АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц-7968667
Головуючий у 1 інстанції - Фролова І.В.
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Меєчко Д.П.

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 травня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторинг Фінанс»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Флоріда Флекс» про
визнання недійсним пункту договору,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
недійсним пункт 6.7.2 договору поруки від
18.07.2011 року укладеного між ним, ТОВ
«Факторинг Фінанс» та ТОВ «Флоріда
Флекс», зазначаючи, що 18.07.2011 року між
ним та ТОВ «Факторинг Фінанс» та ТОВ
«Флоріда Флекс» було укладено договір
поруки, п. 6.7.2 якого є незаконним,
оскільки під внесенням змін або
доповнень до Основного договору без
внесення відповідних змін або
доповнень до договору поруки ОСОБА_1
вважає зміною зобов'язання без згоди
поручителя, що суперечить вимогам ст. 559
ЦПК України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 15.05.2014 року
ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні
позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду
представника ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу та посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким повністю
задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що
судом першої інстанції належним чином
не проаналізовані положення договору
від 18.07.2011 року, не взято до уваги, що
положення п. 6.7.2 суперечать вимогам ст.
559 ЦПК України

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник ТОВ «Факторинг
Фінанс» заперечував проти задоволення
апеляційної скарги та просив залишити
рішення суду без змін.

ОСОБА_1 та представник ТОВ «Флоріда
Флекс» в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились. Про
місце та час розгляду справи,
відповідно до ст.ст.74,76 ЦПК України,
повідомлені належно, причини неявки в
судове засідання не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка
сторін, або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши апеляційну скаргу в межах
її доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Пункт 1 ст. 627 ЦК України визначає, що
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог ЦК, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Дана норма дає право сторонам
самостійно на власний розсуд визначати
умови договору, який між сторонами
укладається, зокрема, встановлювати
права і обов'язки, а також і рівень
відповідальності з врахуванням вимог
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною вимог, які
встановлені ст. 203 ЦК України.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 18.07. 2011 року між ТОВ
«Факторинг Фінанс» та ТОВ «Флоріда
Флекс» було укладено договір
факторингу.

У відповідності до умов договору ТОВ
«Факторинг Фінанс» зобов'язався за
плату та під відступлення ТОВ «Флоріда
Флекс» права вимоги дебіторської
заборгованості до третіх осіб,
здійснювати факторингове фінансування
клієнта, а останній сплачувати
винагороду.

18 липня 2011 року між ТОВ «Факторинг
Фінанс» та ТОВ «Флоріда Флекс» та
ОСОБА_1 було укладено договір поруки №
180711 П2.

Згідно п. п. 6.7.2 п. 6.7 ст. 6 договору поруки
у разі внесення змін та/або доповнень
до основного договору без внесення
відповідних змій та/або доповнень до
цього договору, які будуть: збільшувати
розмір забезпечених порукою
зобов'язань та/або переносити кінцевий
термін повернення сум, виплачених
Фактором під відступлені клієнтом
Фактору права вимоги на більш пізній,
ніж вказано в п. 7.3 основного договору -
порука за цим договором не
припиняється, при цьому буде вважатись,
що такою порукою забезпечується
виконання забезпечених порукою
зобов'язань в розмір /термін, вказані в
п. 7.3 основного договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що обсяг зобов'язань ОСОБА_1, та
збільшення обсягу його
відповідальності, шляхом внесення змін
до основного договору, без внесення
додаткових змін до договору поруки
було визначено умовами цього договору,
при укладанні якого сторони мали всі
належні на це повноваження
дієздатність, а також цей правочин був
направлений на реальне настання
правових наслідків, що не суперечить
вимогам ст.. 559 ЦК України

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції правильно визначив спірні
правовідносини, повно та об'єктивно
встановив фактичні обставини справи та
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позовних вимог.

Таких висновків суд дійшов після
повної та всебічної перевірки обставин
справи, належної оцінки доказів, з
огляду на що рішення суду є законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування не вбачається.

Така позиція відповідає висновкам,
викладеним в п.п. 22 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року, Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин, зокрема:
відповідно до частини першої статті 559
ЦК припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпеченнявиконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умовадоговору
стала результатом домовленостісторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Інші доводи апеляційної скарги про
порушення, на думку апелянта, судом
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає
формальними та такими, що не тягнуть за
собою безумовну підставу для
скасування рішення суду і на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

На підставі ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді: