Справа № 751/3087/14 Провадження №
22-ц/795/1793/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Мороз К. В. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко
О.І.,суддів:Лакізи Г.П., Шевченка В.М.,при
секретарі:Позняк О.М.,за
участю:позивача ОСОБА_5 та його
представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 21 липня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про
стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 21 липня
2014 року та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, не відповідність висновків
суду обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 21 липня 2014 року
позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення
боргу за договором позики задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5
грошові кошти за борговою розпискою в
сумі 88 848 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 888, 48
грн.

Апелянт вказує, що не укладала з ОСОБА_5
договору позики на суму 8000 доларів США.
Розписки про отримання грошових коштів
вона не підписувала, крім того в
розписці відсутні дані, які
ідентифікують особу позикодавця та
позичальника. Нею заявлялося
клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи, однак суд
першої інстанції виніс ухвалу про
відмову в задоволені даного
клопотання. Апелянт наполягає на тому,
що жодних коштів від ОСОБА_5 вона не
отримувала, а тому вважає, що договір
позики неукладений і жодних
зобов'язань по поверненню грошових
коштів у неї не виникло. Крім того,
апелянт зазначає, що позивачем
пропущено трирічний строк позовної
давності, передбачений статтею 257 ЦК
України.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_5 просить відхилити апеляційну
скаргу ОСОБА_7, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Позивачка та її представник до суду
повторно не з"явились. ОСОБА_7 на адресу
суду надала письмову заяву з проханням
перенести розгляд справи на іншу дату.
Виходячи із вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України
суд вважає за можливе проводимти
розгляд справи без її участі та участі
її представника, оскільки повторна
неявка в судове засідання не
перешкоджає розгляду справи. Суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_5 його представника
ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що між
сторонами був укладений договір
позики, про що свідчить наявний в
матеріалах справи оригінал боргової
розписки від 06.04.2009 року; відповідачкою
взяті на себе зобов'язання по
поверненню боргу не виконані, у зв'язку
з чим позов про стягнення з відповідача
на користь позивача суми позики
підлягає задоволенню.

Апеляційний суд погоджується з даним
висновком, оскільки судом першої
інстанції обставини справи з'ясовані в
обсягу, необхідному для правильного
вирішення спору, відповідно до
встановлених обставин, правильно
визначено суть і характер
правовідносин сторін та норми
матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом..

Судом першої інстанції встановлено, що
06.04.2009 року ОСОБА_7 позичила у ОСОБА_5 8000
доларів США, які зобов'язалась
повернути на першу вимогу, що
підтверджується наданою суду
розпискою (а.с.4).

12.11.2012 року ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_7 з
письмовою вимогою про повернення
позики ( а.с. 26-29)

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.ст. 1048, 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Після повернення позики в повній сумі
кредитор повинен повернути боржнику
розписку. У разі неможливості
повернення розписки кредитор повинен
вказати про це у розписці, яку він
видає. Наявність розписки у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов'язку.

Наявність у позивача ОСОБА_5 оригіналу
розписки від 06.04.2009 року про отримання
ОСОБА_7 суми боргу свідчить про
невиконання останньою умов договору та
неповернення нею суми боргу.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що договір позики був
укладений між сторонами з дотриманням
вимог ст. 1047 ЦК України, що
відповідачкою не доведено факт
повернення нею суми боргу в повному
обсязі відповідно до умов укладеного
договору позики, а тому позовні вимоги
підлягали задоволенню.

Твердження відповідачки ОСОБА_7 про те,
що вказані в розписці кошти вона не
отримувала не заслуговують на увагу,
оскільки в судовому порядку договір
позики нею оспорено не було.

Відповідачу було запропоновано надати
зразки підпису для проведення судово
почеркознавчої експертизи, але ОСОБА_7
вимоги суду не виконала, а тому в
задоволенні клопотання про
призначення експертизи було
відмовлено.

Вимоги ОСОБА_5 про повернення боргу
заявлені у 2012 році, а з позовом до суду
позивач звернувся у 2014 року, тобто, в
межах строку позовної давності, отже
доводи апеляційної скарги щодо
застосування вимог ч.4 ст.267 ЦК України
до спірних правовідносин не
заслуговують на увагу.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_5 є законними та
обґрунтовано задоволені судом першої
інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим,
постановленим з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 21 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: