Справа №568/512/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2014 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний Рівненської
області

в складі: головуючого Драновської С.З.

при секретарі Єрмійчук Я.Р.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Радивилів
справу за позовом Публічно
акціонерного товариства ВТБ Банк до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т
а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство
ВТБ Банк звернулося до суду із
зазначеним позовом.

В обгрунтування позову
посилаається на те, що 27.02.2013 року між
Публічним акціонерним товариством ВТБ
Банк та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір №R0В відповідно до якого
відповідачка отримала кредит у розмірі
50 000,00 грн. із встановленням процентної
ставки за користування кредитом в
розмірі 27% річних та строком до 27.02.2017
року.

ОСОБА_1 прийняла зобов'язання
повернути Публічному акціонерному
товариству ВТБ Банк кредит та сплатити
проценти за користування кредитом в
обсязі, строк та порядку визначеному у
кредитному договорі.

Відповідно до статті 526 ЦК
України. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежного виконання).
Банк належним чином виконав свої
зобов'язання по кредитному договору і
надав грошові кошти у розмірі 50 000,00грн .

Позичальник ОСОБА_1 свої
зобов'язання за Кредитним договором не
виконувала, а саме порушувала сплату
кредиту у визначені строки та відсотки
за його користування і станом на 02.04.2014
рік виникла заборгованість в розмірі 87
033,00 грн.

Враховуючи наведене просили
стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічно
акціонерного товариства ВТБ Банк 87 033.00
грн та судові витрати.

В листі від 05.06.2014 року справу
просили розглянути у відсутність
позивача.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2
позову не визнавав та просив в його
задоволенні відмовити та пояснив, що
відповідно до п.п. 5.2.1 та п.5.2 розділу 5.2
банк вправі був відмовити
Позичальнику в наданні кредиту або
вимагати дострокового повернення
кредиту, сплати нарахованих процентів,
можливої неустойки, комісійної
винагороди у випадках передбачених
цим договором або чинним
законодавством України.

Згідно до п.п. 5.2.2. Договору,
Банк має право вимагати від
Позичальника здійснити дострокове
повернення кредиту протягом 30
(тридцяти) календарних днів з дати
відправлення Позичальнику
відповідного повідомлення банком з
вимогою дострокового повернення
кредиту або інші строки передбачені
умовами цього договору.

Однак, будь-яких повідомлень
чи претензій щодо такого відповідачу
не надходило і не долучено таких
матеріалів до позову.

Крім того в п.2.1 кредитного
договору від 27.02.203 року вбачається, що
кредит надано на споживчі потреби в
інтересах сім'ї, тобто кредит
відповідно до ст.11 Закону Укураїни «Про
захист прав споживачів» є споживчим
кредитом.

В п.4.11 кредитного договору
визначено черговість погашення вимог
банку у разі недостатньої суми
проведеного платежу для виконання
зобов'язань, однак із долученого
розрахунку до позову і листа від 04.09.2014
року таке відслідкувати неможливо.

Також, при укладенні
договору банк повинен був діяти
відповідно до вимог ч.2 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживача» та
п.3.11. кредитного договору, однак така
інформація відповідачу не надавалась
і докази в матеріалах справи відсутні.

Звертав також увагу, що строк
повернення кредиту передбачений до
27.02.2017 року, а отже відповідачка матиме
реальну можливість виконати умови
договору в строк. При вирішенні позову
просив врахувати, що відповідачка на
даний період ніде не працює і на її
утриманні малолітня дитина.

Заслухавши представника
ОСОБА_1 ОСОБА_2 та дослідивши матеріали
справи суд встановив слідуюче:

27.02.2013 року між Публічно
акціонерним товариством ВТБ Банк та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір
№R08 відповідно до якого
відповідачка отримала кредит на
споживчі потреби в інтересах сім'ї у
розмірі 50 000,00 грн. із встановленням
процентної ставки за користування
кредитом в розмірі 27% річних та строком
повернення в повному обсязі або
дострокового у випадках передбачених
цим договором до 27.02.2017 року.

Правове регулювання такого
виду договору здійснюється нормами
Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки такий повністю
підпадає під визначення "споживчий
кредит" (наведене в п. 23 ч. 1 ст.1 цього
Закону), та є спеціальним законом по
відношенню до норм ЦК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
договір про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитор надає кошти або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до ч. 10 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів», в
редакції на час виникнення спірних
правовідносин, якщо кредитодавець
згідно з договором про надання
споживчого кредиту одержує внаслідок
порушення споживачем умов договору
право на вимогу повернення споживчого
кредиту, строк виплати якого ще не
настав, він може використати таке право
лише у разі: затримання сплати частини
кредиту та/або відсотків, щонайменше на
один календарний місяць; або
перевищення сумою заборгованості суми
кредиту більш як на 10 %; або несплати
споживачем більш як однієї виплати, яка
перевищує 5% суми кредиту; або іншого
істотного порушення умов договору про
надання споживчого кредиту.

Якщо кредитодавець на основі
умов договору про надання споживчого
кредиту вимагає здійснення внесків,
строк сплати яких не настав, або
повернення споживчого кредиту, такі
внески або повернення споживчого
кредиту можуть бути здійснені
споживачем протягом тридцяти
календарних днів з дати одержання
повідомлення про таку вимогу від
кредитодавця. Якщо протягом цього
періоду споживач усуне порушення умов
договору про надання споживчого
кредиту, вимога кредитодавця втрачає
чинність.

Тобто, відповідно до п.п. 5.2.2.
Договору, Банк вправі вимагати від
Позичальника здійснити дострокове
повернення кредиту протягом 30
(тридцяти) календарних днів з дати
відправлення Позичальнику
відповідного повідомлення банком з
вимогою дострокового повернення
кредиту або інші строки передбачені
умовами цього договору. Доказів щодо
такого позивачем суду не надано.

Відповідно до умов договору про
надання споживчого кредиту, термін
повернення кредиту 27.02.2017 року.(п.3.2
договору).

Судом також враховано, що
матеріали справи з цього приводу не
містять належних та допустимих
доказів, якими є бухгалтерські
документи в розумінні Закону України
«Про бухгадтерський облік та фінансову
звітність», «Про занки і банківську
діяльність», Правил бухгалтерського
обліку доходів і витрат банків в
Україні, затверджених Постановою
Правління НБУ від 18.06.2003 року № 255,
зареєстрованих в МЮ України 11 липня 2003
року за № 583/7904, зокрема на
підтвердження простроченої
заборгованості за вказаним договором
споживчого кредиту та про відсутність
передбачених вказаними нормами Закону
України «Про захист прав споживачів»
перешкод для дострокового стягнення
всієї суми кредиту.

Враховуючи наведене, на час
розгляду справи відсутні правові
підстави для дострокового повернення
споживчого кредиту, а відтак і для
застосування штрафних санкцій, а отже
заявлений позов є безпідставним
(передчасним), та таким, що не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.526,536, 553-555, 559, 610, 611, 629, 625,
625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, Законом
України «Про захист прав споживача»
ст.ст.10, 11, 60,88,209,212, 213, 215, 218 ЦПК України
суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства ВТБ Банк до
ОСОБА_1 про стягненння заборгованості в
розмірі 87 033,00 (вісімдесят сім тисяч
тридцять три) гривні відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Радивилівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення .

Суддя:

С.З.Драновська

Повний текс рішення виготовлено 16.09.2014
року