Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 вересня 2014 року
м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської об ласті у складі:

головуючої - судді Кожух
О.А.

суддів - Кондора
Р.Ю., Чужі Ю.Г.

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
23 травня 2014 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
„Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и л а :

Позивач (далі - Банк) 10.02.2011 звернувся до
суду із зазначеним позовом, та,
збільшуючи в подальшому позовні
вимоги, остаточно просив суд стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором заборгованість по
кредитному договору № 014/4036/73/38919,
укладеному 12.05.2008, в загальній сумі
103946,33 долари США, що складає 830843,02 грн., з
яких: - 22300,32 долари США (178246,46 грн.) -
заборгованість по кредиту; - 10439,27
доларів США (83441,09 грн.) - заборгованість
по відсотках; 71206,74 долари США (569155,47
грн.). - штрафних санкцій (пеня). Також
просив стягнути витрати по сплаті
судового збору у розмірі 3441 грн. та
витрати на ІТЗ розгляду справи у
розмірі 120 грн.

У квітні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом та ПАТ „Райффайзен
Банк Аваль", яким просив визнати
недійсним вказаний кредитний договір.

Ухвалою Ужгородського міськраойнного
суду від 10.01.2014 зазначені позови було
об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 23.05.2014 у зв'язку з неявкою в
судове засідання ОСОБА_1 його позовну
заяву було залишено без розгляду (а.с.84).

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 23 травня 2014 року позов
Публічного акціонерного товариства
„Райффайзен Банк Аваль" - задоволено.

Відповідач таке рішення оскаржив в
апеляційному порядку. Зокрема, вважає,
що Банком було пропущено строк
звернення до суду. У скарзі зазначає
про можливість зменшення розміру
неустойки за рішенням суду, а також
вважає, що його вини у появі
заборгованості немає, оскільки значно
змінився офіційний курс валюти кредиту
- долара США. У апеляційній скарзі
відповідач просить рішення скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову. В той же час
зазначає, що якщо апеляційний суд дійде
висновку про наявність підстав для
залишення рішення суду в силі - просить
зменшити розмір пені та штрафів до
найменшого розміру.

В надісланих на адресу апеляційного
суду запереченнях на апеляційну скаргу
Банк просить рішення суду залишити без
змін.

Апелянт в судове засідання не
з'явився, надіслав до суду клопотання
про відкладення розгляду справи у
зв'язку з відсутністю його
представника. Судова колегія,
відповідно до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, розглянула справу у
відсутності апелянта, оскільки його
позиція, яка викладена у апеляційній
скарзі, суду відома, а неявка
представника не є поважною причиною
неявки у судове засідання самого
апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Банку, який просив
рішення суду залишити без змін,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, суд приходить до
такого.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи 12
травня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір
№014/4036/73/38919, відповідно якого
відповідачу було надано кредит для
придбання автомобіля у розмірі 25390
доларів США, зі сплатою 12,95 відсотків
річних та з кінцевим терміном
повернення 12 травня 2015 року згідно
графіку (а.с.6-10).

Зобов'язання за вказаними кредитним
договором відповідач належним чином не
виконував, внаслідок чого допустив
заборгованість перед банком, яка
станом на 19.11.2013 становила 103946,33 долари
США, що складає 830843,02 грн., з яких:

- 22300,32 долари США (178246,46 грн.) -
заборгованість по кредиту;

- 10439,27 доларів США (83441,09 грн.) -
заборгованість по відсотках;

- 71206,74 долари США (569155,47 грн.). - штрафних
санкцій (пеня).

31.12.2010 Банк направляв відповідачу
претензію-вимогу про погашення
заборгованості (а.с.12).

Банком надано розрахунок
заборгованості, з якого вбачається, що
остання оплата на часткове погашення
заборгованості по тілу кредиту була
здійснена відповідачем у вересні 2010
року, на погашення відсотків - у квітні
2010 року (а.с.60-62).

До суду Банк звернувся 10 лютого 2011
року, тому доводи апелянта про пропуск
Банком позовної давності за вимогами
про стягнення заборгованості по
кредиту та по відсотках є
безпідставними.

За змістом ст.ст. 11, 509, 526, 611, 614, 623, 625, 1049,
1050, 1054 ЦК України, цивільно-правові
зобов'язання виникають з договорів і
повинні виконуватися належним чином;
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором; в
разі прострочення повернення чергової
частини позики позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що за лишилась, та
сплати процентів; особа відповідальна
за порушення зобов'язання, позичальник,
який уклав і не виконує кредитний
договір, повинен відшкодувати
кредитору збитки в повному обсязі.

Оскільки боржником за кредитним
договором неналежно виконувались
зобов'язання, у Банку виникло право
вимагати дострокового повернення
позики. Висновки суду першої інстанції
про правомірність вимог Банку про
стягнення заборгованості по кредиту та
відсотках відповідають обставинам
справи та нормам матеріального права.

Щодо стягнення пені судова колегія
дійшла таких висновків.

