Головуючий у 1 інстанції: Лозинський
Провадження № 22-ц/783/7540/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого Тропак О.В.

суддів: Приколоти
Т.І.,, Федоришина А.В.,

за участю секретаря
Іванової О.О.

з участю представника
стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника стягувача ОСОБА_4 - ОСОБА_3
на ухвалу Франківського районного
суду м. Львова від 10 жовтня 2013 року про
часткове задоволення скарги ОСОБА_5 на
дії державного виконавця
Франківського відділу ДВС Львівського
міського управління юстиції Мелех Д.О.,-

в с т а
н о в и л а :

27 березня 2013 року ОСОБА_5 (боржник
за виконавчим документом) звернувся в
суд із скаргою про визнання дій
державного виконавця Франківського
відділу ДВС Львівського міського
управління юстиції Мелех Д.О. щодо
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження від 31 січня 2011
року за виконавчим листом № 2-673/10 від 04
листопада 2010 року незаконними та
скасування даної постанови.

Скаргу обґрунтовував тим, що він
не згідний з діями державного
виконавця стосовно винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 31 січня 2011 року,
оскільки виконавчий лист , виданий
Франківським районним судом м. Львова
04 листопада 2010 року по цивільній
справі № 2-673/10 не відповідає вимогам,
передбаченим у ст.18 ЗУ «Про виконавче
провадження», а саме:

у виконавчому листі невірно, в
порушення ч.1 ст. 223 ЦПК України
зазначено дата набрання чинності
рішенням 25.10.2010 року, так як , дане
рішення переглядалось апеляційною
інстанцією і ухвала апеляційної
інстанції була винесена 11.06.2012 року, а
отже рішення набрало законної сили
11.06.2012 року;

у виконавчому листі в порушення
норм ст.18 «Про виконавче провадження»
невірно зазначено місце проживання
стягувача ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1,
так як стягував фактично змінила місце
проживання і проживає за межами
України у державі Ізраїль, хоча
прописана за адресою АДРЕСА_2, в якій
вона не проживає з серпня 2007 року;

у виконавчому листі в порушення
норм ст.18 ЗУ «Про виконавче
провадження» не зазначено
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника.

Ухвалою Франківського районного
суду м. Львова від 10 жовтня 2013 року
заяву ОСОБА_5 на дії державного
виконавця Франківського відділу ДВС
Львівського МУЮ задоволено частково.
Визнано дії державного виконавця
Франківського відділу ДВС Львівського
МУЮ Мелех Д.О. незаконними та скасовано
постану про відкриття виконавчого
провадження. (В мотивувальній ухвали
зазначено, що « в частині вимог про
витребування у Франківського відділу
ДВС ЛМУЮ матеріалів виконавчого
провадження за виконавчим листом №
2-673/10 від 04.11.2010року то в задоволенні
таких слід відмовити за
безпідставністю.»).

На ухвалу від 10 жовтня 2013 року
подано апеляційну скаргу
представником стягувача ОСОБА_3 , у якій
просить скасувати оскаржену ухвалу та
постановити нову, якою відмовити у
задоволенні скарги ОСОБА_5 на дії
державного виконавця Франківського
відділу ДВС Львівського міського
управління юстиції Мелех Д.О.

В обґрунтування скарги зазначає,
що під час розгляду справи у
Франківському райсуді не було
залучено як сторону ОСОБА_4- стягувача
по виконавчому провадженню;

судом не було взято до уваги, що
ОСОБА_5 пропустив строк на оскарження,
оскільки був належним чином
повідомлений про відкриття
виконавчого провадження;

судом невірно засновано вимоги п.3
ч.1 ст.18 Закону України про виконавче
провадження», зокрема було застосовані
вимоги, які були встановлені Законом №
5037-УІ від 04.07.2012 року про внесення змін
до ЗУ « Про виконавче провадження»,
тобто після видачі виконавчого листа;

судом не взято до уваги ухвали
апеляційного суду Львівської області
від 25 жовтня 2010 року, якою відхилено
апеляційну скаргу ОСОБА_5 , а рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 20.04.2010 р. залишено без змін;

у виконавчому листі зазначена
остання адреса проживання ОСОБА_4 -
АДРЕСА_1 і дана адреса фігурувала у
матеріалах справи та відповідно у
виконавчому листі ;

11.06.2012 р ухвалою апеляційного
суду Львівської області залишено без
змін рішення Франківського районного
суду м. Львова від 20 квітня 2010 року,
апеляційну скаргу відхилено. Так як
рішення суду залишено без змін,
виконавчий лист у справі не змінено.

Крім цього, апелянт вважає, що
справу розглянуто судом однобічно,
неповно з»ясовано всі обставини, що
мають значення для справи , які суд
першої інстанції вважає встановленими.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника стягувача,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
належить задовільнити з наступних
мотивів.

У скарзі на дії виконавця
скаржник оскаржував постанову про
відкриття виконавчого від 31 січня 2011
року.

