Справа №751/5151/14
Провадження №2/751/1068/14
Рішення

Іменем України

12 вересня 2014 року
м.
Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді
Маслюк Н. В.

при секретарях
Чвірова О. О., Страшна Т. П.

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.
Чернігова цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права
на спадкування та зміну черговості
одержання права на спадкування,

Встановив:

ОСОБА_1 звертаючись до суду з
позовом до ОСОБА_3 просить усунути
відповідача від права на спадкування
майна померлої ОСОБА_5, до складу якого
входить будинок по АДРЕСА_1; визнати за
ним, як спадкоємцем четвертої черги,
право на спадкування зазначеного майна
у другій черзі.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив, що перебував у фактичних
шлюбних відносинах з ОСОБА_5, котра
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 після тяжкої
хвороби, не залишивши заповіту на
спадкове майно, до складу якого входить
житловий будинок АДРЕСА_1. Рішенням
Новозаводського районного суду
м.Чернігова від 19.02.2013 року було
встановлено факт його проживання з
ОСОБА_5 однією сім'єю чоловіка та жінки
без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по
10.12.2012 року. Вказує, що є спадкоємець
четвертої черги за законом після
померлої ОСОБА_5, він опікувався за
ОСОБА_5, здійснював за нею догляд під
час того, як вона хворіла. Зазначив, що
відповідач, котрий є спадкоємцем
другої черги і який за законом
зобов`язаний був надавати їй допомогу
через безпорадний стан, викликаний
хворобою, ухилявся від надання такої, а
тому його слід усунути від права на
спадкування. З огляду на ці обставини
просить суд змінити черговість
одержання права на спадкування,
надавши йому право на спадкування як
спадкоємцю четвертої черги, а
відповідача усунути від права на
спадкування.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги, просили їх задовольнити
повністю.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали у відповідності до письмових
заперечень, які приєднано до
матеріалів справи (а.с.67-69), просили
відмовити в задоволенні позову.

Третя особа - приватний нотаріус
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином, на
адресу суду надійшла заява про розгляд
справи без його участі (а.с.94).

Суд визнав можливим розглянути справу
у відсутності третьої особи.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка позивач по справі ОСОБА_1
суду пояснив, що ОСОБА_5 хворіла на
онкологічне захворювання, однак вона
не хотіла докучати свої проблеми
стороннім людям, розповідати що у неї
погане самопочуття. ОСОБА_5 не
зверталась до медичних установ. Вказує,
що допомагав жінці: купував ліки,
готував їжу, викликав швидку. ОСОБА_5
могла пересуватися, однак за його
допомогою. За допомогою до відповідача
ОСОБА_5 не зверталася.

Свідки ОСОБА_8. ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 в судовому засіданні показали,
що були з покійною подругами. Знали, що
вона хворіла з 2008 року. На протязі
останнього року вона була лежачою,
самостійно не могла пересуватися. Вони
їй постійно допомагали: готували їжу,
викликали швидку. Вказують на те, що
позивач працював на двох роботах,
допомагав готувати їжу, сплачував
комунальні послуги. Зазначають, що
племінника ніколи не бачили.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 -
товариш позивача, суду пояснив, що знає
його сім'ю 10 років. За півроку до смерті
проводив ремонт в їх будинку. Зазначає,
що за 2 місяці до смерті ОСОБА_5
знаходилась в поганому стані, постійно
лежала. Позивач ходив по магазинах,
аптеках, викликав швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_13 - сусід по вул. Варзара в
судовому засіданні підтвердив, що на
протязі року ОСОБА_5 в магазин не
ходила. Швидка приїздила 2 рази на
місяць. Чоловік та її подруги надавали
допомогу. Відповідача ніколи не бачив.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_14 - знайомий
відповідача, суду пояснив, що влітку 2012
року знаходився на території садиби по
АДРЕСА_1. Зі слів відповідача йому
відомо що хворіє ОСОБА_5. Позивач його
не впустив, зазначивши, що хвору не
потрібно турбувати.

Свідок ОСОБА_15 - знайомий відповідача,
суду пояснив, що знав ОСОБА_5. За два
тижні бачив, як вона ходила по вулиці.
Про те, що вона хворіє він дізнався
після її смерті.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_20 - мати відповідача суду
пояснила, що спілкувалася з ОСОБА_5 по
телефону 2-3 рази на місяць, за півтора
місяця до її смерті зустрічалися на
вулиці. Зазначає, що позивач не
дозволяв її сину приходити до ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_16- знайомий відповідача в
судовому засіданні зазначив, що
відповідач приходив до ОСОБА_5, але
позивач його не впускав. За півроку
бачив як вона йшла до магазину.

Вислухавши осіб, які беруть участь у
справі, допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи, оглянувши
амбулаторну медичну картку ОСОБА_5,
розглядаючи позов в межах заявлених
вимог і на підставі наданих доказів,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно положень ст. 1258 ЦК України
спадкування відбувається в порядку
черговості.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу
чергу право на спадкування за законом
мають рідні брати та сестри
спадкодавця.

Нормою ч. 3 ст. 1266 ЦК України
встановлено, що племінники спадкодавця
спадкують ту частину спадщини, яка
належала б за законом їхнім матері,
батькові (сестрі, братові спадкодавця),
якби вони були живими на час відкриття
спадщини за правом представлення.

Як вбачається з копії свідоцтва про
смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5.
Після її смерті відкрилась спадщина,
яка складається з будинку по АДРЕСА_1,
що належав померлій на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 23.09.2010 року виконавчим
комітетом Чернігівської міської ради
(а.с.5).

Померла ОСОБА_5 за життя заповіту не
складала.

Судом встановлено, що на час відкриття
спадщини після померлої ОСОБА_5
відсутні спадкоємці, які належать до
першої черги.

До приватного нотаріуса
Чернігівського міського округу ОСОБА_17
у встановлений законом шестимісячний
строк подав заяву про прийняття
спадщини після померлої ОСОБА_5 -
відповідач ОСОБА_3, як племінник в
порядку представлення, замість свого
померлого батька ОСОБА_18, який помер до
відкриття спадщини, тобто у порядку
передбаченому ч. 3 ст. 1266 ЦК України
(а.с.33).

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 19.02.2013 року
встановлено факт проживання однією
сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.9-10).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

04 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
вищезазначеного нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_5, як спадкоємець четвертої
черги за законом у відповідності до
ст..1264 ЦК України (а.с.48).

Частиною 5 ст. 1224 ЦК України
передбачено, що за рішенням суду особа
може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно абз.4 ч.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 вимога про усунення спадкоємця від
права на спадкування може бути
пред'явлена особою, для якої таке
усунення породжує пов'язані зі
спадкуванням прав та обов'язків,
одночасно з її позовом про одержання
права на спадкування з підстав,
визначених ч.2 ст.1259 ЦК України.

Позивач вважав, що відповідач
самоусунувся від утримання своє тітки,
яка перебувала у безпорадному стані
обумовленому її тяжкою хворобою,
ніякої допомоги їй не надавав, а тому
просив усунути відповідача від права
на спадкування спадщини, яка
відкрилась після смерті ОСОБА_5 та
змінити черговість отримання права на
спадкування.

Для постановлення рішення про усунення
від спадкування у справі повинні бути
надані належні та допустимі докази, які
б свідчили про те, що спадкодавець
потребував допомоги відповідача,
останній мав можливість її надати,
проте ухилявся від обов'язку щодо її
надання.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу.

Отже, та обставина, що сторони не
спілкувалися протягом тривалого часу,
не свідчить про факт умисного ухилення
від надання допомоги. Крім того,
відповідно до пояснень позивача,
ОСОБА_5 не зверталась за допомогою до
відповідача.

За таких обставин, враховуючи, що суду
не представлено жодних належних та
допустимих доказів, які у своїй
сукупності вказують на те, що ОСОБА_5
потребувала допомоги відповідача
ОСОБА_3, а останній мав можливість її
надати, проте ухилявся від обов'язку
щодо її надання, тому суд вважає, що
вимоги позову в частині усунення від
права на спадкування за законом є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Також не підлягає задоволенню вимога
позивача про зміну черговості в
спадкуванні з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Як вбачається зі змісту зазначених
норм як усунення від права на
спадкування так і зміна черговості
одержання права на спадкування
пов'язується із безпорадним станом
спадкодавця, тобто станом особи,
зумовленим похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до оглянутої в судовому
засіданні медичної амбулаторної
картки ОСОБА_5, останній раз зверталася
до медичного закладу за допомогою в 2008
році. Крім того, наявні відомості та
висновок про проходження ОСОБА_5 17.05.2012
року ультразвукового дослідження
(а.с.126-127).

В ході розгляду справи відповідач не
заперечував факту наявності
захворювання у померлої ОСОБА_5

Однак, позивачем не надано медичних
документів - висновків лікарів, які б
свідчили про те, що тривалий час до
моменту смерті, або на момент смерті
ОСОБА_5 потребувала сторонньої
допомоги, перебувала у безпорадному
стані.

Інші докази - показання свідків, на які
посилався позивач, не є переконливими
для того, щоб зробити висновок про
необхідність ОСОБА_5 у сторонньому
догляді до моменту смерті або
перебування у безпорадному стані.

Отже, судом не встановлено об'єктивних,
чітких та несуперечливих показань
свідків, які необхідні для
встановлення об'єктивної істини в
справі при винесенні законного та
обґрунтованого рішення. На переконання
суду показання всіх допитаних свідків
є суперечливими, містять протиріччя і
не дають змогу встановити зв'язок між
показаннями свідків, поясненнями
сторін і спірними правовідносинами, та
фактично є неспроможними підтвердити
чи спростувати наявні у справі
письмові докази та пояснення сторін, а
тому оцінюються судом критично.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки факт порушення
відповідачем прав, свобод чи інтересів
позивача в судовому засіданні не
знайшов свого підтвердження, жодних
правових підстав для задоволення
позову судом не встановлено, а тому суд
приходить до висновку про необхідність
відмови у задоволенні позовних вимог у
повному обсязі.

У відповідності до ст.ст.88, 89 ЦПК
України судові витрати покладаються на
сторону проти якої постановлено
рішення, тобто у даному випадку не
відшкодовуються позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 10-11, 57-61, 213, 215, 292 ЦПК України,
ст..ст.1224, 1259, 1261, 1265 ЦК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про усунення від права на
спадкування та зміну черговості
одержання права на спадкування -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд міста Чернігова, шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н. В. Маслюк