Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва в складі

головуючого:
судді Гребенюк В.В.,

за участю: секретарів
Миколаєць Я.П., Шабатин Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
компанії «НАЙТ ФРЕНК САЙПРЕС (ХОЛДІНГС)
ЛІМІТЕД, про зобов'язання
працевлаштувати, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач)
звернулася до суду, з урахуванням
неодноразового уточнення позовних
вимог, з позовом до компанії «НАЙТ
ФРЕНК САЙПРЕС (ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД»
(надалі за текстом - відповідач), про
зобов'язання працевлаштувати,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявленого позову
зазначила, що позивач виконувала
обов'язки старшого консультанта
відділу житлової нерухомості у
товаристві з обмеженою
відповідальністю «НАЙТ ФРЕНК». 22.02.2013 р.
ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» повідомило позивача
про те, що відповідачем, як учасником та
власником - Компанією «НАЙТ ФРЕНК
САЙПЕРС (ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД (Кіпр),
прийнято рішення про ліквідацію ТОВ
«НАЙТ ФРЕНК». Також, позивачу було
повідомлено про те, що після спливу
встановленого трудовим законодавством
України строку, вона буде звільнена на
підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про
працю. Позивачем подавались звернення
та заяви на адресу генерального
директора ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» В.І.
Проніної, яка також є представником
ліквідаційної комісії ТОВ «НАЙТ ФРЕНК»
стосовно надання позивачу гарантій
обов'язкового працевлаштування при
звільненні, але жодної відповіді на них
позивач не отримала. 29.04.2013 р. позивача
було незаконно звільнено з грубим
порушенням трудового законодавства.
При звільненні позивача, ТОВ «НАЙТ
ФРЕНК» не було враховано, що вона є
інвалідом 3 групи та особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи і має посвідчення першої
категорії. При цьому, позивачу не було
запропоновано жодної вакантної посади,
яка б відповідала її кваліфікації,
спеціалізації та фаху, з метою
забезпечення наданих їй чинним
законодавством України прав, зокрема,
п. 7 ст. 20 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
гарантій по обов'язковому
працевлаштуванню. Крім того, у день
звільнення до відома позивача не було
доведено обґрунтованого та належного
розрахунку в належній, визначеній
чинним законодавством формі, зокрема,
позивачці було роздруковано
розрахунковий листок по заробітній
платі за квітень 2013 р. із
бухгалтерської програми 1С, однак форма
такого розрахункового листка
відрізняється від встановленої чинним
законодавством форми. Зокрема, в
зазначеному розрахунковому листку по
заробітній платі відсутня інформація
стосовно компенсації за невикористану
відпустку за конкретну кількість днів.
Крім цього, у вищезазначеному
розрахунковому листку відсутня
інформація стосовно внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, зокрема, до
Пенсійного фонду, до Фонду зайнятості,
до Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності.
Відсутній обгрунтований розрахунок
соціальної допомоги при звільненні.
Тобто, із викладеного випливає, що
належного розрахунку при звільненні
позивачу не було вручено. При цьому,
посилаючись на ч. 3 ст. 49-2 КЗпП,
зазначила, що перед звільненням,
зокрема, у випадку ліквідації
підприємства, власник або
уповноважений ним орган вживають всіх
необхідних дій по працевлаштуванню
вивільненого працівника. І лише у
випадку відмови такого працівника від
роботи, останній працевлаштовується
самостійно. Фактично із викладеного
випливає, що позивач була незаконно
звільнена з роботи і мала б бути
поновлена на займаній нею посаді з її
подальшим звільненням відповідно до
КЗпП України та ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з обов'язковим
працевлаштуванням. Крім цього,
оскільки позивач була незаконно
звільнена з роботи, вона також має
право на отримання заробітної плати за
час вимушеного прогулу, який триває з
моменту її незаконного звільнення у
розмірі 180 495 гривень 36 копійок.
Оскільки, ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» ліквідоване,
то позовні вимоги у частині поновлення
позивача на роботі заявлені до
компанії «НАЙТ ФРЕНК САЙПРЕС (ХОЛДІНГС)
ЛІМІТЕД.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила позов задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала, надала до суду письмові
заперечення проти позову. Зазначила, що
відповідач не мав ніякої можливості
перевести працівника на іншу роботу на
підприємстві - ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» чи
працевлаштувати у примусовому порядку
на будь-яку іншу із запропонованих
варіантів. Так, 24.04.2013 р. на адресу місця
реєстрації позивача, головою
ліквідаційної комісії ТОВ «НАИТ ФРЕНК»
було направлено рекомендованого листа
зі списком запропонованих їй вакансій.
Позивачем було отримано листа 20.05.2013 р.,
про що свідчить відмітка на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення. На
жодну із запропонованих ТОВ «НАЙТ
ФРЕНК» вакансій позивач не погодилася.
Крім цього, 26.04.2013 р. позивачу була
надана письмова відповідь на її
звернення від 26.03.2013 р. з приводу
процедури її звільнення та виплати
належних їй платежів. Оскільки, позивач
є особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, то їй
виплата вихідної допомоги
здійснювалася з урахуванням вимог п. 7
ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
де зазначено, що особам, віднесеним до 1
категорії, надаються гарантовані
державою компенсації та пільги,
зокрема, у разі вивільнення
працівників у зв'язку з ліквідацією.
реорганізацією або перепрофілюванням
підприємства, установи, організації.
скороченням чисельності або штату
працівників їм виплачується допомога в
розмірі трикратної середньомісячної
заробітної плати, а також зберігається
за їх бажанням посадовий оклад, тарифна
ставка (оклад) на новому місці роботи,
але не більше одного року. Відповідно
до вищезазначеної статті Закону їм
також гарантується працевлаштування з
урахуванням їх побажань або можливість
навчання нових професій
(спеціальностей) із збереженням у
встановленому порядку середньої
заробітної плати за останнім місцем
роботи за весь період перепідготовки,
але не більше одного року. Однак,
вимогами зазначеної статті не
передбачено, що працевлаштовувати
працівника повинен саме роботодавець,
оскільки передбачено лише, що таке
працевлаштування гарантується. Як
зазначалося вище безпосередньо
працевлаштуванням працівника
займається Державна служба зайнятості
та сам працівник.

При цьому, в своїх запереченнях
представник відповідача також
зазначила що, посвідчення позивача як
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи було
оформлено та видано 23.01.2013 р., в той час,
як рішення про ліквідацію прийнято
21.01.2013 р. Про наявність у позивача
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
від 23.01.2013 р. та копію довідки до акта
МСЕК від 08.01.2013 р. голові ліквідаційної
комісії ТОВ «НАЙТ ' ФРЕНК» стало відомо
лише з заяви позивача від 26.03.2013 р., до
якої були додані копії зазначених
документів. Тобто, після того, як
позивач була письмово повідомлена про
майбутнє звільнення та ознайомлена з
рішенням учасника про ліквідацію
товариства. Зважуючи всі обставини та
стан здоров'я позивача в день
звільнення, 29.04.2013 р. з позивачем було
проведено остаточний розрахунок, з
урахуванням вимог п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме з
виплатою вихідної допомоги в розмірі
трикратної середньомісячної
заробітної плати, про що свідчить
розрахунок вихідної допомоги ОСОБА_1
від 29.04.2013 р., один екземпляр якого було
отримано позивачем в день звільнення.
04.09.2013 р. було внесено запис про
припинення державної реєстрації
юридичної особи - ТОВ «НАЙТ ФРЕНК».
тобто з цього моменту ТОВ «НАЙТ ФРЕНК»
є таким, що припинило свою діяльність, у
зв'язку з прийняттям засновниками
рішення про його ліквідацію. Згідно п.п.
4.1., 4.2. Статуту ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» (в
редакції від 08.02.2013 р.) статутний
капітал товариства складав - 4 301 290 грн.,
товариство мало єдиного учасника -
Компанію «НАЙТ ФРЕНК САЙПРЕС (ХОЛДІНЕС)
ЛІМІТЕД», частка якого в статутному
капіталі товариства складала 100 %.
Відповідно до протоколу № 2013/0-1 від
04.02.2013 р. генеральному директору
Проніній В.І. надано згоду на
здійснення повного та дострокового
погашення будь-яких позик та/або
кредитів, в тому числі позик, кредитів,
наданих нерезидентами України. За
рахунок коштів статутного капіталу
були виплачені заробітні плати та
вихідні допомоги працівникам ТОВ «Найт
Френк», заборгованість за юридичні
послуги по супроводженню поточної
діяльності, а згодом і процедури
ліквідації товариства, податки,
комунальні платежі та інші поточні
витрати підприємства. Згідно з
протоколом Загальних зборів ТОВ «НАЙТ
ФРЕНК» № 01/07/2013 від 01.07.2013 р., яким
затверджено ліквідаційний баланс
товариства, а також розглянуто та
вирішено питання щодо статутного
капіталу ТОВ «НАЙТ ФРЕНК», де
зазначено, що у зв'язку з відсутністю
коштів та майна товариства було
вирішено відмовитись від виплати
дивідендів та повернення засновникам
їх внесків до статутного капіталу
товариства, про що свідчить баланс
підприємства. Довідкою за вих. №3479/ІV
від 26.06.2013 р. ПАТ «УніКредит Банк»
підтвердив ТОВ «Найт Френк» про
закриття всіх поточних рахунків.
Згідно довідки ПАТ «УкрСиббанк» за вих.
№56-3-49/797 від 04.07.2013 р., яку надано ТОВ
«Найт Френк» на підтвердження того, що
всі поточні рахунки товариства
закрито. Окрім іншого, зазначила, щодо
безпідставності та необгрунтованості
вимоги позивача про стягнення
заробітної плати за весь час
вимушеного прогулу.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення представника позивача,
пояснення представника відповідача,
суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову виходячи з
наступного.

