Ухвала

іменем україни

03 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Євтушенко О.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про визнання
недійсною декларації, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 26 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
30 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
недійсною декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації від 12 квітня 2012
року № ОГЗ 0 реконструйованого
нежилого приміщення цокольного
поверху по АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог посилалась
на те, що згідно зі свідоцтвом на право
власності вона є власником квартири
АДРЕСА_1.

Під її квартирою на цокольному поверсі
знаходиться продуктовий магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1», власником якого є
ОСОБА_4, яка влітку 2010 року
самовільно захопила прибудинкову
земельну ділянку та побудувала на ній
допоміжне приміщення у вигляді
фасадного входу.

Вказувала, що зовнішня стіна її
(позивача) квартири безпосередньо
межує з самовільно побудованим
допоміжним приміщенням, і це їй
перешкоджає обслуговувати квартиру
зовні, дах фасадного входу магазину
знаходиться на рівні підвіконня і з
нього можливо без перешкод потрапити
до її жилого приміщення,
реконструкцією порушено вимоги
пожежної безпеки, кондиціонери квартир
вищих поверхів крапають на дах
магазину, що створює неприємний звук, а
взимку сніг засипає дах магазину та
стіну під вікном, що в подальшому
призведе до цвілі стіни у кімнаті.

Враховуючи наведене, просила
задовольнити позов.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 26 листопада 2013 року,
залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Одеської області
від 30 січня 2014 року, позовні вимоги
задоволено.

Визнано недійсною декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації від
12 квітня 2012 року № OГЗ 0
реконструйованого нежилого приміщення
цокольного поверху по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі, поданій
представником ОСОБА_5, ОСОБА_4 просить
скасувати рішення та ухвалу судів
попередніх інстанцій, ухвалити нове
рішення про відмову в позові, мотивуючи
свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним
вимогам закону не відповідають.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що ОСОБА_3 є власником
квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право власності від 28 жовтня 2009
року.

12 квітня 2012 року прийнята декларація
про готовність об'єкта до експлуатації
№ OD 0 реконструйованого нежилого
приміщення цокольного поверху по
АДРЕСА_1 (далі - Декларація).

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 11 листопада 2010 року
виділено в натурі належні ОСОБА_4 102/1000
частини нежилих приміщень цокольного
поверху, загальною площею 48 кв. м,
розташовані за вказаною вище адресою.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на
реконструйовані нежилі приміщення
цокольного поверху загальною площею 54,9
кв. м, які складаються з літ. 1 - коридор
площею 12, 1 кв. м, літ. 50 - зал площею 34, 8
кв. м, літ. 50-а - тамбур площею 6,8
кв. м, як на окремий об'єкт нерухомості
по АДРЕСА_1. Припинено спільну часткову
власність ОСОБА_4 на 102/1000
частини по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 13 березня 2012 року рішення
Київського районного суду м. Одеси від
11 листопада 2010 року скасовано, у позові
ОСОБА_4 до ТОВ «Компанія по управлінню
активами «Рішон Сіті Інвест», Одеської
міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7
про визнання права власності на
реконструйовані приміщення та виділ
майна в натурі відмовлено.

У п.10 Декларації у якості інформації
про дозвільні документи вказано
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 11 листопада 2010 року, яке
скасовано рішенням апеляційного суду
Одеської області від 13 березня
2012 року.

У п. 11.1 Декларації вказано, що
документом, який посвідчує право
власності чи користування земельною
ділянкою, є договір купівлі-продажу від
01 липня 2010 року № 3151.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив із
відсутності підстав для видачі
декларації про готовність об'єкта.

Проте погодитися з такими висновками
судів не можна.

Відповідно до п. 2 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об`єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок),
прийняття в експлуатацію об'єктів, що
належать до I-III категорії складності,
та об'єктів, будівництво яких здійснено
на підставі будівельного паспорта,
проводиться шляхом реєстрації
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією та її територіальними
органами (далі - Інспекція) поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Замовник або його уповноважена особа
подає особисто або надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення до Інспекції за
місцезнаходженням об'єкта заяву про
прийняття в експлуатацію об'єкта за
формою, наведеною у додатку 3 до Порядку
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, прийняття в експлуатацію
об'єктів, зазначених у пункті 1.1 розділу
I цього Порядку, до якої додаються: два
примірники заповненої декларації; звіт
про проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж об'єкта з висновком про їх
відповідність вимогам надійності і
безпечної експлуатації (крім
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
прибудов до них загальною площею до 300
квадратних метрів включно,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них загальною
площею до 100 квадратних метрів включно);
засвідчені в установленому порядку
копії: документа, що посвідчує право
власності чи користування земельною
ділянкою, на якій розміщено об'єкт;
технічного паспорта.

Форма декларації про готовність
об'єкта до експлуатації затверджена у
додатку 1 вказаного Порядку.

Згідно з п. 11 Порядку датою прийняття в
експлуатацію об'єкта є дата реєстрації
декларації або видачі сертифіката.

З матеріалів справи вбачається, що
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації підписана ОСОБА_4 та
зареєстрована Інспекцією ДАБК в
Одеській області 12 квітня 2012 року (а. с.
21).

При цьому зареєстрована декларація є
підставою для укладення договорів про
постачання на прийнятий в експлуатацію
об'єкт необхідних для його
функціонування ресурсів - води, газу,
тепла, електроенергії, включення даних
про такий об'єкт до державної
статистичної звітності та оформлення
права власності на нього.

Водночас декларація не є дозвільним
документом, не є обов'язковим до
виконання ненормативним актом, не
визначає права чи обов'язки громадян, у
тому числі й позивача, а тому визнання
цього документа недійсним не
передбачено чинним законодавством як
спосіб захисту порушеного права.

Порядок внесення змін до декларації та
її скасування встановлений п.п.
28, 29 Порядку.

Зокрема, замовник зобов'язаний
протягом трьох робочих днів з дня
самостійного виявлення технічної
помилки (описки, друкарської,
граматичної, арифметичної помилки) в
зареєстрованій декларації або
отримання відомостей про виявлення
недостовірних даних подати достовірні
дані щодо інформації, яка потребує
змін, для внесення їх Інспекцією до
єдиного реєстру шляхом подання
особисто або надсилання Інспекції
рекомендованим листом з описом
вкладення заяви за формою згідно з
додатком 6 до цього Порядку, декларації,
в якій виявлено технічну помилку або
недостовірні дані, в одному примірнику
та декларації, в якій враховано зміни, у
двох примірниках за формою згідно з
додатком 1 до цього Порядку.

Інспекція здійснює реєстрацію
декларації, в якій враховано зміни,
згідно з цим Порядком.

У разі виявлення Інспекцією
недостовірних даних (встановлення
факту, що на дату реєстрації декларації
інформація, яка зазначалася в ній, не
відповідала дійсності, та/або
виявлення розбіжностей між даними,
зазначеними у декларації), наведених у
зареєстрованій декларації, які є
підставою вважати об'єкт самочинним
будівництвом, зокрема, якщо він
збудований або будується на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту або
будівельного паспорта, реєстрація
такої декларації підлягає скасуванню
Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію
декларації шляхом видачі відповідного
наказу та виключає запис про її
реєстрацію з єдиного реєстру протягом
п'яти робочих днів з дня виявлення
факту подання недостовірних даних,
наведених у декларації, які є підставою
вважати об'єкт самочинним
будівництвом.

Інспекція скасовує реєстрацію
декларації за рішенням суду про
скасування реєстрації декларації, що
набрало законної сили.

Відомості щодо внесення даних,
зазначених у декларації, в якій
виявлено технічну помилку або
недостовірні дані, підлягають
виключенню з єдиного реєстру в
установленому порядку.

Втім, вирішуючи спір, суд першої
інстанції на зазначене уваги не
звернув, не врахував, що згідно з ч. 1 ст.
11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, у порушення
вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв
всебічному та повному з'ясуванню
обставин справи, не уточнив позовних
вимог, не попередив про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій, зокрема не уточнив позовних вимог
в частині підстав та предмета
заявленого позову й, відповідно,
належним чином не вирішив питання про
правильність обраного позивачем
способу захисту порушеного права.

Суд апеляційної інстанції на порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України на
вищевказане уваги не звернув,
залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін, безпідставно не
взяв до уваги та не перевірив у
достатньому обсязі доводів
апеляційної скарги.

Оскільки розгляд справи апеляційним
судом здійснюється за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими главою 1
розділу 5 ЦПК України, то рішення
апеляційного суду має ґрунтуватися на
відповідних доказах, досліджених у
судовому засіданні, та містити доводи,
за якими відхилені ті чи інші докази.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що апеляційний суд не виконав
своїх обов'язків, визначених законом,
всебічно, повно й об'єктивно не з'ясував
обставини справи та не надав їм
належної оцінки, ухвалив судове
рішення, що не відповідає вимогам
законності і обґрунтованості, у зв'язку
з чим таке рішення підлягає скасуванню
з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 30 січня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

Ю.Г. Іваненко