У Х В А Л А

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення суми за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від
4 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 7 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що у травні 2013 року
між ними та ОСОБА_5, ОСОБА_6 відбулася
зустріч, під час якої було досягнуто
усної домовленості про придбання ними
належного ОСОБА_6 житлового будинку
АДРЕСА_1 за ціною 17 тис. доларів США. 15
травня 2013 року на виконання
домовленостей ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_5
прийняла аванс у сумі 5 тис. доларів США,
про що ОСОБА_5 складено розписку. 27
червня 2013 року ОСОБА_6 уповноважила
ОСОБА_3 бути її представником з питань,
пов'язаних із продажем будинку та
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування зазначеного житлового
будинку. Проте відповідачі уникали
зустрічей з ними, не надавали
документів, необхідних для укладення
договору купівлі-продажу нерухомого
майна. У подальшому їм стало відомо, що
30 липня 2013 року відповідачі відчужили
будинок та земельну ділянку іншій
особі.

У звґязку з цим позивачі, уточнивши
позовні вимоги, просили суд стягнути
солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на їх
користь суму сплаченого авансового
платежу у розмірі 5 тис. доларів США, що
складає 48 500 грн, а також понесені
судові витрати.

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 4
березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 7 травня
2014 року, позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 суму сплаченого авансового
платежу у розмірі 5 тис. доларів США, що
еквівалентно 48 500 грн. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким частково
задовольнити позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 У
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що позивачі згідно розписки
передали ОСОБА_5 аванс на підставі
усної домовленості про укладення
договору купівлі-продажу будинку,
проте такий договір сторонами спору
укладений не був. Дії відповідачів, які
є близькими родичами, за усною
домовленістю щодо продажу будинку
позивачам були спільними та
узгодженими. Причетність ОСОБА_6 до
взаємовідносин з позивачами також
підтверджується тим, що остання
уповноважила ОСОБА_3 бути її
представником з питань, пов'язаних із
продажем будинку та земельної ділянки.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом установлено, що 15 травня 2013 року
ОСОБА_5 склала розписку, відповідно до
якої вона прийняла від ОСОБА_3 кошти у
сумі 5 тис. доларів США (а. с. 10). Зі змісту
розписки участь ОСОБА_4 у передачі
коштів та участь ОСОБА_6 у їх отриманні
не вбачається.

Жодних договорів відчуження
нерухомого майна між сторонами спору
укладено не було.

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема у разі
неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У порушення цих вимог закону та ст. ст.
212 - 214, 315 ЦПК України суди не надали
оцінку змісту розписки та доводам
відповідача ОСОБА_6 про те, що авансу ні
від ОСОБА_3, ні від ОСОБА_4 вона не
отримувала, ОСОБА_5 діяти від її імені з
питань, пов'язаних із укладенням
договору купівлі-продажу будинку,
отриманням авансового платежу, не
уповноважувала; не дослідили обставин
участі ОСОБА_4 у передачі коштів та не
перевірили їх доказами, у результаті
чого прийшли до передчасного висновку
про повне задоволення позову.

Враховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 4
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від
7 травня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко