АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/8432/13-ц
Головуючий в 1 інстанції
провадження 22-ц/774/1699/К/14
Доповідач - Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді:
Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської
А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Старча Г.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача
Комунального позашкільного
мистецького навчального закладу
"Криворізька міська художня школа № 3" -
Співак Вікторії Анатоліївни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Центрально-Міського
районного суду міста Кривого Рогу від
02 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Комунального позашкільного
мистецького навчального закладу
"Криворізька міська художня школа № 3"
про визнання акту про порушення
графіку чергування сторожів недійсним,
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду із позовом до
Комунального позашкільного
мистецького навчального закладу
"Криворізька міська художня школа № 3"
(надалі - Художня школа № 3) про визнання
акту про порушення графіку чергування
сторожів недійсним, відшкодування
моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що
вона 28.08.2013 року отримала Акт від 02.01.2013
року про порушення графіку чергування
сторожів на січень 2013 року. Вказаний
Акт складений на основі доповідних
завгоспа, сторожів, Художньої школи № 3,
про те що вона не з'явилась на зміну
01.01.2013 року згідно графіку сторожів за
січень 2013 року о 06:00 год., а відкрила
особистим ключем вхідні двері школи
лише після 09:00 години, при цьому зробила
виправлення та розписалась в журналі
виходу на роботу і знову покинула своє
робоче місце без будь яких пояснень.

У зв'язку з тим що ОСОБА_2 01.01.2013 року не
приступила до своїх безпосередніх
обов'язків, про що свідчать доповідні
працівників, в табелі відпрацьованого
часу 01.01.2013 року їй було поставлено
прогул без поважної причини.

Вважаючи викладені обставини у Акті
від 02.01.2013 року, такими що не
відповідають дійсності та принижують
її людську гідність, просила суд
визнати Акт від 02.01.2013 року недійсним і
зобов'язати відповідача відшкодувати
їй моральну шкоду, завдану у зв'язку із
вчиненням цього Акту у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду міста Кривого Рогу від
02 липня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду, та ухвалення нового рішення по
суті позовних вимог, посилаючись на
невідповідність з'ясованих судом
обставин що мають значення для справи.

Так в рішенні суду зазначено, що
складання акту від 02.01.2013 року, не мало
на меті поширення недостовірної
інформації, а було лише способом
встановлення обставин порушення
трудового законодавства, проте такий
висновок суперечить обставинам справи,
оскільки основною метою складання
керівником даного акту на вже
звільненого працівника, було саме не
нарахування заробітної плати за
останній робочий день 01.01.2013 рік.

Крім того порушення трудового
законодавства ОСОБА_2 в даному випадку
не могло бути, оскільки згідно графіку
роботи сторожів 01.01.2013 рік працював
інший працівник - ОСОБА_8, та в цей же
день прийнятий на дану роботу інший
працівник - ОСОБА_9

Також позивач в апеляційній скарзі
наголошує, що Акт від 02.01.2013 року є
недійсним з огляду на те, що акт про
фіксацію прогулу є встановлення
комісією факту відсутності на робочому
місці працівника з зазначенням часу та
дати встановлення, повинен бути
доведений до відома працівника
негайно, з пояснювальної працівника,
або актом про відмову від надання
пояснень, що в даному випадку зроблено
не було.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач Художня школа № 3
зазначають, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

При вирішенні спору судом встановлено,
що позивача ОСОБА_2 було прийнято на
роботу за сумісництвом на посаду
сторожа наказом № 11 від 01.03.2006 року з
оплатою згідно штатного розпису.
Наказом № 70 від 17.12.2012 року ОСОБА_2 було
звільнено з роботи за сумісництвом
01.01.2013 року на підставі ст. 43-1 КЗпП
України.

Позивач виконувала свої обов'язки на
підприємстві до 01.01.2013 року, після чого
не прийняла зміну з шостої ранку та
була відсутня на робочому місці 01.01.2013
року до кінця зміни, у зв'язку з чим не
передавала зміну наступному
працівнику, про що було складено Актвід
02.01.2013 року на основі доповідних
завгоспа, сторожів, Художньої школи № 3
про порушення графіку чергування
сторожів на січень 2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позову
визнання акту про порушення графіку
чергування сторожів недійсним,
відшкодування моральної шкоди суд
першої інстанції правильно виходив з
недоведеності в частині того, що даний
акт був складений з метою поширення
недостовірної інформації про позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 28, ч. 4 ст. 32 Конституції
України кожен має право на повагу до
своєї гідності та право спростувати
недостовірну інформацію про себе, а
також на відшкодування моральної
шкоди, завданої поширенням такої
недостовірної інформації. Відповідно
до ст. 297 ЦК України кожен має право на
повагу до його гідності та честі.
Гідність та честь фізичної особи є
недоторканими.

Як роз'яснив у п.3 Постанови Пленум
Верховного Суду України №1 від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» до
відомостей, що порочать особу, слід
відносити ті з них, які принижують
честь і гідність громадянина або
організації в громадській думці чи
думці окремих громадян з точки зору
додержання законів, загальновизнаних
правил співжиття та принципів людської
моралі. Згідно вимог п. 17 вищевказаної
Постанови на позивача покладається
обов'язок довести лише факт поширення
відомостей, які його порочать, особою,
до якої пред'явлений позов. Проте
позивач має право подати докази
невідповідності дійсності таких
відомостей, матеріали справи таких
відомосте не містять а доводи
викладені в апеляційній скарзі їх не
доводять.

Доводи позивача, про те що вона була
присутня на робочому місці 01.01.2013 року,
оскільки вона здійснила дзвінок зі
свого робочого місця приблизно 15:00- 17:00
год. Проте згідно відповіді ПАТ
«Укртелеком» від16.04.2014 року, вбачається
, що за 01.01.2013 року вихідних міських,
міжміських, міжнародних телефонних
переговорів абонента за вказаний у
запиті період не зареєстровано.

Крім того Акт від 02.01.2013 року, який є
предметом позовної заяви вже був
предметом судового розгляду при
вирішенні справи №216/6036/13-ц.

Так рішенням Центрально-Міського
районного суду м.Кривого Рогу 09 січня
2013 року, яке було залишено без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області було
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до КПМНЗ «Криворізька
міська художня школа №3» про визнання
бездіяльності незаконною, про
зобов'язання виплатити заробітну плату
та середній заробіток за час затримки.
При чому суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і суд
апеляційної інстанції встановив, що
ОСОБА_2 виконувала свої обов'язки на
підприємстві до 01.01.2013 року, після чого
не прийняла зміну з шостої ранку та
була відсутня на робочому місці 01.01.2013
року до кінця зміни.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У зв'язку з чим, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, щодо відсутні фактів, які б
доводили, що обставини викладені у Акті
від 02.01.2013 року не відповідають
дійсності, а дії відповідача були
цілеспрямованою дією з метою принизити
честь та гідність позивача.

Погоджується колегія суддів
висновками суду першої інстанції, в
частині відмови ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди, оскільки відповідно
до п. 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про
судову практику у справах про
відшкодування моральної (не майнової)
шкоди, обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні справ про відшкодування
моральної шкоди підлягають: наявність
такої шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою та протиправними
діяннями її заподіювача та вина
останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

В даному конкретному випадку позивачем
не доведено вини відповідача, в ході
складання Акту від 02.01.2013р. отже
висновки суду першої інстанції є
такими що ґрунтуються на законі.

Інші доводи викладені в апеляційній
скарзі зводяться до переоцінки
висновків суду та незгоди з оцінкою
доказів судом.

За таких обставин, колегія суддів,
вважає, що рішення суду винесено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку з чим, апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Центрально-Міського
районного суду міста Кривого Рогу від
02 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: