати у цивільних та господарських
справах Верховного Суду України від
06.11.2013 року, Верховним Судом України
висловлено правову позицію про те, що у
випадку незалежного виконання
позичальником зобов'язань перед
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватись з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх судів України.

З розрахунку заборгованості по кредиту
станом на 11.06.2014 року вбачається, що
строк погашення заборгованості за
кредитом настав 13.06.2008 року. Таким
чином, з моменту прострочення сплати
тіла кредиту - 13.06.2008 року до моменту
звернення банку з позовом - 25.06.2014 року
встановлений законом загальний
трирічний строк позовної давності
сплив.

При цьому суд вважає, що строк позовної
давності не перервався, оскільки
відповідачка будь-яких дій щодо
виплати боргу не вчиняла.

Оскільки судом встановлено, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду з позовом (строк позовної
давності), про причини пропуску строку
давності представник позивача не
повідомив, не вказав на їх поважність
та не просив його поновити, а
відповідачка наполягає на
застосуванні строку позовної давності,
то існують підстави для відмови у
задоволенні позову згідно вимог ст. 267
ЦК України.

Питання судових витрат суд вирішує
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 11, 252-255, 256, 261, 267, 509, 526, 530, 1054, ЦК
України, ст.ст. 10, 11 ,60, 76, 88, 169, 209, 212, 213, 214,
215, 360-7 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
„ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Вінницької області
через Тростянецький районний суд
Вінницькї області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: