Справа № 505/5384/14-ц
Провадження по справі № 2/505/2366/2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"25" грудня 2014 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Фабіжевського С.А.,

при секретарі - Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, при цьому наполягав на визнанні за ним, ОСОБА_1, право приватної власності на 33/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарчими спорудами та будівлями.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, де позов підтримав у повному обсязі та прохав про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, не надав цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся, чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 28 листопада 1977 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 33/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарчими спорудами та будівлями (Договір купівлі-продажу виданий Державною нотаріальною конторою ІІ/П-1977 року за реєстраційним № 4089 та зареєстровано в Котовському техінвентарбюро 15/П-77 року № 700 кн. 27, стор. 85).

Однак, після виконання грошових зобов'язань позивач належним чином в передбаченому законом порядку придбані 33/100 частин вказаного житлового будинку на своє ім'я не оформив, що на даний час не є можливим оскільки відсутній сертифікат на право приватної власності на земельну ділянку, що обслуговує житловий будинок за вказано адресою.

Достеменно встановлено, що позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користуюсь даним нерухомим майном, доглядає, утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Відповідно до ст. 344 ч. 2 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно

заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що відкрите і безперервне володіння позивачем 33/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарчими спорудами та будівлями, значно перевищує 10 років, то позивач має право на визнання за ним права власності на зазначену вище частину житлового будинку.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 212, 215, 224- 226, 256 ЦПК України, ст.ст. ч. 1 ст. 207, 204, 344, 391, 392, 1223, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, за набувальною давністю, право приватної власності на 33/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарчими спорудами та будівлями.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

С у д д я -