Провадження № 2/344/3854/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

02 вересня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді
Хоростіля Р.В.,

секретаря
Басюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з вказаним позовом
до відповідача, в обґрунтування якого
покликалась на те, що вона перебуває у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
20.07.2000р. Від спільного подружнього
життя ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась
донька ОСОБА_4, яка перебуває на її
утриманні. Спільне життя в них не
склалося через відсутність
взаєморозуміння, взаємоповаги один до
одного, розходження проглядів у
вихованні дитини, веденні спільного
господарства, виконанні сімейних
відносин. Хоча вони і проживали в одній
квартирі, проте з 2009р. відповідач
фактично перестав цікавитись донькою,
коштів на її утримання не надає. По
відношенню до неї ОСОБА_3 постійно
пред'являє необґрунтовані претензії,
не бажає влаштовуватись на роботу для
повноцінного забезпечення дитини, і
фактично весь тягар турбот щодо дитини
лягає на плечі позивача. Вже кілька
років відповідач зловживає спиртними
напоями, внаслідок чого в домі постійні
сварки, свідком яких є дитина, що дуже
негативно впливає на її емоційний стан,
духовний та моральний розвиток.
Відповідач участі у вихованні дитини
не бере, коштів на її утримання не
надає, при спілкуванні з позивачем та
дитиною веде себе неадекватно. Їй
відомо, що відповідач на даний час
офіційно не працевлаштований, а
зайнятий на тимчасових роботах. Він є
працездатний, фізично здоровий, на
утриманні інших утриманців немає.

Крім цього, у 2010р. вона захворіла,
діагноз - «венозна ангіома скроневої
ділянки і мозку». У 2013р. хвороба
загострилась і визначено діагноз -
«множинні ангіоми мозку». Після того,
як відповідач дізнався про її хворобу,
його негативне ставлення до неї та
доньки стало ще більш виразним, тому на
даний час між ними розпочато процес
розлучення. Вона ж працевлаштована,
отримує пенсію по інвалідності в
розмірі 1100грн. щомісячно. Однак у
зв'язку із хворобою та постійною
необхідністю періодичного
стаціонарного лікування, фактично
більша частина її доходів витрачається
на лікування. Тому просила стягувати з
відповідача аліменти на утримання
дитини та на своє утримання.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала в повному обсязі,
покликаючись на викладені в заяві
обставини. Просила позов задоволити,
стягувати з відповідача аліменти на
утримання дитини в розмірі по 1500грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, та по 500грн. щомісячно на
утримання позивача до поки
існуватимуть необхідні для цього
підстави (до її видужання).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
повторно не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи, про причини неявки
суду не повідомив, заяви про розгляд
справи за його відсутності не подав.

Тому суд, враховуючи думку
представника позивача, яка не
заперечила проти вирішення справи за
відсутності відповідача, розглянув
справу за відсутності останнього та
ухвалив заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши письмові докази у справі,
суд вважає наступне.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
20.07.2000р. В подружжя від шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4
(а.с.4), яка проживає з позивачем (а.с.5).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3
ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або
у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК
України) і виплачуються щомісячно.

Ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону
дитинства» зобов'язано батьків
забезпечити дітям умови для
достатнього фізичного, духовного та
культурного розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України і
роз'яснень, викладених в п. 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами
окремих норм СК України при розгляді
справ відносно батьківства,
материнства і стягнення аліментів»,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

З урахуванням наведених положень та
враховуючи відсутність даних про те, що
відповідач офіційно працює і отримує
регулярний дохід, то суд вважає, що
аліменти, які підлягають стягненню з
нього на користь позивача на утримання
дитини, слід визначити в твердій
грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд
відповідно до ст. 182 СК України враховує
зазначені в ній обставини, а також
розмір прожиткового мінімуму, який
встановлений Законом України «Про
державний бюджет України на 2014 рік».

Ст. 191 СК України визначено, що аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

Крім цього, відповідно до ст. 75 СК
України дружна, чоловік повинні
матеріально підтримувати один одного.
Право на утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу,

У розумінні ч. 5 вказаної вище статті
один із подружжя є таким, що потребує
матеріальної допомоги, якщо заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
його майна, інші доходи не забезпечують
йому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Так, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи
інвалідності - захворювання пов'язане з
проходженням служби в ОВС, що
підтверджується довідкою МСЕК серії 10
ААБ № 594025 (а.с.7).

Крім цього, ОСОБА_2 працевлаштована,
вона займає посаду головного
спеціаліста Управління ДМС у
Івано-Франківській області, та отримує
заробітну плату, яка за останніх шість
місяців становить 13132,90грн. (а.с.6).

При вирішенні даного спору в частині
позовних вимог про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
позивача суд звертає увагу на те, що
жодних даних на підтвердження розміру
пенсії останньої, яка нею вказана у
позовній заяві, суду не подано.

В той же час ані позивачем, ані її
представником суду не поданого жодного
доказу того, що відповідач ОСОБА_3 може
надавати їй матеріальну допомогу -
сплачувати аліменти на її утримання. В
судовому засіданні представником
позивача жодним чином не доведено тих
обставин, що заробітна та пенсія ОСОБА_2
не забезпечує останній прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтується на припущеннях. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відтак, враховуючи вищенаведене,
виходячи з меж заявлених первісних та
зустрічних позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд вважає, що позов ОСОБА_2 слід
задоволити частково та щомісячно
стягувати з відповідача аліменти в
користь позивача на утримання дитини у
твердій грошовій сумі у розмірі по
850грн., починаючи з 24.07.2014р. і до
досягнення дитиною повноліття,
відмовивши при цьому в задоволенні
решти позовних вимог.

Судові витрати суд розподілив
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 180, 181, 182, 184, 191 СК
України, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»,
ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого АДРЕСА_1,
не працюючого, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованої АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
аліменти на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у
розмірі по 850 (вісімсот п'ятдесят)
гривень починаючи з 24.07.2014р. і проводити
до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого АДРЕСА_1, не
працюючого, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь держави (в
спеціальний фонд Державного бюджету
України з зарахуванням на рахунок
0002, отримувач коштів УДКСУ в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області, код за , банк
отримувача ГУДКС України в
Івано-Франківській області, код банку
отримувача (МФО) 836014, код класифікації
доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду
02891693) судовий збір в розмірі 243 (двісті
сорок три) гривні 60коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
Івано-Франківським міським судом за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 10
днів з дня його проголошення через
Івано-Франківський міський суд.

Головуючий-суддя
Хоростіль Р.В.

Повне рішення складено 03 вересня 2014
року.