Колегія суддів вважає за
необхідне зазначити , що як станом на
дату видачі виконавчого листа від 04
листопада 2010 року, так і станом на дату
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження від 31 січня 2011
року, рішення Франківського районного
суду м. Львова від 20 квітня 2010 року у
справі № 673/10, у відповідності до вимог
ч.1 ст. 223 ЦПК України було таким, що
набрало законної сили 25.10.2010 року( дата
залишення без змін рішення суду першої
інстанції ухвалою апеляційного суду
від 25.10.2010 року).

Станом на дату видачі виконавчого
листа - 04 листопада 2010 року пункт 3
частини першої статті 19 «Вимоги до
виконавчого листа» Закону України від
21.04.1999 року № 606-ХІУ «Про виконавче
провадження» був чинним в редакції
Закону № 1255-ІУ від 18.11.2003 року, а саме в
наступній редакції:

« У виконавчому документі
зазначаються:

найменування (для юридичних осіб) або
ім»я (прізвище, ім»я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання (для фізичних
осіб), ідентифікаційний код суб»єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника за його наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за його наявності (для
фізичних осіб-платників податків), а
також інші відомості, якщо вони відомі
суду чи іншому органу , що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню, такі як
дата і місце народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника тощо.»

І лише після внесення Законом № 5037-УІ
від 04.07.2012 року змін до Закону «Про
виконавче провадження» вимоги до
виконавчого документа, були
встановлені не статтею 19, а були
встановлені ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» і , зокрема
вимоги щодо обов»язкового зазначення
ідентифікаційних номерів сторін
виконавчого провадження.

Отже, як станом на дату видачі
виконавчого листа ( 04.11.2010 року ) так і
станом на дату винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження
вимоги ( 31.01.2011 року) вимоги до
виконавчих документів були
встановлені ст.19 Закону України «Про
виконавче провадження», і, зокрема,
щодо ідентифікаційних кодів боржника і
стягувача - за їх наявності та за умови,
якщо ввони були відомі суду - п.3 ч.1 ст.19
цього закону.

Таким чином, посилання скаржника на те,
що у виконавчому листі від 04.11.2010 року в
порушення норм ст. 18 ЗУ «Про виконавче
провадження» не зазначено
індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника, не
ґрунтувалося на законі.

При вирішенні питання про відкриття
виконавчого провадження державний
виконавець не повинен піддавати
сумніву правильність зазначення місця
проживання боржника і стягувача, а тому
у суду першої інстанції не було
підстав для висновку про наявність
підстав для задоволення скарги
боржника з посиланням на те, що із акту
складеного комісією ЛКП» Вулецьке» від
01.06.2011 року вбачається, що хоча
стягувач і зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2 ( а не за адресою АДРЕСА_1, як
зазначено у виконавчому листі) однак ,
там не проживає, тим паче державний
виконавець не міг передбачити 31 січня
2011 року, що через п»ять місяців
пізніше комісія ЛКП» Вулецьке» складе
якийсь акт.

Не міг і суд першої інстанції 04
листопада 2010 року при видачі
виконавчого листа передбачити, що
ухвала апеляційного суду Львівської
області від 25 жовтня 2010 року буде
скасована ухвалою Вищого
спеціалізованого суду від 14 грудня 2011
року із направленням справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
та що ухвалою апеляційного суду від 11
червня 2012 року рішення Франківського
районного суду м. Львова від 20 квітня
2010 року у справі № 673/10 буде залишено
без змін, а отже не міг суд першої
інстанції при видачі 04 листопада 2010
року виконавчого листа, зазначити, що
рішення суду набрало законної сили 11
червня 2012 року.

У відповідності до вимог Закону
України « Про виконавче провадження»
питання про відповідність виконавчого
документа вимогам цього Закону та
питання про відкриття виконавчого
провадження чи відмову у відкритті
виконавчого вирішується державним
виконавцем.

Колегія суддів вважає, що у державного
виконавця не було підстав для
винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа № 673/10
виданого Франківським районним судом
м. Львова 04 листопада 2010 року, тому
постанова від 31 січня 2011 року про
відкриття виконавчого провадження з
виконання вищезазначеного виконавчого
документу була винесена державним
виконавцем у відповідності до вимог
Закону України про виконавче
провадження» , а , отже у суду першої
інстанції не було підстав задоволення
скарги боржника та не було підстав для
визнання незаконними дій державного
виконавця з винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження від
31 січня 2011 року, і - для скасування цієї
постанови.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд:
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання , якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Враховуючи вищенаведені
обставини справи , колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржену ухвалу
належить скасувати та постановити нову
про відмову у задоволенні скарги
стягувача за виконавчим документом.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 307; п. 2 ч. 1 ст.
312; ст. 313; п. 6 ч. 1 ст. 314; ст. ст. 315; 317; 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Франківського районного
суду м. Львова від 10 жовтня 2013 року
скасувати і постановити нову.

У задоволенні скарги боржника ОСОБА_5
про визнання дій державного виконавця
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Мелех Д.О.
щодо винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження від 31 січня 2011
року за виконавчим листом № 2-673/10 від 04
листопада 2010 року незаконними та
скасування даної постанови - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Тропак О.В.

Судді:
Приколота Т.І.

Федоришин А.В.