Виконання зобов'язання забезпечується,
зокрема, неустойкою, в т.ч. - пенею (ст. 549
ЦК України). Право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням
зобов'язання (ст. 550 ч. 1).

Судом першої інстанції стягнуто на
користь Банку пеню в розмірі 71206,74
долари США, що становить 569155,47 грн. Пеня
нарахована за період з 13 грудня 2010 по
11.19.2013. Відповідно до п. 12.7 Кредитного
договору до всіх правовідносин,
пов'язаних з укладенням та виконанням
цього Договору, застосовується
загальний строк позовної давності
тривалістю три роки.

В той же час, відповідно до ст. 551 ч. 3 ЦК
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Тобто, суд може
прийняти рішення про зменшення розміру
неустойки як за власною ініціативою,
так і за клопотанням відповідача.

Заборгованість по тілу кредиту
становить 22300,32 долари США (178246,46 грн.),
по відсотках - 10439,27 доларів США (83441,09
грн.), а пеня нарахована позивачем у
розмірі 71206,74 долари США (569155,47 грн.).
Отже, розмір пені значно перевищує
загальний розмір заборгованості.

На ці обставини суд першої інстанції
уваги не звернув та не застосував
закон, який підлягав застосуванню.

ОСОБА_1 в судовому засіданні суду
першої інстанції присутній не був. В
апеляційній скарзі просить зменшити
розмір неустойки відповідно до
положень ст. 551 ч. 3 ЦК України. Вказував,
що з часу отримання кредиту погіршився
його матеріальний стан, має на
утриманні двоє дітей.

Зважаючи на те, що відповідачем
частково здійснювалось погашення
боргу, на даний час його матеріальний
стан погіршився, має на утриманні двох
малолітніх дітей (а.с.93-94), розмір пені
значно - більше ніж в два рази -
перевищує загальний розмір
заборгованості по кредиту та
відсотках, судова колегія вважає за
можливе, відповідно до положень ст. 551 ч.
3 ЦК України, зменшити розмір
нарахованої банком пені та стягнути з
відповідачів пеню у розмірі 5000 доларів
США.

Посилання на фінансову кризу та ріст
курсу долара судова колегія до уваги не
бере. Отримуючи кредит у іноземній, у не
у національній валюті, позичальник
усвідомлював можливі валютні ризики.
Крім того, банк просив стягнути
заборгованість, визначивши її
гривневий еквівалент відповідно до
курсу НБУ станом на 19.11.2013 (799,3 грн. за 100
доларів США), і саме в цих межах
апеляційний суд розглядає справу.

Зважаючи на викладене, рішення суду
першої інстанції слід змінити з
підстав, передбачених ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК
України - суд не застосував закон, який
підлягав застосуванню, зменшивши
розмір пені.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові ви трати, і у разі часткового
задоволення позову судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних
вимоги. Позивачем при поданні позовної
заяви було сплачено 1700 грн. судового
збору (а.с.1), а також при збільшенні по
позовних вимог сплачувало ще 1453,64 грн.
(а.с.42) та 287,36 грн. (а.с.63), а всього 3441 грн.
Зважаючи на часткове задоволення
позовних вимог (36,31 % від ціни позову), з
відповідача слід стягнути на користь
позивача 1249,43 грн. у відшкодування
сплаченого судового збору та 43,57 грн. у
відшкодування оплачених витрат на ІТЗ
розгляду справи.

При відкритті апеляційного
провадження за клопотанням відповідач
йому було відстрочено сплату судового
збору, розмір якого за подання
апеляційної скарги у даній справі
становить 1827 грн. Оскільки його
апеляційну скаргу задоволено частково,
з нього стягнути на користь держави
судовий збір пропорційно до
задоволених позовних вимог - в сумі 663,38
грн. Судовий збір в сумі 1163,62 грн. на
користь держави слід стягнути з Банку.

Керуючись ст.ст. 307, ст. 309 ч. 1 п. 4, ст.ст.
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 23 травня 2014 року - змінити,
виклавши резолютивну частину в такій
редакції.

Позов публічного акціонерного
товариства „Райффайзен Банк Аваль" -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
„Райффайзен Банк Аваль"
заборгованість по кредитному договору
№014/4036/73/38919 від 12 травня 2008 року в
загальній сумі 37739,59 долари США (301652.55
грн.), з яких:

- 22300,32 долари США (178246,46 грн.) -
заборгованість по кредиту;

- 10439,27 доларів США (83441,09 грн.) -
заборгованість по відсотках;

- 5000 доларів США (39965 грн.). - штрафних
санкцій (пеня).

Стягнути з ОСОБА_1 1249,43 грн. у
відшкодування сплаченого судового
збору та 43,57 грн. у відшкодування
оплачених витрат на ІТЗ розгляду
справи на користь публічного
акціонерного товариства „Райффайзен
Банк Аваль", та 663,38 грн. судового збору
на користь держави.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства „Райффайзен Банк Аваль" на
користь держави судовий збір в сумі
1163,62 грн.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: