УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О. суддів:
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І., Наумчука
М.І.,Остапчука Д.О.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Чорноморський міжнародний центр
освіти «Україна», третя особа -
комунальне підприємство «Херсонське
державне бюро технічної
інвентаризації» в особі Скадовської
філії, про стягнення вартості частки
померлого учасника в майні товариства,
шляхом реального виділу частки та
визнання права власності на виділену
частку в майні, виділення реальної
частки в коштах та в інших активах
товариства, за касаційними скаргами
ОСОБА_6 і ОСОБА_7, який діє в інтересах
товариства з обмеженою
відповідальністю «Чорноморський
міжнародний центр освіти «Україна», на
рішення апеляційного суду Херсонської
області від 28 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
Скадовського районного суду
Херсонської області з позовом до ТОВ
«Чорноморський міжнародний центр
освіти «Україна» про стягнення
вартості частки померлого учасника в
майні товариства, шляхом реального
виділу частки та визнання права
власності на виділену частку в майні,
виділення реальної частки в коштах та в
інших активах товариства, посилаючись
на те, що рішенням Скадовського
районного суду від 16 серпня 2012 року, яке
набрало законної сили, за позивачем
визнано право власності в порядку
спадкування в майні, коштах та інших
активах відповідача відповідно до
долі, яка належала його батькові,
ОСОБА_8

Позивач зазначав, що ТОВ
«Чорноморський міжнародний центр
освіти «Україна» належить нежитлова
будівля по вул. Колгоспній, 85 у м.
Скадовську Херсонської області, а
також відповідні кошти та інші активи,
передбачені установчим договором.

Просив суд стягнути на свою користь з
ТОВ «Чорноморський міжнародний центр
освіти «Україна» вартість у частки
майні товариства, померлого учасника
товариства його батька, ОСОБА_8, шляхом
реального виділу частки та визнання
права власності на виділену частку в
майні.

Рішенням Скадовського районного суду
Херсонської області від 26 лютого 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_6
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 28 листопада 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким стягнуто з ТОВ «Чорноморський
міжнародний центр освіти «Україна» на
користь ОСОБА_6 вартість частки у майні
товариства, що належала спадкодавцю -
ОСОБА_8 у сумі 9 259,00 грн, вирішено
питання про розподіл судових витрат. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в
інтересах ТОВ «Чорноморський
міжнародний центр освіти «Україна»,
порушує питання про скасування рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 28 листопада 2013 року та залишення в
силі рішення Скадовського районного
суду Херсонської області від 26 лютого
2013 року, мотивуючи свої вимоги
порушенням апеляційним судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 28 листопада 2013 року, мотивуючи свої
вимоги порушенням апеляційним судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та ухвалення
нового рішення, яким задовольнити
позов у повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарг та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційні скарги
підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що Установчим
договором ТОВ «Чорноморський
міжнародний центр освіти «Україна» не
передбачено право на участь в
товаристві спадкоємців, а також з того,
що згідно протоколу № 1 від 11 травня 2009
року батько позивача виключений зі
складу учасників ТОВ «Чорноморський
міжнародний центр освіти «Україна» на
підставі рішення Скадовського
районного суду Херсонської області від
26 грудня 2008 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов,
апеляційний суд входив з того, що
сторони не дійшли згоди щодо виділення
частки у майні в натурі, і таке
виділення вплине на статутну
діяльність товариства як освітнього
центру, а тому стягнув з відповідача на
користь ОСОБА_6 вартість належної йому
частки у майні відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи станом на день смерті
батька позивача.

Проте повністю погодитися з такими
висновками апеляційного суду не можна
з наступних підстав.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер ОСОБА_8 - батько позивача,
який був співзасновником товариства з
обмеженою відповідальністю
«Чорноморський міжнародний центр
освіти «України», у статутному фонді
якого, спадкодавцю належало 7 долей (7/100)
або 826 грн.

Рішенням Скадовського районного суду
від 16 серпня 2012 року, за ОСОБА_6 визнано
право власності в порядку спадкування
на майно, кошти, та інші активи ТОВ
«ЧМЦО «України» відповідно до долі, яка
належала його батьку - ОСОБА_8

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 14 грудня 2000 року ТОВ «ЧМЦО
«України» набуло право власності на
нежитлова двоповерхова
адміністративна будівля загальною
площею 576 кв. м, розташована за адресою:
м. Скадовськ, вул. Колхозна, 85.

Згідно із Законом України «Про
господарські товариства» та ст. 115 ЦК
України власником майна товариства є
виключно саме товариство.

Статтею 54 Закону України «Про
господарські товариства» встановлено,
що при виході учасника з товариства з
обмеженою відповідальністю йому
виплачується вартість частини майна
товариства, пропорційна його частці у
статутному капіталі. Виплата
провадиться після затвердження звіту
за рік, в якому він вийшов з товариства,
і в строк до 12 місяців з дня виходу. На
вимогу учасника та за згодою
товариства вклад може бути повернуто
повністю або частково в натуральній
формі.

Згідно ч. 5 ст. 147 ЦК України, частка у
статутному капіталі товариства з
обмеженою відповідальністю переходить
до спадкоємця фізичної особи або
правонаступника юридичної особи -
учасника товариства, якщо статутом
товариства не передбачено, що такий
перехід допускається лише за згодою
інших учасників товариства. Розрахунки
із спадкоємцями (правонаступниками)
учасника, які не вступили до
товариства, здійснюються відповідно до
положень ст. 148 ЦК України.

Зі змісту абзацу 4 п. 12 розділу «Внески
та долі учасників товариства»
установчого договору ТОВ «ЧМЦО
«Україна», положення якого
кореспондуються з п. 6.12 Статуту
товариства, вбачається, у випадку
смерті учасника товариства його частка
передається особам, що мають право на
спадкування.

