Ухвала

іменем україни

17 вересня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Гончара В.П.,

Колодійчука В.М.,
Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом Херсонського
міжрайонного екологічного
прокуратура, діючого в інтересах
Бериславської районної державної
адміністрації Херсонської області до
ОСОБА_3 про визнання недійсними
розпорядження, договору оренди та
повернення земельної ділянки до земель
запасу за касаційною скаргою
заступника Дніпровського екологічного
прокурора на ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 17 червня 2014
року,

встановила:

У лютому 2014 року Херсонський
міжрайонний екологічний прокуратур,
діючи в інтересах Бериславської
районної державної адміністрації
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про визнання недійсними розпорядження,
договору оренди та повернення
земельної ділянки до земель запасу.

Позов мотивовано тим, що
розпорядженням голови Бериславської
районної державної адміністрації за №
410 від 6 травня 2008 року затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, площею 1,5000 га із
земель природоохоронного призначення
Тягинської сільської ради
Бериславського району Херсонської
області.

Розпорядженням Бериславського
районної державної адміністрації за №
524 від 23 червня 2010 року передано в
оренду фізичній особі

ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1,5000 га
із земель природоохоронного
призначення Тягинської сільської
ради, у тому числі землі, що
використовуються для відпочинку та
інші відкриті землі для ведення
підприємницької діяльності щодо
організації культурно - оздоровчих
заходів та виїзної лоточної торгівлі.

Розпорядженням від 4 травня 2011 року за
№380 у зв'язку з невірно визначеним
складом угідь внесено зміни до п. 1
розпорядження за № 524 слова «в тому
числі, землі, що використовуються для
відпочинку та інші відкриті землі»
замінено словами «пасовища».

На підставі вказаних розпоряджень 4
травня 2012 року між Бериславською
райдержадміністрацією та ОСОБА_3
укладено договір оренди земельної
ділянки загальною площею 1,50 га, у тому
числі пасовища - 1,5 га із земель
природоохоронного призначення
Тягинської сільської ради строком на 50
років.

Посилаючись на те, що на час видачі
Бериславською районною адміністрацією
розпорядження про затвердження
проекту землеустрою на передачу
земельної ділянки в оренду та
укладення договору оренди спірна
земельна ділянка знаходилася в
законодавчо визначеній прибережній
захисній смузі р. Дніпро, розташована у
безпосередній близькості до водного
об'єкту біля урізу води, отже належить
до земель водного фонду, а тому
передача її для здійснення
підприємницької діяльності суперечить
вимогами ст. 85 Водного кодексу України.

Крім того зазначав, що при передачі
земельної ділянки в оренду
Бериславська районна адміністрація
вийшла за межі своїх повноважень,
оскільки орендована земельна ділянка
знаходиться за межами м. Берислава в
зоні природоохоронного призначення
Тягінської сільської ради
розпорядження, якою віднесено до
повноважень територіальної громади.

Рішенням Бериславського районного
суду Херсонської області від

2 квітня 2014 року позов залишено без
задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 17 червня

2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано, провадження у справі
закрито на підставі п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК
України.

У касаційній скарзі заступник
Дніпровського екологічного прокурора
просить скасувати ухвалу апеляційного
суду, справу передати до суду
апеляційної інстанції для продовження
її розгляду, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та закриваючи провадження у
справ на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України, апеляційний суд виходив із
того, що справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства,
оскільки ОСОБА_3 зареєстрована як
фізична особа - підприємець і зазначена
земельна ділянка передана їй в оренду
для ведення підприємницької
діяльності щодо організації культурно
- оздоровчих заходів та виїзної
лоточної торгівлі, а тому спір виник
між особою - підприємцем та юридичною
особою, вирішення якого віднесено до
господарських судів.

Проте даний висновок суперечить
вимогам процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземці), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушення.

Підвідомчість справ господарським
судам визначена ст. 12 ГПК України.

Із змісту заявлених позовних вимог
вбачається, що предметом судового
спору є визнання недійсними
розпорядження, договору оренди та
повернення земельної ділянки до земель
запасу, тобто спір виник із земельних
правовідносин.

Статтею 15 ЦПК України чітко визначено
компетенцію судів щодо розгляду
цивільних справ. Так суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з п. 14 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ», спір фізичної особи,
яка має статус суб'єкта
підприємницької діяльності, у
цивільно-правових, житлових та інших
правовідносинах, що не має ознак
господарського та не пов'язаний з
господарською діяльністю, підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

З урахуванням змісту договору оренди
земельної ділянки від 4 травня 2012 року,
укладеного між Бериславською районною
державною адміністрацією та фізичною
особою ОСОБА_3 (а.с.13-14) правовідносини
не пов'язані з господарською
діяльністю, а відтак, спір підлягає
розгляду в порядку Цивільного
процесуального кодексу України.

У порушення зазначених норм
процесуального права апеляційний суд
на наведені обставини уваги не звернув,
не надав їм оцінку в сукупності з
іншими доказами.

Оскільки апеляційним судом
постановлено ухвалу про закриття
провадження у справі в порушення вимог
п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України та статей 303, 304
ЦПК України, постановлена ухвала
підлягає скасуванню з передачею справи
для продовження розгляду до суду
апеляційної інстанції з підстав,
передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника
Дніпровського екологічного прокурора
задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 17 червня

2014 року скасувати, справу направити
для продовження розгляду до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

В.П.
Гончар

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова