Справа № 405/4071/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року Ленінський районний
суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Кіровограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності в
порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, зазначивши на обгрунтування
позовних вимог, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла його мати ОСОБА_3, спадщину
після смерті якої, в рівних долях по 13/50
частин домоволодіння по АДРЕСА_1
прийняли її чоловік та відповідно
батько позивача ОСОБА_4 та донька
спадкодавця та сестра позивача ОСОБА_2,
так як були зареєстровані та проживали
разом із спадкодавцем. ІНФОРМАЦІЯ_2
року помер ОСОБА_4, спадщину після
смерті якого фактично прийняла
відповідач ОСОБА_2, яка проживала разом
з ОСОБА_4 та вела з ним спільне
господарство. В свою чергу, позивач
подав заяву до Кіровоградської
державної нотаріальної контори №1 про
прийняття спадщини після смерті батька
ОСОБА_4, в оформленні якої йому було
відмовлено з підстав відсутності
правовстановлюючого документу, що, за
відсутності між спадкоємцями спору
унеможливлює реалізацію його, як
спадкоємця, законного права на
оформлення спадщини на 23/100 частки
житлового будинку АДРЕСА_1, у зв'язку з
чим, позивач просив визнати за ним в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
право власності на 23/100 частки
житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином про дату
час та місце судового розгляду справи,
в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України, позивач
подав заяву за вх.№24092 від 07.08.2014 року
про подальший розгляд справи за його
відсутності, при цьому, будучи
присутнім в судовому засіданні 29 липня
2014 року, позивач позовні вимоги
підтримав з підстав, зазначених в
позові, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України
надала заяву за вх.№24093 від 07 серпня 2014
року про розгляд справи без її участі,
при цьому, будучи присутньою в судовому
засіданні 29 липня 2014 року проти
задоволення позовних вимог не
заперечувала, позов визнала.

Зваживши доводи, викладені в позові на
обгрунтування позовних вимог,
враховуючи подану відповідачем заяву
про визнання позовних вимог,
дослідивши матеріали справи, матеріали
спадкової справи №223/2010 до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4,
оцінивши докази по справі в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, в той час
як стаття 16 ЦК України визначає, що
способами захисту цивільних прав та
інтересів, серед інших, є визнання
права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
15 листопада 2004 року, виданого Міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Кіровоградського обласного
управління юстиції, актовий запис № 3213.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина на 2/25 та 6/25 частин, а всього 8/25
частини домоволодіння по АДРЕСА_1,
якими вона володіла одноосібно, як
спадкоємець після смерті своїх
батьків, та на половину з 2/5 частин
вищевказаного будинку, яку вона разом з
чоловіком ОСОБА_4, придбали як спільну
сумісну власність подружжя,
перебуваючи з 17 листопада 1942 року у
законному шлюбі, що підтверджується
свідоцтвом про одруження.

Судом також встановлено, що під час
зареєстрованого шлюбу ОСОБА_4 за
договором купівлі-продажу від 08 жовтня
1956 року було придбано 2/5 частини
домоволодіння по АДРЕСА_1. 07 жовтня 1963
року ОСОБА_4 було видано свідоцтво на
право особистої власності на
домоволодіння на зазначену вище
частину домоволодіння на підставі
рішення виконкому Кіровоградської
міської ради народних депутатів №660
від 10 вересня 1963 року взамін договору
купівлі-продажу від 08 жовтня 1956 року.

Згідно зі ст. 22 СК України (в редакції 1969
року), майно, нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Відповідно до ч.1 ст.28 СК України (в
редакції 1969 року), в разі поділу майна,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналізуючи зазначені правові норми,
суд приходить до висновку про те, що,
оскільки 2/5 частини будинку АДРЕСА_1
було придбано ОСОБА_4 у 1956 році в період
зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_3, то в
силу положень ст.ст.22, 28 СК України, він
є об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, на підставі чого ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 належить по 1/2 частині від 2/5
частини житлового будинку АДРЕСА_1, як
частка у спільному сумісному майні
подружжя, тобто по 2/10 частини від 2/5
частини.

З огляду на зазначене, спадкодавцю
ОСОБА_3 належало 2/25, 6/25 та 2/10 частини
будинку АДРЕСА_1, а всього 26/50 частини,
після смерті якої спадщину прийняли
спадкоємці за законом першої черги
чоловік ОСОБА_4 та донька ОСОБА_2 в
розмірі по 13/50 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, при цьому не оформивши
належним чином своїх спадкових прав на
спадкове майно.

Судом також встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 від 26 січня 2010 року,
виданого міським відділом по
реєстрації смертей Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області, актовий запис за №254.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина, яка складається з 23/50 частини
(13/50 частини як спадщина після смерті
ОСОБА_3 та 2/10 частини як частина у
спільному сумісному майні подружжя)
житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями, що
знаходиться у АДРЕСА_1, при цьому,
спадкодавець ОСОБА_4 заповіту не
залишив.

За інформацією Кіровоградської
міської державної нотаріальної
контори №1 від 06 серпня 2014 року за
вих.№1168/01-16 за даними Спадкового
реєстру (Інформаційна довідка зі
Спадкового реєстру за №38056229 від 06
серпня 2014 року) після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
Кіровоградською міською державною
нотаріальною конторою №1 заведена
спадкова справа за №223/2010 від 03.06.2010
року.

Як вбачається з фотокопії спадкової
справи №223/2010 до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4, заведеної 03
червня 2010 року, з заявою про прийняття
спадщини, яка зареєстрована під №478, 03
червня 2010 року звернувся його син
(позивач) ОСОБА_1

Стаття 1268 ЦК України визначає, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини. Спадкоємець за заповітом або
за законом може відмовитися від
прийняття спадщини протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК України, відмова
від прийняття спадщини є безумовною та
беззастережною (ч.1 ст.1270, ч.ч.1, 5 ст.1273 ЦК
України).

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї. (ч.3 ст.1268 ЦК
України). Спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що спадкоємцями першої
черги після смерті спадкодавця ОСОБА_4
є його діти позивач ОСОБА_1, який
прийняв спадщину в порядку ст.1269 ЦК
України, шляхом подання заяви про
прийняття спадщини в нотаріальну
контору, та відповідач ОСОБА_2, яка
прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК
України, як така, що постійно проживала
із спадкодавцем на час відкриття
спадщини.

За вимогами ч.1 ст.1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 07 квітня 2014 року
нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на 23/100 частки житлового
будинку АДРЕСА_1, після смерті батька
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відмова у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом мотивована тим, що
видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
провадиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів про
належність цього майна спадкодавцеві,
про що нотаріус виготовляє витяг з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, при цьому відсутність
правовстановлюючого документа на
частку у спільному сумісному майні
подружжя, зареєстрованого в БТІ за
ОСОБА_3, позбавляє нотаріальну контору
можливості видати свідоцтва про право
на спадщину за законом після смерті
ОСОБА_4 на частку житлового будинку
АДРЕСА_1, вул. Яновського та за законом
після смерті ОСОБА_4, на частку цього ж
будинку, яка складається з його частки
у праві спільної часткової власності
та права спільної сумісної власності
подружжя і частки спадщини, яку він
прийняв, але не оформив після смерті
дружини.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів, крім того, підставою
набуття права власності є спадкування
майна.

Відповідно до архівної довідки №49708
від 22.07.2010 року, виданої ОКП
"Кіровоградське ООБТІ" за архівними
даними реєстрових книг обласного
комунального підприємства
"Кіровоградське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації" будинок
АДРЕСА_1 належав: ОСОБА_6 - 7/25 ч. на
підставі договору купівлі - продажу від
28.06.1990 року № 1-1242 (Перша Кіровоградська
державна нотаріальна контора), ОСОБА_3 -
2/25 ч. на підставі свідоцтва про право на
спадщину від 24.07.1985 року № 1-2356 (Перша
Кіровоградська державна нотаріальна
контора), ОСОБА_3 - 6/25 ч. на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
06.05.1986 року № 1-1275 (Перша Кіровоградська
державна нотаріальна контора), ОСОБА_4 -
2/5 ч. на підставі свідоцтва про право на
спадщину від 07.10.1963 року
(Кіровоградський міськкомунгосп).

Відповідно до ст.1299 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний зареєструвати право на
спадщину в органах, які здійснюють
державну реєстрацію нерухомого майна
(ст.182 ЦК України).

Відповідно до ст.182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації, яка є
публічною і здійснюється відповідним
органом, який зобов'язаний надавати
інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Як роз'яснив в п.6 Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ в постанові "Про судову практику
в справах про захист права власності та
інших речових прав" №5 від 07 лютого 2014
року незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини (частина п'ята
статті 1268 ЦК), проте право власності на
нерухоме майно у разі прийняття
спадщини виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації речового
права на нерухоме майно (стаття 19
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди
повинні розмежовувати право на
спадщину як майнове право (об'єкт
спадкування) та виникнення права
власності на спадкове майно як на
об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має
право звернутися із заявою про
державну реєстрацію переходу права
власності до органу, що здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно, після прийняття спадщини в
порядку, передбаченому законом. Якщо
право власності спадкодавця не було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
правовстановлюючими є документи, що
підтверджують підставу для переходу
права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно (стаття 19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень"
підставою для реєстрації права
власності є рішення суду відносно прав
на нерухоме майно.

Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право не визнається або оспорюється
іншою особою.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх
сукупності, з урахуванням позиції
відповідача ОСОБА_2, відсутності інших
спадкоємців, суд приходить до висновку
щодо обгрунтованості та доведеності
позовних вимог та вважає за можливе
визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом майнове право, а
саме: право власності на 23/100 частини
будинку АДРЕСА_1, з
господарсько-побутовими будівлями,
раніше наявного у спадкодавця ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_4 є
інвалідом ІІ-ої групи загального
захворювання, то, відповідно до п.9 ч.1
ст.5 Закону України «Про судовий збір»
він відноситься до категорії осіб, які
звільнені від сплати судового збору, на
підставі чого судові витрати по справі
слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного,
відповідно до ст.ст.15, 16, 182, 328, 392, 1216, 1217,
1218, 1220-1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1278 ЦК України,
керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 59, 60, 213-215, 218 ЦПК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику у
справах про спадкування" від 30.05.2008 року
№7, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 23/100 частини житлового
будинку з господарсько-побутовими
будівлями АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Судові витрати по справі віднести на
рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через
Ленінський районний суд м. Кіровограда
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда
Л.А. Іванова