Статтею 148 ЦК України передбачено, що
порядок і спосіб визначення вартості
частини майна, що пропорційна частці у
статутному фонді, а також порядок і
строки її виплати встановлюються
статутом і законом. Спори, що виникають
у зв'язку з виходом учасника із
товариства з обмеженою
відповідальністю, у тому числі спори
щодо порядку визначення частки у
статутному капіталі, її розміру і
строків виплати, вирішуються судом.

Спадкоємець має право одержати
вартість частини майна, пропорційну
частці спадкодавця у статутному
капіталі товариства, або за
домовленістю виплата вартості частини
майна може бути замінена переданням
майна в натурі.

Враховуючи визначення поняття майна,
наведене у ст. 190 ЦК України, під час
оцінки вартості частини майна,
еквівалентної частці учасника в
статутному фонді, слід брати до уваги
виробничі й невиробничі фонди, інші
цінності, вартість яких відображається
в самостійному балансі товариства, а
також майнові права та обов'язки.

Отже, вартість частки майна товариства,
належної до сплати учаснику, що
виходить (виключається) з товариства,
повинна визначатися з розрахунку
вартості усього майна, що належить
товариству, в тому числі основних
засобів, нематеріальних активів,
оборотних активів, майна невиробничого
призначення тощо з урахуванням
майнових зобов'язань товариства.

Майно підприємства обліковується на
його балансі, де відображається
вартість активів підприємства та
джерел їх формування. Тому в основу
розрахунку вартості частини майна
товариства, належної до сплати
учаснику, що виходить з товариства, за
загальним правилом, повинна братись
балансова вартість майна товариства.
Активи (майно і в тому числі майнові
вимоги) товариства відображаються у
статтях активу балансу за кодами 010, 020,
030, 035, 040, 045, 050, 060, 100, 110, 120, 130, 140, 150, 160, 170,
180, 190, 200, 210, 230, 240, 250. Зобов'язання
товариства та забезпечення майбутніх
витрат і платежів товариства
визначаються у статтях пасиву балансу
за кодами 400, 410, 420, 440, 450, 460, 470, 500, 510, 520, 530,
540, 550, 560, 570, 580, 590, 600, 610.

Будь-який учасник товариства має право
вимагати проведення з ним розрахунків,
виходячи з дійсної (ринкової) вартості
майна товариства. Положеннями
(стандартами) бухгалтерського обліку
передбачено можливість переоцінки
балансової вартості для таких
категорій активів товариства як
основні засоби (пункт 16 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 7
«Основні засоби», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 27 квітня 2000 року № 92), нематеріальні
активи (пункт 19 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 8
«Нематеріальні активи», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 18 жовтня 1999 року № 242),
довгострокові і поточні біологічні
активи (пункти відповідно 16.1 та 22
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 2 «Баланс», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 31 березня 1999 року № 87).

Враховуючи вищенаведене, встановлення
дійсної вартості частки позивача у
товаристві, що належить до сплати
останньому у порядку спадкування долі,
яка належала його батьку - ОСОБА_8,
потребує спеціальних знань.

Як вбачається з матеріалів справи,
апеляційним судом було призначено
судову будівельно-технічну та
судово-бухгалтерську експертизи.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 40/13
від 10 жовтня 2013 року визначено дійсну
вартість вищезазначеної адмінбудівлі
станом на день смерті батька позивача
(ІНФОРМАЦІЯ_1 року), яка складає 77 436,00
грн, а вартість 7/100 частин даної будівлі
складає 5 416,00 грн. Виділ 7/100 частин
спірної адмінбудівлі можливий.
Загальна площа виділеної частки
складає 71,7 кв. м, що становить 7/100 частин
від усієї адмінбудівлі. Загальна
вартість робіт по переобладнанню
приміщень складає 6 839,00 грн.

Відповідно до висновку
судово-економічної експертизи від 25
листопада 2013 року № 200/201 визначити
вартість активів, належних ТОВ «ЧМЦО
«Україна» станом на 01 грудня 2004 року, а
також чи мало вказане товариство
прибуток за 2004 рік, документально
неможливо.

Проте, апеляційний суд самостійно
здійснив розрахунок частки ОСОБА_6,
стягнув з відповідача 7/100 частин від
балансу товариства у сумі 3 843,00 грн та
вартість 7/100 частин спірної будівлі у
сумі 5 416,00 грн, пославшись на фінансовий
звіт суб'єкта малого підприємництва
ТОВ «ЧМЦО «Україна» за 2004 рік та
висновок вищезазначеної судової
будівельно-технічної експертизи, при
цьому не врахував висновку
судово-економічної експертизи від 25
листопада 2013 року № 200/201, а також того,
що вартість адмінбудівлі, що була
стягнута з відповідача згідно висновку
судової будівельно-технічної
експертизи, також відображена у
вищезазначеному звіті товариства і не
мала враховуватись при визначенні
суми, що підлягає стягненню.

Таким чином, апеляційний суд дійшов
передчасного висновку щодо визначення
розміру частки, що підлягає стягненню
на користь позивача.

Крім того, суд першої інстанції, у
порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не
сприяв всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, не роз'яснив особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки та не сприяв їх здійсненню
сторонами у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Допущені судами попередніх інстанцій
порушення унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, тому
зазначені рішення не можуть вважатись
законними і обґрунтованими та в силу
ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6 і ОСОБА_7, який
діє в інтересах товариства з обмеженою
відповідальністю «Чорноморський
міжнародний центр освіти «Україна»,
задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду
від 16 серпня 2012 року та рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 28 листопада 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:О.В.
Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук