АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 601/227/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Варневич Л.Б. Провадження №
22-ц/789/803/14 Доповідач - Костів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьма Р. М., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю апелянта - ОСОБА_1,

третьої особи - ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Кременецького
районного суду від 05 червня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до
Почаївської міської ради, третя особа
на стороні відповідача - ОСОБА_2,
інтереси якої представляє ОСОБА_3 про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно,
скасування державної реєстрації права
власності, визнання недійсним
державного акту та скасування
державної реєстрації державного акту,
визнання незаконними рішень міської
ради,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Тернопільського міськрайонного суду
із позовом до Почаївської міської ради,
третя особа на стороні відповідача -
ОСОБА_2, інтереси якої представляє
ОСОБА_3 про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, скасування державної
реєстрації права власності, визнання
недійсним державного акту та
скасування державної реєстрації
державного акту, визнання незаконними
рішень міської ради.

Заявлені вимоги позивачка мотивувала
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат та
батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 Після його
смерті їй стало відомо, що брат за життя
оформив на себе житловий будинок в
АДРЕСА_1, а також приватизував земельну
ділянку, на якій розташований даний
будинок. Позивачка вважає, що ОСОБА_4
неправомірно заволодів житловим
будинком, який побудував батько -
ОСОБА_5 у 1970-х роках та допомагали
будувати всі члени багатодітної родини
власною працею та коштами. Право
власності на будинковолодіння
оформлено не було за браком коштів. Під
час будівництва сім'я проживала по
АДРЕСА_2 в старому будинку. Після
закінчення будівництва у 1981 році в
будинку проживала сім'я сестри - ОСОБА_6,
яка провела оздоблювальні роботи в
будинку, світло, воду, впорядкувала
прибудинкову територію. В 1983 році сім'я
сестри переїхала на постійне місце
проживання у АДРЕСА_3, а в будинок
заселився брат позивачки - ОСОБА_4 У 1992
році він уклав шлюб з ОСОБА_3 Від даного
шлюбу у них народилась дочка - ОСОБА_2 У
2005 році шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було
розірвано. У цьому ж році братом було
розпочато переоформлення
батьківського будинку. Рішенням
Почаївської міської Ради від 28 жовтня
2005 року за № 153 ОСОБА_4 було надано
дозвіл на забудову земельної ділянки
по АДРЕСА_1, а рішенням від 28 жовтня 2008
року за №153 надано дозвіл на
виготовлення проектної документації
на самовільно збудований житловий
будинок. Рішенням виконкому
Почаївської міської Ради № 12 від 2
лютого 2009 року за ОСОБА_4 визнано право
власності на житловий будинок. На
підставі рішення Почаївської міської
Ради №614 від 4 вересня 2008 року ОСОБА_4
видано державний акт на присадибну
земельну ділянку. Вказує, що такими
діями ОСОБА_4 порушено її право на
спадкування після смерті батька -
ОСОБА_5 та просить визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
житловий будинок в АДРЕСА_1, та
скасувати державну реєстрацію права
власності на дане будинковолодіння,
визнати недійсним державний акт серії
ЯЛ № 046680 від 15 червня 2010 року про право
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку
по АДРЕСА_1 площею 0.10 га та скасувати
його державну реєстрацію, визнати
незаконними рішення Почаївської
міської Ради №12 від 02 лютого 2009 року,
№153 від 28 жовтня 2008 року та рішення №614
від 04 вересня 2001 року.

Рішенням Кременецького районного суду
від 05 червня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала на вказане рішення
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Просить рішення
скасувати та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

В судовому засіданні апелянтка ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримала,
зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник-
ОСОБА_3 проти апеляційної скарги
заперечили.

Представник відповідача - Почаївської
міської ради - в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
доводи, зазначені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає
виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
спірне будинковолодіння не входило до
складу спадщини після смерті батька
позивачки - ОСОБА_5.

З таким висновком колегія суддів
погоджується.

З витягу з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про шлюб
вбачається, що 10 вересня 1992 року був
зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 (актовий запис № 60).Судом
встановлено, що

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2
народилася ОСОБА_2 (третя особа по
справі), що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_1 від 10 липня
1998 року.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано 10
квітня 2008 року, що стверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії
НОМЕР_2 (актовий запис № 65). Прізвище
дружини після розірвання шлюбу -
ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
Серії НОМЕР_3 (актовий запис №74).

З свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 06 лютого 2009 року
вбачається, що ОСОБА_4 на підставі
рішення виконкому Почаївської міської
Ради за №12 від 02 лютого 2009 року належав
житловий будинок з надвірними
будівлями площею 25 кв.м. у АДРЕСА_1.

Відповідно до державного акту про
право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ № 046680, ОСОБА_4 на підставі
рішення сесії Почаївської міської Ради
№ 614 від 04 вересня 2008 року на праві
власності належить земельна ділянка
площею 0.10 га у АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконкому Почаївської
міської Ради №153 від 28 жовтня 2008 року
ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення
проектної документації на самовільно
збудований житловий будинок розміром
6.35 х 4.10 м та веранду розміром 1.50 х 2.90 м
на закріпленій земельній ділянці в
АДРЕСА_1.

Відповідно до виписки з рішення № 614
від 04 вересня 2008 року 20-ї сесії 5-го
скликання Почаївської міської Ради
ОСОБА_4 передано безоплатно у власність
земельну ділянку загальною площею 0.2914
га землі: для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд - 0.10
га; для ведення особистого селянського
господарства - 0.1914 га.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що спірне
будинковолодіння в АДРЕСА_1 та
присадибна земельна ділянка належали
ОСОБА_4 Право власності на
будинковолодіння та приватизація
присадибної земельної ділянки
проведені відповідно до вимог чинного
законодавства. Підстав для визнання
недійсними правовстановлюючих
документів та скасування їх державної
реєстрації, а також рішень відповідача,
на підставі яких ОСОБА_4 оформив право
власності на будинковолодіння та
присадибну земельну ділянку, не має.
Єдиною спадкоємицею 1-ї черги за
законом є дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_2.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду про те, що позивачкою по
справі не було надано, а судом не було
здобуто доказів приналежності
спірного будинковолодіння батькові
позивачки - ОСОБА_5 На час смерті ОСОБА_5
право власності на спірне
будинковолодіння оформлено не було, а
тому дане будинковолодіння до складу
спадщини ОСОБА_5 не входило.

Колегія суддів погоджується із судом
першої інстанції про те, що надані
позивачкою квитанції на придбання
цегли на загальну суму 156 грн. 85 коп. не
підтверджують того, що саме ці
будматеріали використовувались на
будівництво спірного будинку. Крім
того, дані квитанції виписані на
ОСОБА_7, а не на ОСОБА_1

Крім цього, відповідно до Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
4 жовтня 1991 року зі змінами, внесеними
Постановою Пленуму від 25 грудня 1992 року
№13, особи, які брали участь у
будівництві жилого будинку (його
купівлі) не на підставі угоди про
створення спільної власності, яка
відповідає законодавству, вправі
вимагати не визнання права власності
на будинок, а відшкодування своїх
затрат на будівництво (купівлю
будинку), якщо допомогу забудовнику
(покупцю) вони надавали не безоплатно.

Твердження, на які посилається апелянт
в апеляційній скарзі колегія суддів не
приймає до уваги оскільки вони були
предметом дослідження суду першої
інстанції, а тому не заслуговують на
увагу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухваленим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, в зв'язку із чим підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційний скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Кременецького районного суду
від 05 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів