Справа 206/5053/14-ц
Провадження 2/206/1234/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"15" серпня 2014 р. Самарський районний суд
м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя:
Сухоруков А.О.,

при секретарі:
Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення
заборгованості,

встановив:

01 серпня 2014р. представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» звернувся до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказав, що 01.09.2010 року між
позивачем та відповідачем був
укладений кредитний договір №DN1RR605000249,
відповідно до якого відповідачу був
наданий кредит у розмірі 6701,00грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Прийняті на себе зобов'язання
відповідач не виконував, внаслідок
чого станом на 15.07.2014р. утворилась
заборгованість у розмірі 9134,23грн.

На підставі викладеного позивач
просить стягнути із відповідача
заборгованість за кредитним договором
№DN1RR605000249 у розмірі 9134,23грн. та судовий
збір у розмірі 243,60грн. (а.с.2-3).

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, але надав до суду
заяву з проханням розглядати справу
без його участі, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, проти
заочного розгляду справи не
заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялася належним чином.

Таким чином, враховуючи вищезазначені
обставини, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутність
відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224
ЦПК України за правилами глави 8
розділу ІІ ЦПК України та винести по
справі заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали, суд дійшов
висновку, що позовну заяву необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав, встановлених в судовому
засіданні.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема є договори й інші
правочини.

Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) громадянину у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
громадянин зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 01.09.2010 року між
позивачем та відповідачем був
укладений кредитний договір №DN1RR605000249,
відповідно до якого відповідачу був
наданий кредит у розмірі 6701,00грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом
(а.с.5).

Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитним договором
№DN1RR605000249 ОСОБА_1 має заборгованість, у
розмірі 9134,23грн., яка складається з:
8223,08грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором,
500,00грн. - штрафу (фіксована частина),
411,15грн. - штрафу (процентна складова)
(а.с.4).

Дані правовідносини регулюються
Цивільним кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію, у тому числі сплатити гроші,
а кредитор має право вимагати від
боржника виконання обов'язку.
Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами
кредитного договору є обов'язок
кредитодавця надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язаний повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний
договір укладається в письмовій формі.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, у тому числі і
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.
Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Даючи правову оцінку дослідженим в
судовому засіданні доказам, суд
доходить висновку, що в дійсності у
відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість по сплаті
пені по кредиту, відповідач не виконав
прийняті на себе відповідно до
договору зобов'язання, що і послугувало
підставою для звернення позивача до
суду із цим позовом.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 особисто підписував кредитний
договір, а також отримував грошові
кошти в касі банку, що свідчить про те,
що кредитний договір було укладено і зі
сторони позивача належним чином
виконано його умови.

Разом з тим, позивач зокрема просить
суд стягнути із відповідача 500,00грн. та
411,15грн. в якості штрафів за неналежне
виконання зобов'язання, заявляючи при
цьому вимоги і про стягнення пені.

Змістом ст. 549 Цивільного кодексу
України визначено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Оскільки штраф і пеня є видами
неустойки, а тому їх одночасне
застосування є подвійним притягненням
до відповідальності одного виду за
одне й те саме правопорушення, що
суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції
України.

У зв'язку з такими обставинами, вимоги
позивача в частині стягнення штрафів
задоволенню не підлягають.

Крім того, банком нараховано пеню в
розмірі 90517,68грн, що багатократно
перевищує як розмір заборгованості по
кредиту, так і відсотки.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Враховуючи розмір збитків, суд вважає
за необхідне зменшити розмір пені до
7000,00грн.

Крім того, суд вважає, що з відповідача
необхідно стягнути сплачений судовий
збір на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 15, 16, 509, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 612, 623, 1050,
1054-1055 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 169, 209,
214, 215, 224-225 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н.
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» ()
заборгованість за кредитним договором
№DN1RR605000249 від 01.09.2010р. станом на 15.07.2014р.
у розмірі 7000,00грн., яка складається з:
7000,00грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, а
також судові витрати зі сплати
судового збору у розмірі 243,60грн.,
загалом 7243,60грн. (сім тисяч двісті сорок
три) грн. 60коп.

У задоволенні позовних вимог в частині
стягнення пені та штрафів відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана позивачем до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.О. Сухоруков