Справа № 640/8194/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
м.
Харків

Київський
районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді
Якуші Н.В.

При секретарі
Пічугіної А.Г.

за участі :

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про визначення порядку
користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовною заявою до відповідачів з
вимогою про визначення порядку
користування квартирою, обґрунтувавши
свої вимоги тим, що їй та відповідачам
на підставі свідоцтва про право
власності від 20.04.1999 року належить
квартира АДРЕСА_1 по 1/4 частини квартири
кожному. Квартира складається із трьох
житлових кімнат площею 13 кв.м., 14,9 та 16,2
кв.м., загальна площа квартири складає 65
кв.м. Зазначала, що відповідачі в
добровільному порядку не бажають
визначити порядок користування
квартирою та взагалі намагались зняти
її з реєстрації з цієї квартири, у
зв'язку з чим звернулись до суду з
відповідним позовом. Вказувала, що
оскільки вона є співвласником спірної
квартири, то просила суд визначити
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1, визначивши за нею право
користування на кімнату площею 13 кв.м.,
а відповідачам залишити у користуванні
житлові кімнати площею 16,2 кв.м., 14,9 кв.м.,
залишивши місця загального
користування - кухню площею 6,7 кв.м.,
ванну площею 2,0 кв.м., вбиральну площею
1,1 кв.м., коридор площею 8,8 кв.м. в
загальному користуванні.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила їх
задовольнити, посилалась на докази, які
були викладені в позовній заяві.
Вказувала на те, що добровільно
відповідачі вирішити це питання не
бажають та взагалі намагались зняти її
з реєстрації зі спірної квартири, при
цьому витрати по сплаті комунальних
послуг вона несе разом із
відповідачами.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 не з'явилися, про час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином (а.с.21), причини неявки
суду не повідомили, у зв'язку з чим
ухвалою суду від 15 липня 2014 року з
урахуванням згоди позивача, суд
вирішив розглянути дану справу у
заочному порядку.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши
матеріали справи і дослідивши надані
докази, у межах заявлених позовних
вимог ( ст.11 ЦПК України) встановив
наступне.

Як встановлено в судовому
засіданні, квартира АДРЕСА_1 належить
на праві спільної часткової власності
позивачу ОСОБА_1 та відповідачам
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1/4 частини, що

підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 20.04.1999 року,
реєстраційний №2А-99-180682 (а.с.24).

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність
двох або більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

У відповідності до ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна, яка відповідає його частці у
праві спільної часткової власності
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Ст. 391 ЦК України передбачає, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ст. 47 Конституції
України, ч. 3 ст. 9 Житлового Кодексу
України кожен громадянин має право на
житло та ніхто не може бути обмежений у
праві користування жилим приміщенням.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, що дані у п. 14
постанови від 22.12.1995 р. N 20 "Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності",
квартира, яка є спільною сумісною чи
спільною частковою власністю, на
вимогу учасника (учасників) цієї
власності підлягає поділу в натурі,
якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення з
самостійними виходами, які можуть
використовуватися як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

Відповідно до п.6 Пленуму Верховного
Суду України від 04.10.1991року №7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» (із змінами і доповненнями),
якщо виділ частки будинку в натурі
неможливий, суд вправі за заявленим про
це позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кімнатами)
такого будинку. У цьому разі окремі
підсобні приміщення (кухня коридор
тощо) можуть бути залишені в загальному
користуванні учасників спільної
часткової власності.

Відповідно до технічного паспорту,
копія яких міститься в матеріалах
справи, судом було встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 з трьох кімнат площею
13 кв.м., 16,2 кв.м., 14,9 кв.м., загальна площа
квартири становить 65кв.м.

Зідно долученої до матеріалів справи
довідки з КП «Жилкомсервіс» дільниця
№17 вбачається, що у спірній квартирі
дійсно зареєстровані відповідач
ОСОБА_2 та її сини ОСОБА_3, ОСОБА_6, та
позивач ОСОБА_7 (а.с.25).

Враховуючи неприязні відносини, які
склалися між сторонами, про свічить
звернення до суду відповідачів з
позовом про зняття ОСОБА_1 з реєстрації
з АДРЕСА_1, тобто без її згоди,
користування спірною квартирою без
визначення порядку такого
користування, фактично є неможливим
та може породжувати конфліктні
ситуації.

Враховуючи, що спірна квартира
складається з трьох кімнат, суд вважає
за можливе визначити порядок
користування житлом, який є можливим з
урахуванням розміру житлової та
загальної площі квартири та з
урахуванням того, що позивач та
відповідачі по справі володіють даною
квартирою на праві спільної сумісної
власності в рівних частках. Окрім того,
визначаючи порядок користування
житлом, суд виходить із того, які площі
сторонами використовуються на даний
час індивідуально, та площі які
залишаються у спільному користуванні.

Таким чином суд, вважає за можливе
встановити порядок користування
квартирою, який запропонований
позивачем шляхом виділення ОСОБА_1 у
користування житлову кімнату площею 13
кв. м; а відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 виділити у користування
кімнати площею 14,9 та 16,2 кв. м. Кухню
площею 6,7 кв.м., ванну площею 2,0 кв.м.,
вбиральну площею 1,1 кв.м., коридор
площею 8,8 кв.м. в загальному
користуванні.

Встановити порядок користування
спірним житлом відповідно до ідеальних
часток співвласників не надається
можливим.

На думку суду, такий порядок
користування квартирою не буде
порушувати інтереси відповідачів та
крім того відповідає вимогам ст.ст. 48
ЖК України, бо цей розмір жилої площі
кімнат знаходиться в межах норми
житлової площі на одну особу,
встановлений законодавством.

При таких обставинах суд приходить
до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення
порядку користування квартирою
необхідно задовольнити в повному
обсязі та встановити запропонований
позивачем порядок користування
квартирою.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України з відповідачів необхідно
стягнути на користь позивача понесені
ним та документально підтверджені
судові витрати по справі у виді
судового збору.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 15, 16, 355, 356, 358, 379, 382, 383,
386, 391 Цивільного кодексу України, ст.
3,10,15,30,60-63,79, 209,212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про визначення порядку
користування житлом - задовольнити.

Визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1
наступним чином:

- виділити у користування
ОСОБА_1 жилу кімнати площею 13 м.кв. у
квартирі АДРЕСА_1.

- виділити у користування
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 жилі кімнати
площею 14,9 м.кв. та 16,2 кв.м. у квартирі
АДРЕСА_1.

Кухню площею 6,7 кв.м., ванну площею 2,0
кв.м., вбиральну площею 1,1 кв.м., коридор
площею 8,8 кв.м. залишити у спільному
користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі якщо рішення було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Повний текст виготовлено 18 липня 2014
року.

Суддя
Н.В. Якуша