Справа № 740/2884/14 Провадження №
22-ц/795/1923/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Ковальова Т. Г. Доповідач - Позігун М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року
м.ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіПозігуна
М.І.суддів:Губар В.С., Мамонової О.Є.при
секретарі:Мартиновій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю „Укрпериклаз" на
ухвалу Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 08
серпня 2014 року у справі за скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю „Укрпериклаз" на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції в Чернігівській області
Романченка Романа Вікторовича,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 08
серпня 2014 року визнано неправомірними
дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції Чернігівської області
Романченка Р.В. щодо порушення
передбаченого Законом України „Про
виконавче провадження" строку
направлення боржнику постанови про
відкриття виконавчого провадження від
09 червня 2014 року №ВП №43609443 та
відмовлено в задоволенні скарги
товариства про визнання
неправомірними дій державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Романченка Р.В. щодо відкриття
виконавчого провадження №ВП №43609443 та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 09.06.2014 року
№ВП №43609443.

В апеляційній скарзі ТОВ „Укрпериклаз"
просить скасувати зазначену ухвалу
суду в частині відмови у визнанні
неправомірними дій державного
виконавця щодо відкриття виконавчого
провадження та скасування постанови
про відкриття виконавчого провадження
і скаргу в цій частині задовольнити.

Незаконність судового рішення апелянт
обгрунтовує невідповідністю висновків
суду про відсутність підстав для
задоволення скарги в частині
відмовлених вимог фактичним
обставинам справи. ТОВ „Укрпериклаз"
посилається, що станом на день
відкриття виконавчого провадження
заочне рішення суду, на підставі якого
було видано виконавчий документ, не
набрало законної сили, в зв'язку з чим
державний виконавець повинен був
відмовити у відкритті виконавчого
провадження. Крім того, апелянт
зазначає, що виконавче провадження
було відкрито не за підвідомчістю
виконання рішення, оскільки
місцезнаходженням боржника є м.Київ, а
також без перевірки відомостей, що
ідентифікують боржника.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, суд приходить до слідуючого
висновку.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Враховуючи, що апелянт не оскаржує
ухвалу суду в частині визнання
неправомірними дій державного
виконавця ВДВС Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Романченка Р.В. щодо порушення ним
строку направлення боржнику постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 09 червня 2014 року №ВП №43609443, ухвала
в цій частині апеляційним судом не
переглядається.

Відмовляючи в задоволенні скарги в
частині визнання неправомірними дій
державного виконавця ВДВС Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Романченка Р.В. щодо відкриття
виконавчого провадження та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 09 червня 2014 року, суд
першої інстанції виходив із
відсутності підстав для задоволення
скарги в цій частині, оскільки
державним виконавцем виконавче
провадження було відкрито з
дотриманням вимог Закону України „Про
виконавче провадження".

Такий висновок суду грунтується на
матеріалах справи та відповідає
вимогам закону.

Виходячи зі змісту положень ч.1 ст.20
Закону України „Про виконавче
провадження" виконавчі дії провадяться
державним виконавцем не лише за місцем
проживання, перебування, роботи
боржника, але і за місцезнаходженням
його майна. У разі якщо боржник є
юридичною особою, то виконання
провадиться за місцезнаходженням його
постійно діючого органу або майна.
Право вибору місця виконання між
кількома органами державної
виконавчої служби, що можуть вчиняти
виконавчі дії з виконання рішення на
території, на яку поширюються їх
функції, належить стягувачу.

Як вбачається з виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців,
місцезнаходженням ТОВ „Укрпериклаз" є
буд.№13 по вул.Феодори Пушиної в м.Києві.

Проте, звертаючись до ВДВС Ніжинського
міськрайонного управління юстиції з
заявою про прийняття до примусового
виконання виконавчого листа, стягувач
ОСОБА_6 зазначала фактичну адресу
боржника - по вул.Шевченка, 109/3 в
м.Ніжині (територія заводу
„Ніжинсільмаш"), що не суперечить
положенням ч.1 ст.20 Закону України „Про
виконавче провадження". Належність ТОВ
„Укрпериклаз" зазначеної нежитлової
будівлі підтверджується також
інформаційною довідкою з Реєстру прав
власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна в порядку доступу
державних виконавців (а.с.20-22).

