Справа № 577/4475/14-ц
Провадження № 6/577/300/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р.

Конотопський міськрайонний суд
Сумської області в складі:

головуючого
судді           Кравченка
В.О.

при секретарі
Мирошниченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Конотопі справу за заявою
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Конотопського міськрайонного
управління юстиції Сумської області,
заінтересовані особи: стягувач ПАТ
“ОСОБА_1 ОСОБА_2”, боржник ОСОБА_3,
Виконавчий комітет Конотопської
міської ради як орган опіки та
піклування про встановлення
подальшого способу і порядку виконання
рішення суду,-

В С Т
А Н О В И В :

Старший державний виконавець ВДВС
Конотопського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_2, з
посиланням на п.4.5.9 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, звернувся до суду з
вищевказаною заявою, в якій просить
встановити порядок виконання рішення
Конотопського міськрайонного суду про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
“ОСОБА_1 ОСОБА_2” боргу в сумі 186224,46 грн.
шляхом надання дозволу на реалізацію
будинку №69 по вул Ватутіна в
м.Конотопі.

На обгрунтування вимог у заяві
зазначає, що у відділі ДВС
Конотопського МРУЮ знаходиться
виконавчий лист про примусове
виконання вказаного вище рішення.
Оскільки добровільно борг не
погашається, то 12.05.2014 року було
здійснено опис і арешт належного
боржнику ОСОБА_3 будинку №69 по
вул.Ватутіна в м.Конотопі. З метою
реалізації нерухомісті, а також з
урахуванням проживання в цьому будинку
малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, здійснено запит до органу
опіки та піклування про надання
відповідного дозволу, проте, у цьому
відмовлено, що і стало підставою
звернення до суду із заявою про
встановлення порядку виконання
рішення.

Державний виконавець Логвин А.С. подав
заяву про розгляд справи за його
відсутності, вимоги підтримує.

Заінтересовані особи:

1)          боржник ОСОБА_3 та
представник стягувача ПАТ “ОСОБА_1
ОСОБА_2” у судове засідання не
з”явилися, про день, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

2)          представник органу опіки
та піклування ОСОБА_5 просить
розглядати справу без неї та відмовити
у задоволенні вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що вимоги задоволенню не
підлягають.

Судом встановлено, що рішенням
Конотопського міськрайонного суду від
26.04.2010 року, яке набрало законної сили,
було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
“ОСОБА_1 ОСОБА_2” борг в сумі 186224,46 грн.,
про що виданий відповідний виконавчий
лист.

Постановою ВДВС Конотопського МРУЮ від
27.01.2014 відкрито провадження щодо
виконання виконавчого листа № 2-786/10,
виданого 19.05.2010 року. У наданий для
добровільного виконання строк до 03.02.2014
року рішення суду боржником не
виконано.

В процесі примусового виконання
державним виконавцем 12.05.2014 року
складено акт опису і арешту нерухомого
майна боржника ОСОБА_3, а саме: будинку
№69 по вул.Ватутіна в м.Конотопі.

З метою здійснення примусової
реалізації арештованого майна та,
враховуючи те, що в арештованому
будинку зареєстрована неповнолітня
дитина, державний виконавець звернувся
до органу опіки і піклування
Конотопської міської ради про надання
дозволу на реалізацію нерухомого
майна, проте, в цьому було відмовлено.
Тому державний виконавець звернувся до
суду із заявою про встановлення
порядку виконання рішення суду шляхом
надання дозволу на примусову
реалізацію будинку.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ,
розглядає питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення і у виняткових
випадках може змінити чи встановити
спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічні положення, закріплені у ст.
36 Закону України «Про виконавче
провадження».

Отже, під зміною чи встановленням
способу і порядку виконання рішення
слід розуміти прийняття судом нових
заходів для реалізації рішення в разі
неможливості його виконання у порядку
і способом, раніше встановленими. При
цьому розглядаючи заяву про
встановлення порядку виконання
рішення, суд не вправі змінювати зміст
рішення або його суть.

Судом встановлено, що підставою
звернення державного виконавця до суду
із розглядуваною заявою стала відмова
органу опіки і піклування у наданні
дозволу на реалізацію арештованого
нерухомого майна. При цьому державним
виконавцем у своїй заяві в якості
іншого способу виконання рішення суду
зазначено надання судом дозволу на
примусову реалізацію арештованого
нерухомого майна.

З огляду на викладене суд вважає, що
державним виконавцем фактично
ставиться питання не про встановлення
порядку виконання рішення суду, а
висловлено клопотання про отримання
від суду дозволу на продовження дій з
реалізації арештованого нерухомого
майна взамін прийнятого негативного
рішення органом місцевого
самоврядування, який наділений
законними повноваженнями на ухвалення
таких рішень.

Так, ч. 4 статті 177 СК України визначено,
що дозвіл на вчинення правочинів щодо
нерухомого майна дитини надається
органом опіки та піклування після
перевірки, що проводиться протягом
одного місяця, і лише в разі
гарантування збереження права дитини
на житло.

Відповідно до частини 10 названої
статті порядок провадження органами
опіки та піклування визначеної законом
діяльності, пов'язаної із захистом
майнових прав дитини, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 67 Порядку провадження
органами опіки та піклування
визначеної законом діяльності,
пов'язаної із захистом майнових прав
дитини, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24
вересня 2008 р. N 866, дозвіл на вчинення
правочинів щодо нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким має дитина надається
районною, районною у м. Києві та
Севастополі держадміністрацією,
виконавчим органом міської, районної в
місті ради за поданням служби у справах
дітей після проведення зазначеною
службою перевірки документів за місцем
знаходження майна протягом одного
місяця з дня надходження заяви на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна дитини лише у разі гарантування
збереження її права на житло і
оформляється рішенням, витяг з якого
видається заявникам службою у справах
дітей.

Відповідно до статті 18 Закону України
"Про охорону дитинства" держава
забезпечує право дитини на проживання
в таких санітарно-гігієнічних та
побутових умовах, що не завдають шкоди
її фізичному та розумовому розвитку.
Діти - члени сім'ї наймача або власника
жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.
Органи опіки та піклування зобов'язані
здійснювати контроль за додержанням
батьками або особами, які їх замінюють,
майнових та житлових прав дітей при
відчуженні жилих приміщень та купівлі
нового житла.

Таким чином суд приходить до висновку,
що встановлення порядку виконання
рішення суду про який просить
державний виконавець, не передбачений
ЗУ «Про виконавче провадження» та
суперечить вказаним вище законодавчим
та нормативним актам держави, за якими
право на надання дозволів на
розпорядження майном неповнолітньої
дитини належить виключно органам опіки
і піклування, а не суду.

За таких обставин вимоги державного
виконавця не підлягають задоволенню..

Керуючись: ст. 373 ЦПК України,-

У Х В А
Л И В :

Відмовити державному виконавцю
відділу державної виконавчої служби
Конотопського міськрайонного
управління юстиції у задоволенні
заяви.

Ухвала може бути оскаржене до
апеляційного суду Сумської області
через Конотопський міськрайонний суд
протягом п”яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СуддяОСОБА_6