Як встановлено судом, позивач
працювала на посаді старшого
консультанта відділу житлової
нерухомості ТОВ «НАЙТ ФРЕНК», що
підтверджено копією трудової книжки (т.
1 а.с. 26 - 31).

Згідно п.п. 4.1., 4.2. Статуту ТОВ «НАЙТ
ФРЕНК» (в редакції від 08.02.2013 р.) останнє
має єдиного учасника - компанію «НАЙТ
ФРЕНК САЙПРЕС (ХОЛДІНЕС) ЛІМІТЕД»,
частка якого в статутному капіталі
товариства складає 100 % (т. 1 а.с. 211 - 224).

Згідно протоколу № 2013/1 Загальних
зборів Учасників ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» від
21.01.2013 р. засновником прийнято рішення
про ліквідацію ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» (т. 1 а.с.
202 - 205).

Посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії було видано позивачу 23.01.2013 р.
(т. 1 а.с. 22)

22.02.2013 р. ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» було
повідомлено позивача про те, що
учасником (засновником) прийнято
рішення про ліквідацію ТОВ «НАЙТ
ФРЕНК», даним повідомленням позивачу
було також роз'яснено, що після спливу
встановленого трудовим законодавством
України строку, вона буде звільнена на
підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про
працю (т. 1 а.с. 13).

26.03.2013 р. позивачем на адресу
генерального директора ТОВ «НАЙТ
ФРЕНК» Проніну В.І. було подано заяву з
повідомленням про наявність у неї
інвалідності 3 групи та те, що вона є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
(т. 1 а.с. 14).

Наказом від 29.04.2013 р. за № 14-к позивача
було звільнено з роботи за ч. 1 ст. 40 КЗпП
України (т. 1 а.с. 12).

Відповідно до виписки по рахунку ТОВ
«НАЙТ ФРЕНК» від 22.04.2013 р. з позивачем
здійснено розрахунок (т. 2 а.с. 137 - 138).
Обставини виплати позивачу при
звільненні вихідної допомоги в розмірі
трикратної середньомісячної
заробітної плати, відповідно до п. 7 ч. 1
ст. 20 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», сторонами
не заперечувались.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ТОВ «НАЙТ
ФРЕНК» 04.09.2013 р. було зареєстровано
припинення юридичної особи (т. 1 а.с.
193-195).

Згідно статті 49-2 КЗпП України в
редакції закону, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин, про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.При вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці. Державна служба
зайнятості пропонує працівникові
роботу в тій же чи іншій місцевості за
його професією, спеціальністю,
кваліфікацією, а при її відсутності -
здійснює підбір іншої роботи з
урахуванням індивідуальних побажань і
суспільних потреб. При необхідності
працівника може бути направлено, за
його згодою, на навчання новій професії
(спеціальності) з наступним наданням
йому роботи.

Зі змісту статті 235 КЗпП України
вбачається, що у разі звільнення без
законної підстави або незаконного
переведення на іншу роботу працівник
повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає
трудовий спір. При винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, але не більш як за
один рік. Якщо заява про поновлення на
роботі розглядається більше одного
року не з вини працівника, орган, який
розглядає трудовий спір, виносить
рішення про виплату середнього
заробітку за весь час вимушеного
прогулу.

Стаття 240-1 КЗпП України визначає, що у
разі, коли працівника звільнено без
законної підстави або з порушенням
встановленого порядку, але поновлення
його на попередній роботі неможливе
внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації, орган, який
розглядає трудовий спір, зобов'язує
ліквідаційну комісію або власника
(орган, уповноважений управляти майном
ліквідованого підприємства, установи,
організації, а у відповідних випадках -
правонаступника), виплатити
працівникові заробітну плату за весь
час вимушеного прогулу. На такого
працівника поширюються пільги і
компенсації, передбачені статтею 49-3
цього Кодексу для вивільнюваних
працівників, а його зайнятість
забезпечується відповідно до Закону
України «Про зайнятість населення».

Згідно ст. 50 Закону України «Про
господарські товариства» товариством
з обмеженою відповідальністю
визнається товариство, що має
статутний капітал, розділений на
частки, розмір яких визначається
установчими документами. Учасники
товариства несуть відповідальність в
межах їх вкладів, що також закріплено в
статуті товариства.

Як встановлено судом, рішення про
ліквідацію ТОВ «НАЙТ ФРЕНК»
засновником було прийнято 21.01.2013 р.,
22.02.2013 р. ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» було
повідомлено позивача про прийняття
засновником рішення про ліквідацію
даного товариства, та, в передбачені
законом строки, позивача було
звільнено з роботи за ч. 1 ст. 40 КЗпП
України, а відтак судом не встановлено
незаконність звільнення позивача.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ
№ 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду
судами трудових спорів» діяльність
судів по розгляду справ цієї категорії
повинна спрямовуватися на охорону
прав і законних інтересів підприємств,
установ, організацій, на зміцнення
трудової та виробничої дисципліни, на
виховання працівників у дусі
свідомого й сумлінного ставлення до
праці.

Відповідно до п. 18 даної Постанови при
розгляді справ про поновлення на
роботі судам необхідно з'ясувати, з
яких підстав проведено звільнення
працівника згідно з наказом
(розпорядженням) і перевірити їх
відповідність законові.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України щодо
диспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

На основі з'ясованих обставин справи,
за яких згідно п.п. 4.1., 4.2. Статуту ТОВ
«НАЙТ ФРЕНК» (в редакції від 08.02.2013 р.)
останнє має єдиного учасника - компанію
«НАЙТ ФРЕНК САЙПРЕС (ХОЛДІНЕС)
ЛІМІТЕД», частка якого в статутному
капіталі товариства складає 100 %,
рішення про ліквідацію ТОВ «НАЙТ
ФРЕНК» засновником було прийнято 21.01.2013
р., в той час, як посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії було видано
позивачу 23.01.2013 р., а повідомлення ТОВ
«НАЙТ ФРЕНК» позивачем про наявність у
неї інвалідності 3 групи та те, що вона є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
було здійснено лише 26.03.2013 р., з
урахуванням також факту припинення
юридичної особи ТОВ «НАЙТ ФРЕНК»
станом на 04.09.2013 р., позовна вимога про
зобов'язання саме компанію «НАЙТ ФРЕНК
САЙПРЕС (ХОЛДІНЕС) ЛІМІТЕД»
працевлаштувати позивача з
урахуванням її побажань на новому
місці роботи, а саме на посаді
аналогічній, займаній нею у ТОВ «НАЙТ
ФРЕНК» із заробітною платою, не меншою,
ніж вона отримувала у вказаному
товаристві, не знайшла свого
підтвердження, а тому позов за
недоведеністю, підлягає залишенню без
задоволення. При цьому, судом також
було враховано, що позивачем не
доведений факт наявності в компанії
«НАЙТ ФРЕНК САЙПРЕС (ХОЛДІНЕС) ЛІМІТЕД»
(Кіпр) на території України інших
товариств де вона виступає засновником
(учасником).

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Згідно
ч. 4 цієї ж статті доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, а
відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені засобами
доказування, не можуть бути
підтверджені іншими засобами
доказування.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

На основі з'ясованих обставин справи,
за яких суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовної вимоги про зобов'язання
відповідача працевлаштувати позивача
з урахуванням її побажань на новому
місці роботи, а саме на посаді
аналогічній, займаній нею у ТОВ «НАЙТ
ФРЕНК» із заробітною платою, не меншою,
ніж вона отримувала у вказаному
товаристві, з урахуванням наданих
сторонами доказів, досліджених в
судовому засіданні, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин, та правові
норми, які підлягають застосуванню, суд
приходить до висновку, що позовна
вимоги про стягнення з відповідача
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу, не знайшла свого
підтвердження, а тому підлягає
залишенню без задоволення.

Встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню, на основі з'ясованих
обставин справи, підтверджених
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги не знайшли свого
підтвердженню, а тому підлягають
залишенню без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 40, 43 - 44, 49 - 2, 235, 240 - 1 КЗпП України,
положеннями Закону України «Про
господарські товариства», Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних та фізичних осіб -
підприємців», Закону України «Про
господарські товариства, Постанови
Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 р. «Про
практику розгляду судами трудових
спорів», ст. ст. 10 - 11, 27 - 30, 57, 60, 88, 209, 212 -
215, 218, 223, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до компанії «НАЙТ ФРЕНК
САЙПРЕС (ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД, про
зобов'язання працевлаштувати,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу - залишити без
задоволення;

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги через
Подільський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. В. Гребенюк