Ухвала

іменем україни

17 вересня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Гончара В.П.,

Кололійчука В.М.,
Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Ренет»,
відкритого акціонерного товариства з
обмеженою відповідальністю
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта», третя особа - ОСОБА_5,
про відшкодування майнової та
моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Вінницької області від

26 червня 2014 року,

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Ренет»
(далі - СТОВ «Ренет»), відкритого
акціонерного товариства з обмеженою
відповідальністю «Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
(далі - ВАТ «НАСК «Оранта»), третя особа -
ОСОБА_5, про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
ДТП).

Позов мотивовано тим, що 2 жовтня 2013
року мало місце ДТП за участю
автомобіля марки ГАЗ 3307, державний
номерний знак НОМЕР_1, який належить
СТОВ «Ренет», під керуванням ОСОБА_5 та
автомобіля марки Renault Megane, державний
номерний знак НОМЕР_2, під керуванням
водія ОСОБА_4 Внаслідок ДТП ОСОБА_4
зазнав моральних страждань у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, а ОСОБА_3 -
ушкодженням майна.

Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_5

Зазначали, що на момент скоєння ДТП
ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах
з СТОВ «Ренет», який, відповідно до
страхового полісу, застрахував свою
цивільно-правову відповідальність
перед третіми особами за шкоду
заподіяну автомобілем ГАЗ 3307,
державний номерний знак НОМЕР_1 у ВАТ
НАСК «Оранта».

Ураховуючи викладене просили стягнути
з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3
страхове відшкодування в сумі 33 860 грн,
вартість евакуатора в сумі 1 210 грн пеню
в сумі 1 210 грн; на користь ОСОБА_4
моральну шкоду завдану ушкодженням
здоров'я в сумі 5 000 грн; стягнути з СТОВ
«Ренет»: на користь ОСОБА_3 майнову
шкоду спричинену пошкодженням майна в
сумі 16 099 грн франшизу в сумі 510 грн та
моральну шкоду; на користь ОСОБА_4
моральну шкоду в сумі 2 500 грн.

Рішенням Теплицького районного суду
Вінницької області від

14 травня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта» на
користь ОСОБА_3

36 987,80 грн, із яких: 33 860 грн страхове
відшкодування, 1 210 грн евакуатор, 1 210
грн пеня, 362,80 грн судовий збір, 345 грн
оплата правової допомоги.

Стягнуто зі СТОВ «Ренет» на користь
ОСОБА_3 18 187,40 грн, із яких: 16 099 грн
майнова шкода, 510 грн франшиза, 1 000 грн
моральна шкода, 423,40 грн судовий збір, 155
грн оплата правової допомоги.

Стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта» на
користь ОСОБА_4

5 743,60 грн, із яких: 5 000 грн моральна
шкоди, 243,60 грн судовий збір,

500 грн оплата правової допомоги.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 26 червня

2014 року в резолютивній частині рішення
суду першої інстанції слова

« 18 187 (вісімнадцять тисяч сто
вісімдесят сім) грн 40 коп, (де:

16 099 грн майнова шкода» замінено на «4 354
(чотири триста п'ятдесят чотири) грн 63
коп, (де: 2 266,23 грн майнової шкоди»). В
іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частково змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив із
того, що реально понесені ОСОБА_3
витрати для відновлення пошкодженого
автомобіля склали 51 756,23 грн, а ліміт
відповідальності страхової компанії
завдану шкоду - 49 490 грн, тому СТОВ
«Ренет», як особа, яка застрахувала
свою цивільну відповідальність перед
третіми особами, має сплатити ОСОБА_3 2
266 грн відшкодування матеріальної
шкоди.

Проте з таким висновком погодитися не
можна, виходячи з наступного.

Установлено, що 2 жовтня 2013 року о 16 год.
35 хв. ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки
ГАЗ 3307, державний номерний знак НОМЕР_1,
який належить СТОВ «Ренет», рухаючись
по другорядній дорозі та наближаючись
до перехрестя,перед яким встановлено
знак 2.1 «Дати дорогу», не надав перевагу
в русі та допустив зіткнення з
автомобілем марки Renault Megane, державний
номерний знак НОМЕР_2, під керуванням
водія ОСОБА_4

Постановою Теплицького районного суду
Вінницької області від

30 жовтня 2013 року ОСОБА_5 визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення.

Відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 31 січня

2013 року цивільно-правова
відповідальність СТОВ «Ренет», як
власника автомобіля марки ГАЗ 3307,
державний номерний знак НОМЕР_1, була
застрахована ВАТ НАСК «Оранта» в межах
ліміту за страховим полісом за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю - 100 000 грн,
заподіяна майну -

50 000 грн, франшиза - 510 грн.

Статтею 22 ЦК України визначено, що
особа, якій завдано збитків в
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування в
повному обсязі.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Згідно акта виконаних робіт від 26
грудня 2013 року вартість відновлюваного
ремонту автомобіля марки Renault Megane,
державний номерний знак НОМЕР_2
становить 51 756,23 грн, яка була сплачена

а.с. 31-32).

Відповідно до страхового акта від 11
листопада 2013 року ВАТ НАСК «Оранта»
прийнято рішення про виплату ОСОБА_3
страхового відшкодування в розмірі 33
860,11 грн (а.с.15).

Вирішуючи спір, апеляційний суд в
порушення вимог ст.ст. 212, 214, 315 ЦПК
України не врахував, що в разі
пошкодження транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
фактично понесених витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що заподіяна шкода підлягає
відшкодуванню із страхової компанії в
розмірі відновлювального ремонту з
урахуванням зносу

33 860,11 грн, а з СТОВ «Ренет» - різниця між
фактичним розміром шкоди у вигляді
сплачених ОСОБА_3 коштів на ремонт
автомобіля та страховою виплатою, а
також франшиза.

Оскільки під час дослідження доказів
та встановлення фактів у справі судом
першої інстанції не були порушені
норми процесуального права, тому
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права.

Проте всупереч статей 303, 316 ЦПК України
апеляційний суд переоцінив наявні в
справі докази, не витребував нових, не
навів належних доказів на спростування
висновків суду першої інстанції та
скасував законне рішення суду першої
інстанції.

Установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції
відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від

26 червня 2014 року скасувати, рішення
Теплицького районного суду Вінницької
області від 14 травня 2014 року залишити в
силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

В.П.
Гончар

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова