Справа № 640/1076/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

11 квітня 2014 року Київський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді
Ніколаєнко І.В.,

при секретарі
Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання такими, що втратили право
користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про зняття з
реєстрації місця проживання за адресою
АДРЕСА_1

20.03.2014 року представником позивача
ОСОБА_4 до суду була подана уточнена
позовна заява про визнання такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що позивач ОСОБА_1 купила квартиру
АДРЕСА_1, про що свідчить договір
купівлі-продажу від 10 січня 2014 р.,
зареєстрований в реєстрі за № 64,
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_5

Згідно довідки про склад сім'ї та місце
реєстрації, в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та його донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3

Також в заяві позивач посилається на
те, що продавці знаходяться за межами
України та не мають можливості прибути
до України, на підставі довіреностей
діє їх представник ОСОБА_6. Для
виконання умов договору
купівлі-продажу продавці зобов'язалися
знятись з реєстраційного обліку за
адресою відчужуваної квартири.
Представник продавців подав до
Київського районного відділу
державної міграційної служби України у
місті Харкові заяву, але йому було
відмовлено у прийнятті, оскільки із
заявою необхідно надати паспорт
громадянина України. Надати паспорти
продавців не представляється можливим,
так як вони знаходяться поза межами
України, в країні тимчасового
проживання відповідачів - Новій
Зеландії, а Згідно зі статтею 235 Митного
кодексу України від 13.03.2012 р. №4495-VI у
міжнародних поштових та
експрес-відправленнях забороняється
переміщення (пересилання) документів,
що посвідчують особу, тому переслати
паспорти громадян України у
відповідачів немає можливості. В 2014 р.
приїхати до України відповідачі
можливості не мають, а значить виконати
умови щодо зняття з реєстраційного
обліку вони не зможуть.

На підставі викладеного, позивач
просить суд ухвалити рішення котрим
визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 - такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Представник позивача надав суду
письмову заяву про розгляд справи за
його відсутності, позов підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідачів в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмову заяву про розгляд справи за
його відсутності, позовні вимоги
визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі
зареєстровані в АДРЕСА_1, але продали
квартиру відповідачці ОСОБА_1, про що
свідчить договір купівлі-продажу від 10
січня 2014 р., зареєстрований в реєстрі за
№ 64 та посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. При цьому згідно до ст.
391 ЦК України власник має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування і
розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР
від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції
про захист прав людини основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції»,
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
та розпоряджатися належним йому
майном, на власний розсуд учиняти щодо
свого майна будь-які угоди, відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу. Моє
звернення до суду із даною позовною
заявою про позбавлення права
користування жилим приміщенням - є
однією із форм захисту власником своїх
прав.

Слід також зазначити, що відповідно до
ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», «Зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом 7 днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть».

Таким чином, як випливає з цієї норми,
зняття з реєстрації місця проживання
може бути здійснено на підставі
рішення суду виключно про: 1)
позбавлення права власності на житлове
приміщення; 2) позбавлення права
користування житловим приміщенням; 3)
визнання особи безвісно відсутньою; 4)
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про її право користування
житловим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 386 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

На підставах, визначених в пункті 3.1
розділу ІІІ Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого Наказом МВС України від
22.11.2012 р. № 1077, зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі відчуження житла, а також
судового рішення, яке набрало законної
сили.

Враховуючи вищевикладене та існуючі
обставини даної справи, вважаю, що мої
права як власника вказаного нерухомого
майна є порушеними Відповідачами а
тому підлягають захисту.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.
7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст.ст. 16, 319, 321, 386,
391 ЦК України, ст. 150 ЖК України та ст. ст.
3, 15, 16, 110, 118-119 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити у
повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2 - такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
за заявою відповідача, яку може бути
подано до суду, який його ухвалив,
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду Харківської
області через Київський районний суд м.
Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги на протязі десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя - І.В.
Ніколаєнко