Справа № 2/756/4513/14
Рішення

Іменем України

заочне

25 грудня 2014 року Оболонський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Богдан О.О.

при секретарі Сергутіні В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дарування ? частки квартири недійсним,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 03.07.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було посвідчено договір дарування ? частки квартири.

Згідно договору дарування ОСОБА_4, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_3, подарували ОСОБА_7 ? частку квартири АДРЕСА_1.

Квартиру АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_8 позивачка ОСОБА_1 в порядку спадкування отримала у власність ? частину вказаної квартири, інші власники квартири: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 володіють ? частинами квартири.

Позивачі зазначають, що договір дарування ? частини квартири був укладений без надання на це згоди співвласника квартири - ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що є порушенням ч. 2 ст. 369 ЦК України.

Крім того, нотаріус вказує в п. 6 договору дарування, що відповідач ОСОБА_4 свідчить, що вказана ? частка квартири на момент підписання договору нікому раніше не продана, судового спору немає, що не відповідає дійсності, оскільки на момент укладання договору дарування було відкрите касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та зустрічним позовом про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1

В діях відповідачів позивачі вбачають ознаки удаваного правочину з метою приховання продажу ОСОБА_5 частини квартири та уникнення сплати податків та зборів, належних до сплати за укладання договору купівлі-продажу.

Посилаючись на вищевикладені обставини позивачі просили суд визнати недійсним договір дарування ? частки квартири АДРЕСА_1 укладений між відповідачами та посвідчений 03.07.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, та стягнути з відповідачів судовві витрати.

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Просив суд задовольнити позов з підстав наведених в позовній заяві.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Просив суд задовольнити позов з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення у засобах масової інформації. До початку розгляду справи ОСОБА_5 надала суду письмові пояснення в яких зазначила, що не визнає позов. Вважає, що при укладанні договору дарування 1/2 частини квартири.

Суд визнав можливим розглянути справу заочно, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1, дослідивши письові докази по справі, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.10.1994 року засвідчено право спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною житловою площею у 53, 7 кв.м. за ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 у рівних долях (а.с. 9).

02.02.1997 року померла ОСОБА_8, після її смерті, спадкове майно, яке складається із ? частини квартири АДРЕСА_1 прийняла ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 10).

Копією довідки Форма № 3 КП «Житлосервіс «Куренівка» № 9763 від 16.07.2014 року (а.с. 11) підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_1

З досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10 володіють квартирою АДРЕСА_1 у розмірі ? частки кожний.

19.06.2014 року ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 27.05.2014 року (а.с. 16) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та зустрічним позовом про встановлення порядку користування житлови приміщенням.

03.07.2014 року між ОСОБА_4, який діяв від свого імені та імені ОСОБА_3 з однієї сторони, та ОСОБА_5 з іншої сторонни уклали договір дарування ? частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5-8). Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 18.07.2014 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_9 про вселення та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням (а.с. 18).

З листів Прокуратури Оболонського району м. Києва від 16.07.2014 року № 43-1549-14 (а.с. 19), 21.07.2014 року № 43-1549-14 (а.с. 20), Оболонського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, вбачається, що ОСОБА_2 звертався до органів досудового слідства із заявою про порушення кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Судом встановлено, що згоду на укладання договору дарування ? частини квартири позивачі на надавали. Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 не зверталися до співвласників із пропозицією надати згоду на розпорядження квартири.

Суд, враховуючи вищевикладене, аналізуючи норму ст. 369 ЦК України, яка регламентує прямий обов'язок особи, яка має намір здійснити передачу своєї частки у спільній частковій власності отримати згоду на вчинення певного правочину, також, беручи до уваги наявність, під час укладання договору судових спорів, про існування яких було відомо ОСОБА_3, ОСОБА_4, вважає, що при укладанні договору порушено права позивачів, як співвласників квартири АДРЕСА_1 що тягне за собою скасування договору дарування.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивачів витрати по оплаті судового збору у розмірі 121, 80 грн. та судові витрати пов'язаних із повідомленням відповідачів про дату та час судового засідання, шляхом розміщення оголошення у засобах масової інформації в сумі 430, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203, 215, 369 Цивільного кодексу України, та, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дарування ? частки квартири недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування ? частки квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та посвідчений 03 липня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №232.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_1) користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 183 (сто вісімдесят три ) гривні 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 183 (сто вісімдесят три ) гривні 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3) користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 183 (сто вісімдесят три ) гривні 93 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва.

Суддя: Богдан О.О.