Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/3712/14 Головуючий у 1
інстанції Гашук К.В.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Міністерства доходів та зборів
України, правонаступником якого є
Державна фіскальна служба України, на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 09 липня 2014 року в
справі за ОСОБА_2 до Міністерства
доходів та зборів України про
звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

07.10.2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Управління податкової міліції ДПА
України про звільнення майна з-під
арешту. Ухвалою суду від 19.06.2014 року
була проведена заміна відповідача на
Міністерство доходів та зборів
України. (а.с.76)

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що в провадженні старшого
слідчого з ОВС Слідчого управління
податкової міліції ДПА України
Пасюкова В.В. знаходилась кримінальна
справа № 69-107 по обвинуваченню ОСОБА_4
за ознаками злочину, передбаченого ст.
27 ч.5, ст. 191 ч. 5 КК України. 14 січня 2011
року слідчим Пасюковим В.В. була
винесена постанова про накладення
арешту на майно, відповідно до якої був
накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_2 на праві приватної
власності згідно договору дарування
від 12.08.2009 року, посвідченного
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
реєстровий № 1213.

Вважає, що накладення арешту на її
майно є незаконним та порушує її права.

При винесенні постанови про накладення
арешту слідчий мотивував своє рішення
тим, що все вище вказане майно на її ім'я
є об'єктом права спільної сумісної
власності та отримано нею у шлюбі з її
чоловіком ОСОБА_4 Проте на день подання
позову вище вказаний договір дарування
не визнаний недійсним, майно належить
лише їй. А тому, на її думку, накладення
арешту на її майно з метою
відшкодування спричинених збитків по
справі ОСОБА_4 є незаконним і підлягає
скасуванню.

Неодноразово зверталася до слідчих
органів зі скаргами про зняття арешту,
проте арешти не зняті.

Згідно відповіді начальника 4-го
відділу слідчого управління
кримінальних розслідувань Головного
слідчого управління фінансових
розслідувань Міністерства доходів і
зборів України їй стало відомо, що
досудове слідство у кримінальній
справі було закінчено 28.05.2011 року та
справу направлено до Деснянського
районного суду м. Києва для розгляду по
суті. 03 червня 2013 року Деснянський
районний суд м. Києва отримав
адвокатський запит з проханням
повідомити про рух справи, відповіді з
вищевказаного суду не отримано.

На підставі зазначеного просила зняти
арешт, накладений згідно постанови
старшого слідчого з ОВС СУ ПМ ДПА
України Пасюковим В.В., та усунути
перешкоди в користуванні квартирою,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
яка належить їй на праві приватної
власності згідно договору дарування
від 12.08.2009 року, який посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
реєстровий № 1213.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 09 липня
2014 року позов задоволено.

Знято арешт з квартири АДРЕСА_1, яка
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2 на підставі договору дарування
від 12.08.2009 року, посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
реєстровий № 1213, накладений постановою
старшого слідчого з ОВС Слідчого
управління податкової міліції ДПА
України Пасюкова В.В. від 14 січня 2011
року в рамках кримінальної справи
№69-107.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, Міністерство доходів та зборів
України, правонаступником якого є
Державна фіскальна служба України,
подало апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Заслухавши доповідача. пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, що ОСОБА_2 з 01.12.2001
року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, що
підтверджується копією свідоцтва про
одруження серії НОМЕР_1, виданого
запорізьким міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
Запорізького обласного управління
юстиції.

Постановою старшого слідчого з
ОВС Слідчого управління податкової
міліції ДПА України Пасюкова В.В. від 14
січня 2011 року в рамках кримінальної
справи № 69-107 по обвинуваченню
директора ДП «Укррезерв» ОСОБА_4 за
ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст.
27, ч. 5 ст. 191 КК України, заступника
голови Державного комітету України з
державного матеріального резерву
ОСОБА_6 за ознаками злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
накладено арешт на рухоме та нерухоме
майно, яке зареєстровано на ім'я ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, де б це майно не
знаходилось.

Накладаючи арешт на майно ОСОБА_2,
слідчий виходив з того, що майно, яке
зареєстровано на ім'я ОСОБА_2 і придбане
нею у період перебування у шлюбі, є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_2, у зв'язку з чим на
підставі ст. 125 КПК України вжив всіх
заходів щодо забезпечення можливого в
майбутньому цивільного позову та
забезпечення виконання вироку в
частині можливої конфіскації майна.

Проте, квартира АДРЕСА_1, належить
ОСОБА_2 на праві приватної власності на
підставі договору дарування,
укладеного 12.08.2009 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_2 та посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
реєстровий № 1213, а тому за правилами п. 2
ч. 1 ст. 57 СК України, є особистою
приватною власністю дружини, як майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але на
підставі договору дарування.

З урахуванням зазначеної норми,
квартира АДРЕСА_1 є особистою приватною
власністю ОСОБА_2, яка, в свою чергу, не є
ні обвинуваченою, ні підозрюваною по
вищезазначеній кримінальній справі
або особою, яка несе за законом
матеріальну відповідальність за дії
свого чоловіка, а тому її права
власника порушені та правильно
захищені судом.

Колегія судів не приймає доводів
апеляційної скарги проте, що справа не
могла розглядатися у порядку
цивільного судочинства, оскільки арешт
було накладено в порядку кримінального
судочинства виходячи із наступного.

За правовою позицією ВСУ у справі №
6-26цс13 від 15.05.2013 року, яка за правилами
ст. 360-7 ЦПК України обов'язкова у
застосуванні судової практики, право
власності особи, яка не є учасником
кримінального провадження, має
захищатися шляхом звільнення цього
майна з-під арешту, тобто
законодавство про захист права власті
у порядку цивільного судочинства
поширюється на ці відносини. В порядку,
передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством, коли
арешт на майно накладено при
провадженні в кримінальній справі,
розглядаються заяви боржників на
правильність арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

За змістом зазначених норм та положень
ст. 16 ЦК України, власник має право
вимагати відновлення свого порушеного
права, в даному випадку - звільнення
з-під арешту майна, яке належить йому на
праві особистої приватної власності.

Квартира АДРЕСА_1 є особистою приватною
власністю ОСОБА_2, за правилами ст. 3, 15
ЦПК України та ст. 16, 321, 391 ЦК України
власник має право на захист своїх прав
у порядку цивільного судочинства.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить. Оскільки рішення суду
ухвалене відповідно до вимог норм
процесуального та матеріального права,
підстав для його скасування та відмови
у захисті права власнику не має.

Керуючись ст.ст. 307,
308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства
доходів та зборів України,
правонаступником якого є Державна
фіскальна служба України, відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 09 липня 2014 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді