У х в а л а

22 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,суддів:
Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є., Черненко
В.А.,розглянувши заяву ОСОБА_1 про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
обласне комунальне підприємство
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» про визнання права
власності на нежитлове приміщення,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з указаним позовом до ОСОБА_2, у
якому з урахуванням уточнень просила
визнати за нею право власності на
нежитлове приміщення - павільйон (кафе),
загальною площею 250,0 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
зобов'язати обласне комунальне
підприємство Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» зареєструвати
свідоцтво про право власності на
зазначене приміщення.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
вона самочинно збудувала приміщення
павільйону, однак право власності на
нього зареєструвати не може, тому
просила позов задовольнити.

Заочним рішенням Франківського
районного суду м. Львова від
30 грудня 2010 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на
нежитлове приміщення - павільйон
загальною площею 250 кв.м, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано
обласне комунальне підприємство
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» зареєструвати
свідоцтво про право власності на
зазначений павільйон (кафе).

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 16 грудня 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 січня 2014 року
ОСОБА_1 відмовлено у відкритті
касаційного провадження у вказаній
справі на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року, з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема положень ст. ст. 375-376 ЦК України,
ст. ст. 90, 95, 102-1 ЗК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, заявник
наводить ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року, ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року, ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 квітня 2014 року, ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року, ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року, ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 квітня 2013 року, ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року та ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 грудня 2013 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

Із доданих до заяви ухвал суду
касаційної інстанції випливає різне
визначення предмета регулювання
правових норм, різні підстава та зміст
позовних вимог й різні фактичні
обставини у порівнянні із ухвалою
судді Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 січня 2014 року,
про перегляд якого подано заяву.

Посилання заявника на порушення
апеляційним судом норм процесуального
права при перегляді справи в
апеляційному порядку не є підставою
для допуску до провадження, то в
задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтею 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за заявою ОСОБА_1 про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
обласне комунальне підприємство
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» про визнання права
власності на нежитлове приміщення до
провадження Верховного Суду України -
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. ЛуспеникСудді:А.О.
Лесько С.Ф. Хопта М.Є. Червинська В.А.
Черненко