КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/5299/14-ц
Провадження № 2/505/2331/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

25.12.2014 року м. Котовськ

Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Бондаренко Н.В.

при секретарі - Шершун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Котовськ Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, стверджуючи, що за час проживання у зареєстрованому шлюбі, вони 30.01.2003 року придбали квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Котовського міськрайонного суду від 30.08.2007 року шлюб зареєстрований між сторонами - розірвано. Згоди щодо поділу спільного майна подружжя сторони не досягли. Добровільно розділити спільне майно відповідач не бажає.

Позивач ОСОБА_2, просить суд, розділити квартиру АДРЕСА_1, виділивши їй ? частину вказаної квартири, визнавши за нею право власності на ? частину квартиру АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на ? частину вказаної квартири.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Заслухавши доводи та пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Згідно виписки з рішення Котовського міськрайонного суду від 30.08.2007 року, сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 16.07.1994 року по 30.08.2007 року.

За час проживання у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_1 30.01.2003 року придбав у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, про що свідчить рішення Котовського міськрайонного суду від 30.01.2003 року.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба ) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

До нормативно-правових актів які регулюють порядок поділу майна подружжя відноситься і Постанова пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», (далі - ППВС України № 11 від 21.12.07 p.). Пункт 23 ППВС України № 11 від 21.12.07 p., дає роз'яснення згідно з яким спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

З зазначеного витікає, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будинки, квартири та інші об'єкти, які належать подружжю.

Частина 1 ст. 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згоди про добровільний поділ майна сторонами не досягнуто.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Згідно зі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 212 ЦПК України передбачено: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Суд, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів по справі, а також врахувавши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про поділ майна подружжя підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Провести розподіл квартири АДРЕСА_1, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право приватної спільної часткової власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної спільної часткової власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за сплачений судовий збір у сумі 245 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк апеляційної скарги.

Суддя: Н.В. Бондаренко

Рішення набрало чинності 06.01.2014 року. В апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалося. Оригінал рішення знаходиться в справі № 505/5299/14-ц, провадження № 2/505/2331/2014, яка зберігається в архіві суду.

Суддя: Н.В. Бондаренко