Відповідно до ст.25 Закону України „Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

При цьому Законом України „Про
виконавче провадження" не передбачено
обов'язку державного виконавця до
відкриття виконавчого провадження
перевіряти місцезнаходження майна
боржника.

Враховуючи, що в ході розгляду справи
не знайшли свого підтвердження доводи
скаржника про порушення державним
виконавцем при відкритті виконавчого
провадження вимог Закону України „Про
виконавче провадження", суд першої
інстанції обгрунтовано відмовив в
задоволенні скарги в частині визнання
неправомірними дій державного
виконавця щодо відкриття виконавчого
провадження та скасування постанови
про відкриття виконавчого провадження.

Посилання апелянта на те, що станом на
день відкриття виконавчого
провадження заочне рішення суду, на
підставі якого було видано виконавчий
лист, не набрало законної сили, не
можуть бути прийняті судом до уваги з
таких підстав. Як вбачається з
матеріалів справи, заочним рішенням
Ніжинського міськрайонного суду від 29
травня 2014 року стягнуто з ТОВ
„Укрпериклаз" на користь ОСОБА_6 9760 грн.
91 коп. заборгованості по заробітній
платі за період з листопада 2013 року по
березень 2014 року включно та 300 грн. у
відшкодування моральної шкоди, а
всього стягнуто 10060 грн. 91 коп., вирішено
питання про судові витрати, рішення в
частині стягнення з ТОВ „Укрпериклаз"
на користь ОСОБА_6 заборгованості по
зарплаті не більше ніж за один місяць
допущено до негайного виконання.

На виконання вказаного рішення суду 05
червня 2014 року було видано виконавчий
лист.

Постановою державного виконавця ВДВС
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції від 09 червня 2014 року було
відкрито виконавче провадження з
виконання вказаного виконавчого листа.

Пунктом 3 ч.1 ст.26 Закону України „Про
виконавче провадження" встановлено, що
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі, якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання.

Враховуючи, що заочне рішення
Ніжинського міськрайонного суду від 29
травня 2014 року, на підставі якого
видано виконавчий документ, допущено
до негайного виконання в частині
стягнення з ТОВ „Укрпериклаз" на
користь ОСОБА_6 заборгованості по
зарплаті не більше ніж за один місяць,
про що зазначено і у виконавчому листі,
то у державного виконавця не було
підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження.

Крім того, апелянтом не надано доказів
порушення його прав і свобод
зазначенням в постанові про відкриття
виконавчого провадження всієї суми
боргу, яка підлягає стягненню згідно
рішення суду.

Відповідно ж до ст.383 ЦПК України
підставою для звернення до суду зі
скаргою сторони виконавчого
провадження є порушення державним
виконавцем її прав чи свобод, а тому,
виходячи з аналізу зазначених норм
процесуального права, наявність
недоліків в роботі державного
виконавця за відсутності порушень прав
і свобод сторони виконавчого
провадження не можуть бути підставою
для задоволення скарги.

З врахуванням викладеного, посилання
апелянта на п.3.8.7 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року №512/5, не можуть бути прийняті
судом до уваги, оскільки положеннями
зазначеного пункту Інструкції
допускається можливість існування
виконавчого провадження щодо одного й
того самого боржника в різних відділах
державної виконавчої служби і
визначено порядок вирішення питання
про подальше виконання таких
виконавчих проваджень.

Таким чином, оскільки апеляційна
скарга не містить доказів порушення
державним виконавцем при відкритті
виконавчого провадження прав і свобод
боржника, апеляційний суд не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
в оскаржуваній частині.

Керуючись ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 313-315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
„Укрпериклаз" відхилити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 08
серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:Судді: