Провадження №6/761/1683/2014
У Х В А Л А

іменем України

28 серпня 2014 року
м.Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді
Гриньковської Н.Ю.

при секретарі Кривошиї О.О.

розглянувши подання Головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Думанської Аліни Леонідівни,
заінтересовані особи: ОСОБА_2, Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України боржника з вилученням
паспортного документа, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1,-

в с т а н о в и в:

21.08.2014р. до Шевченківського районного
суду міста Києва надійшло подання
Головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Думанської А.Л. далі - заявник) про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 (далі-боржник) з
вилученням паспортного документа.

Свою заяву обґрунтовує тим, що на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебуває виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-108/11 від 09.08.2011р,
виданого 29.02.2012р. Печерським районним
судом м.Києва про стягнення зі ОСОБА_2
на користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованості за кредитними
договорами у загальному розмірі
68692900,62грн.

Заявник вказує, що на підставі ст.ст.17,
21, 25, 31 Закону України «Про виконавче
провадження», 25.06.2012р. державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
копії якої направлено стягувачу та
боржнику, відповідно до якої боржнику
встановлено семиденний строк для
добровільного виконання рішення суду.
Однак, у встановлений державним
виконавцем строк для самостійного
виконання рішення суду, рішення
боржником не виконано, заборгованість
не погашено. Крім цього заявник
зазначає, що до відділу примусового
виконання рішень ДВС України надійшла
заява стягувача про направлення
державним виконавцем до суду подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України боржника та вилучення
закордонного паспорту до повного
погашення заборгованості. За таких
обставин, заявник, посилаючись на те, що
з дня відкриття виконавчого
провадження, боржник ухиляється від
добровільного виконання своїх
зобов'язань за рішенням суду, у
встановлені законодавством строки,
навіть частково, суму боргу не сплатив,
а також враховуючи значну суму
заборгованості, захист прав та
інтересів стягувача, просив обмежити у
праві виїзду за межі України боржника
ОСОБА_2

Суд, на підставі ч.2 ст.377-1 ЦПК України,
вважає за можливе розглянути подання
за відсутності сторін та інших
заінтересованих осіб.

Розглянувши подання, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про те, що вказане подання задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Закон України від 21.01.1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Також п.5 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» визначено,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон ухилення особи
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від
11.12.2003р. №1382-IV свобода пересування
обмежується щодо: осіб, до яких
відповідно до процесуального
законодавства застосовано запобіжні
заходи, пов'язані з обмеженням або
позбавленням волі; осіб, які за вироком
суду відбувають покарання у вигляді
позбавлення або обмеження волі; осіб,
які згідно із законодавством
перебувають під адміністративним
наглядом; осіб, які згідно із
законодавством про інфекційні
захворювання та психіатричну допомогу
підлягають примусовій госпіталізації
та лікуванню; шукачів притулку та осіб,
які звернулися за наданням їм статусу
біженця до прийняття відповідного
рішення компетентним органом (про
надання цим особам притулку чи статусу
біженця); іноземців та осіб без
громадянства, які не мають законних
підстав для перебування на території
України; осіб, яких призвано на дійсну
строкову службу до Збройних Сил
України та інших, утворених відповідно
до законів України, військових
формувань; іноземців, які перебувають у
складі військових іноземних
підрозділів і які мають статус
військового.

Відповідно до п.п.3,5,11 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами, державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право: з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну; накладати арешт на
майно боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку; викликати
фізичних осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ.

При цьому, згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Звернувшись до суду з поданням, заявник
наголошував, що з дня відкриття
виконавчого провадження ВП№33199054,
відкритого на підставі виконавчого
листа №2-108/11 від 09.08.2011р, виданого
29.02.2012р. Печерським районним судом
м.Києва про стягнення зі ОСОБА_2 на
користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованості за кредитними
договорами у загальному розмірі
68692900,62грн., боржником не було здійснено
будь-яких дій, які б спрямовувались на
погашення боргу, навіть частково,
боржник суму боргу не сплатив, а тому
наявні підстави вважати, що боржник
умисно ухиляється від сплати
заборгованості. Тому, враховуючи
можливість боржника залишити межі
України з метою уникнення виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, слід обмежити ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України,
оскільки такий захід впливу може
забезпечити повноту виконання
зобов'язань за вказаним вище рішенням
суду.

Водночас, заявником не надано жодного
доказу на підтвердження того, що
боржник, якимось чином ухиляється від
добровільного виконання своїх
зобов'язань за вказаним рішенням суду,
а також, має намір виїхати за межі
України. Адже, на підтвердження вимог
подання додано лише матеріали
виконавчого провадження щодо
проведення виконавчих дій, запити
заявника до державних органів з
приводу отримання інформації щодо
належного боржнику рухомого чи
нерухомого майна. Тобто, жодних доказів
які б мали відношення до подання
державного виконавця та які б
підтверджували факт ухилення боржника
від добровільного виконання своїх
зобов'язань за рішенням суду, заявником
не надано.

Згідно зі ст.21 Конституції України, усі
люди є вільними і рівні у своїй
гідності та правах. Права і свободи
людини є невідчужуваними та
непорушними.

Відповідно до ст.33 Конституції України,
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав
людини (від 10.12.1948р.) та ст.12
Міжнародного пакту про громадянські й
політичні права (набув чинності, в т.ч.
для України, 23.03.1976р.) кожна людина має
право вільно пересуватися й обирати
собі місце проживання в межах любої
держави. Кожна людина має право
залишати будь-яку країну, включаючи
свою власну, і повертатися у свою
країну.

За приписами ч.1, 3 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 ЦПК.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

На підставі викладеного, а також з
урахуванням того, що заявником не
надано доказів, на підтвердження
обставин, викладених у поданні, а також,
зважаючи на те, що встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
для громадянина ОСОБА_2 є прямим
порушенням його конституційних прав та
свобод, суд дійшов висновку, що у
задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.21, 33 Конституції України,
ст.ст.209, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК України, ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження», ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду і в'їзду в Україну
громадян України» суд,

у х в а л и в:

У задоволенні подання Головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Думанської Аліни Леонідівни,
заінтересовані особи: ОСОБА_2, Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України боржника з вилученням
паспортного документа, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва шляхом
подання через Шевченківський районний
суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а у разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя