Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко
О.І.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», третя особа - ОСОБА_5, про
визнання правовідносин за договором
поруки припиненими, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Київського
районного суду м. Харкова від 14 квітня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 16 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ
«Надра»), третя особа - ОСОБА_5, про
визнання правовідносин за договором
поруки припиненими.

На обґрунтування позовних вимог
позивачка вказувала, що з метою
забезпечення виконання умов
укладеного 31 жовтня 2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
комерційним банком «Надра» (далі - ВАТ
КБ «Надра»), правонаступником якого є
ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 кредитного
договору між нею та відповідачем було
укладено договір поруки від 31 жовтня 2007
року.

Посилаючись на те, що строк дії поруки у
вказаному договорі не встановлено, а
через невиконання умов кредитного
договору з грудня 2009 року в
ОСОБА_5 почала формуватися
заборгованість за кредитом і починаючи
з січня 2010 року за процентами та з цього
часу в банку виникло право вимоги,
однак до неї як поручителя протягом
шести місяців від настання строку
виконання основного зобов'язання
кредитором вимог не пред'явлено,
позивачка просила визнати припиненими
правовідносин поруки за укладеним між
нею та ПАТ «КБ «Надра» договором.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 14 квітня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 16
липня 2014 року, в позові відмовлено.

На обґрунтування касаційної скарги
ОСОБА_4 посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, в зв'язку з чим
просить судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в позові, місцевий суд, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що визначені ч. 4 ст. 559 ЦК України
підстави для припинення поруки
відсутні, оскільки встановлений строк
виконання основного зобов'язання - 20
жовтня 2014 року не настав.

Проте погодитися з таким висновком
судів не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, 31
жовтня 2007 року між ВАТ КБ
«Надра», правонаступником якого є ПАТ
«КБ «Надра» та ОСОБА_5 укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого останній отримав кредит в
розмірі 14 792 доларів США з кінцевим
терміном повернення коштів до 20 жовтня
2014 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором між ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Родовід
Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір
поруки від 31 жовтня 2007 року.

Пунктом 3.2.5. спірного договору
визначено, що банк набуває право
вимагати від поручителя виконання
зобов'язання, що витікає з цього
договору, при умові, якщо в
установлений договором строк
виконання позичальником зобов'язання в
цілому чи в будь-якій його частині вони
не будуть виконані, а також при умові
обов'язкового направлення поручителю
повідомлення з вимогою виконати
зобов'язання позичальника в цілому (або
в тій чи іншій його частині).

Згідно із п. 8.5. зазначеного договору
договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та діє до
повного виконання зобов'язань.

Тобто умовами укладеного між сторонами
договору не встановлено строку, після
якого порука припиняється, при цьому
встановлено кінцевий термін
повернення коштів позичальником - 20
жовтня 2014 року.

Пунктом 4.2.4. вказаного договору
визначено, що банк має право вимагати
від позичальника дострокового
виконання зобов'язань щодо повернення
кредиту, сплати нарахованих відсотків
та інших платежів, передбачених цим
договором, можливих штрафних санкцій,
якщо позичальник протягом
чотирнадцяти днів від дати отримання
вимоги банку про надання додаткового
забезпечення виконання зобов'язання,
згідно з п. 4.2.2. цього договору, його не
надасть (шляхом укладення відповідного
договору) або якщо запропоноване
забезпечення не влаштує банк.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка
вказувала про те, що позичальник
припинив виконувати умови кредитного
договору, починаючи з листопада 2009
року.

Крім того, в своєму запереченні на
позов представник ПАТ «КБ «Надра»,
поміж іншого, вказував про те, що банк
звернувся до суду з позовом про
стягнення кредитної заборгованості.

Також в матеріалах справи міститься
лист, адресований ОСОБА_5 як боржнику в
якому зазначено про існування
заборгованості станом на 01
січня 2013 року та висловлено пропозицію
сплатити частину боргу.

Однак, відмовляючи в позові, місцевий
суд вищевказані обставини залишив поза
увагою та вказуючи про момент настання
строку виконання основного
зобов'язання - кінцевий термін
погашення заборгованості, визначений
п. 1.1.4. спірного договору, всупереч ст. 214
ЦПК України не врахував те, що такий
строк пред'явлення вимоги кредитором
до поручителя обчислюється лише в тому
разі, якщо банком не було застосовано
права на повернення кредиту достроково
та не з'ясував, чи пред'являв відповідач
вимоги до боржника, коли з урахуванням
п. 4.2.4. цього договору та в разі
пред'явлення таких вимог настав строк
виконання основного зобов'язання,
оскільки, тим самим, кредитор визначає
інший строк виконання основного
зобов'язання таким, що настав, а тому не
пред'явивши вимог до поручителя
протягом шести місяців від дня
настання цього строку, він втрачає
право вимагати від нього виконання
обов'язків за кредитним договором,
тобто у випадку встановлення вказаних
обставин ОСОБА_4 перестає відповідати
перед кредитором як солідарний боржник
на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Апеляційний суд на зазначене уваги не
звернув, на порушення вимог ст. ст. 303, 315
ЦПК України у достатній мірі не
перевірив доводів апеляційної скарги,
в ухвалі не зазначив конкретні
обставини й факти, що спростовують такі
доводи, і залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

Оскільки допущені судами при вирішені
цієї справи порушення норм
процесуального права призвело до
неправильного вирішення справи, тому
судові рішення повинні бути скасовані,
а справа передана на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 14 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 16 липня 2014 року, скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко
В.І. Журавель Ю.Г. Іваненко