Справа 206/4393/14-ц
Провадження 2/206/1100/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"11" серпня 2014 р. Самарський районний суд
м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Сухорукова А.О.,

при секретарі
Віткалов А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Восьма дніпропетровська державна
нотаріальна контора, про визначення
часток в праві власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Самарського районного
суду м. Дніпропетровська із позовом про
визначення часток в праві власності на
квартиру.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його дружина ОСОБА_3. Після її
смерті відкрилася спадщина на її
частину квартири АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2
помер його син ОСОБА_4. Після його
смерті відкрилася спадщина на належну
йому частину квартири АДРЕСА_1. На час
смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, крім них, в
спірній квартирі були зареєстровані та
проживали він та його син від першого
шлюбу - ОСОБА_2, який не є спадкоємцем
першої черги за померлими. Квартира
належить на праві спільної сумісної
власності йому, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2
У 1996 році квартира була приватизована
на чотирьох осіб. В березня 2014 року від
його імені по довіреності до 8ДДНК з
метою отримати свідоцтво про право на
спадщину на 1/4 частину квартири після
померлої ОСОБА_3 та на 1/4 частину
квартири після померлого ОСОБА_4
звернулася ОСОБА_5 25.03.2014р. постановами
про відмову у вчиненні нотаріальною
дії державний нотаріус 8ДДНК відмовила
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на 1/4 частину
квартири після смерті дружини та на 1/4
частину квартири після смерті сина. В
дійсності він, ОСОБА_2, а також померлі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули права
власності на квартиру за адресою
АДРЕСА_1. В свідоцтві про право
власності на житло було чітко
визначено, що співвласники володіють
квартирою на праві спільної сумісної
власності, тобто без визначення частки
кожного із них. Оскільки між ними не
було ніяких домовленостей щодо розміру
їх часток в праві власності на
квартиру, то вважає, що вони були
рівними.

На підставі викладеного просить суд
визначити, що частки у праві спільної
сумісної власності на квартиру були
рівними і кожному співвласнику
належало по 1/4 частині квартири (а.с.2-4).

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 позов підтримала у
повному обсязі з підстав викладених у
позові та просила суд задовольнити.

Третя особа - Восьма дніпропетровська
держана нотаріальна контора, в судове
засідання не з'явилася, надали до суду
письмову заяву про розгляд справи без
їх участі, згодні з будь-яким рішенням
суду. Надати письмові пояснення що
спадкоємець не може надати
правовстановлюючі документи на
квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що
документи були втрачені (а.с.25-26, 30-31).

Відповідач в судове засідання на
слухання по справі не з'явилася, про час
та місце розгляду справи повідомлялася
належним чином, причини неявки суду не
відомі. Було повідомлено, що відповідач
ОСОБА_2 перебуває у Дніпропетровській
ВК № 89 (а.с.28).

Таким чином, враховуючи вищезазначені
обставини, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутність
відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224
ЦПК України за правилами глави 8
розділу ІІ ЦПК України та винести по
справі заочне рішення.

Вислухавши доводи та пояснення
представника позивача, дослідивши
письмові матеріали справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про необхідність задовольнити позовні
вимоги позивача в повному обсязі з
наступних підстав, що встановлені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 26.11.1996 року видано
свідоцтво про право власності на житло
Дніпропетровським облспоживспілкою
АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної
власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4. Зареєстроване в МБТІ в
реєстровій книзі за реєстраційним №
306п-69 (а.с.9-10).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 17 травня 2013 року (а.с.13).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 від 03 вересня 2013 року
(а.с.14).

25 березня 2014 року Восьмою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, після смерті
дружини ОСОБА_3 та на 1/4 частину
квартири після смерті сина ОСОБА_4,
оскільки відсутні правовстановлюючі
документи на квартиру (а.с.5-6).

Аналізуючи спірні правовідносини,
співвідношуючи їх із встановленими в
судовому засіданні фактичними
обставинами справи, суд виходить із
наступного.

У відповідності до ст.
355 ЦК України, майно, що є у власності
двох або більше осіб (співвласників),
належить їм на праві спільної
власності (спільне майно). Майно може
належати особам на праві спільної
часткової або на праві спільної
сумісної власності. Право спільної
власності виникає з підстав, не
заборонених законом. Спільна власність
вважається частковою, якщо договором
або законом не встановлена спільна
сумісна власність на майно.

В дійсності, позивач ОСОБА_1, відповідач
ОСОБА_2 а також померлі ОСОБА_3, ОСОБА_4
набули право власності на квартиру
АДРЕСА_1. В свідоцтві право власності на
житло було чітко визначено, що
співвласники володіють квартирою на
праві спільної сумісної власності,
тобто без визначення частки кожного із
них.

Положеннями ст. 357 ЦК
України встановлено, що частки у праві
спільної часткової власності
вважаються рівними, якщо інше не
встановлено за домовленістю
співвласників або законом. Якщо розмір
часток у праві спільної часткової
власності не встановлений за
домовленістю співвласників або
законом, він визначається з
урахуванням вкладу кожного з
співвласників у придбання
(виготовлення, спорудження) майна.
Співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним
своїм коштом за згодою всіх
співвласників, з додержанням
встановленого порядку використання
спільного майна. Співвласник житлового
будинку, іншої будівлі, споруди може
зробити у встановленому законом
порядку за свій рахунок добудову
(прибудову) без згоди інших
співвласників, якщо це не порушує їхніх
прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності. Поліпшення
спільного майна, які можна відокремити,
є власністю того з співвласників, який
їх зробив, якщо інше не встановлено
домовленістю співвласників.

Змістом ст. 370 ЦК
України визначено, що співвласники
мають право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності. У разі виділу частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, законом або рішенням суду.
Виділ частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється у
порядку, встановленому статтею 364 цього
Кодексу.

Оскільки між співвласниками не було
ніяких домовленостей щодо розміру їх
часток в праві власності на квартиру,
то вони були рівними, що ґрунтується на
законі та відповідає фактичним
обставинам справи, суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню вимоги
позивача про визначення часток
співвласників квартири у праві
спільної сумісної власності, як таких,
що є рівними.

У зв'язку з такими обставинами суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є повністю
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в заявлений
позивачем спосіб.

Керуючись ст.ст. 355, 357, 370, 1261, 1268, 1278 ЦК
України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 131, 174, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що частки у праві спільної
сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1
ОСОБА_1, ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 26 листопада 1996
року видане Дніпропетровською
облспоживспілкою, зареєстроване МБТІ в
реєстровій книзі за реєстраційним №
306п-69 були рівними і кожному
співвласнику належало по 1/4 (одній
четвертій) частині квартири.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати зі сплати судового
збору в розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.О. Сухоруков