Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів:
Нагорняка В.А.,
Олійник А.С.,

Писаної Т.О., Юровської
Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс груп» про відшкодування
майнової та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 17 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_3 пред'явив до
ОСОБА_5 цивільний позов про
відшкодування шкоди у межах розгляду
порушеної проти останнього
кримінальної справи за ч. 1 ст. 286 КК
України, просив стягнути з ОСОБА_5
майнову шкоду у розмірі 51 290 грн 46 коп.
та моральну шкоду - 50 000 грн.

Вироком Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 квітня 2011 року ОСОБА_5
притягнуто до кримінальної
відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК
України, стягнуто з нього на користь
ОСОБА_3 20 000 грн моральної шкоди, а з
приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК
«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ) - майнову
шкоду у розмірі 6 292 грн 61 коп.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 серпня
2011 року вирок щодо ОСОБА_5 у частині
вирішення цивільного позову ОСОБА_3
скасовано та направлено справу у цій
частині на новий розгляд у порядку
цивільного судочинства. Звільнено
ОСОБА_5 від кримінальної
відповідальності на підставі п. «в» ст.
1 та ст. 6 Закону України «Про амністію у
2011 році».

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 3 жовтня 2011 року відкрито
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди.

У травні 2013 року ОСОБА_3 уточнив позовні
вимоги, у позовній заяві разом із
ОСОБА_4 станом на 26 лютого 2014 року
просив стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 14 081 грн майнової шкоди, 3 000 грн
витрат на правову допомогу та 800 грн за
послуги експерта-автотехніка, та з ПрАТ
«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на
користь ОСОБА_3 - 2 500 грн моральної
шкоди, а з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 - 100
000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, 20
березня 2009 року приблизно о 00 год. 30 хв.
водій ОСОБА_5, який керував технічно
справним автомобілем НОМЕР_1, на
автомобільній дорозі
Знамянка-Луганськ-Ізварине, здійснив
наїзд на залишений ОСОБА_3 на узбіччі
автомобіль НОМЕР_2, внаслідок чого
обидва автомобілі отримали механічні
пошкодження, а ОСОБА_3 - тілесні
ушкодження середнього ступеня
тяжкості.

Цивільно-правову відповідальність
власника автомобіля НОМЕР_1,
застраховано у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» і восени 2013 року
страхова компанія перерахувала ОСОБА_3
7 800 грн, а ОСОБА_4 - 24 991 грн.

Вироком Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 квітня 2011 року ОСОБА_5
визнано винним у вчиненні зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
ДТП), порушення ним п. 12.2 та п. 12.3 Правил
дорожнього руху України також
підтверджується висновком
автотехнічної експертизи № 70/27-441 від 18
червня 2009 року.

Після ДТП ОСОБА_3 було зроблено
декілька операцій та визначено
спочатку другу, а потім третю групу
інвалідності внаслідок втрати функції
лівої кінцівки. Перенесені ним
моральні страждання є підставою для
відшкодування моральної шкоди.

Крім того, внаслідок ДТП було зіпсовано
одяг та взуття ОСОБА_3 на загальну суму
800 грн, а ОСОБА_4 як власнику автомобіля
НОМЕР_2, завдано майнову шкоду у розмірі
39 791 грн.

ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
виплатило ОСОБА_4 страхове
відшкодування у розмірі 24 991 грн, тому з
винної особи ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
необхідно додатково стягнути 14 801 грн
за пошкоджений транспортний засіб, а
також 3 000 грн витрат на правову
допомогу та 800 грн за послуги
експерта-автотехніка.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року позов
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна
Іншуранс груп» на користь ОСОБА_3
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 2 500 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 47 450 грн. моральної шкоди
В іншій частині позову ОСОБА_3
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 14791 грн майнової шкоди. В
іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 квітня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано у частині стягнення з ОСОБА_5
моральної шкоди на користь ОСОБА_3,
майнової шкоди та витрат на експертизу
на користь ОСОБА_4; ухвалено в цій
частині нове рішення про відмову в
позові. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
20 березня 2009 року приблизно о 00 год. 30
хв. водій ОСОБА_5, який керував технічно
справним автомобілем НОМЕР_1, на
автомобільній дорозі
Знамянка-Луганськ-Ізварине, здійснив
наїзд на залишений ОСОБА_3 на узбіччі
автомобіль НОМЕР_2, а також ОСОБА_3,
внаслідок чого обидва автомобілі
отримали механічні пошкодження, а
останній - тілесні ушкодження у вигляді
закритих переломів лівої лопатки,
лівої стегнової кістки, струсу
головного мозку, забитих ран
потиличної області, синця в області
лівого плечового суглобу, саден
обличчя та кінцівок, що відносяться до
середнього ступеня тяжкості.

На час ДТП ОСОБА_5 та ОСОБА_3 керували
зазначеними вище автомобілями на
підставі доручень від власників.

Після ДТП ОСОБА_4 стала власником
автомобіля НОМЕР_2, яким на час ДТП
керував ОСОБА_3, що підтверджується
біржовою угодою від 24 квітня 2009 року.

Вироком Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 квітня 2011 року ОСОБА_5
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 серпня
2011 року звільнено ОСОБА_5 від
кримінальної відповідальності на
підставі п. «в» ст. 1 та ст. 6 Закону
України «Про амністію у 2011 році». У
мотивувальній частині ухвали
апеляційний суд погодився із висновком
суду першої інстанції про доведеність
вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину.

Внаслідок ДТП ОСОБА_3 проходив
лікування з 20 березня 2009 року до 15
квітня 2009 року; з 16 червня 2009 року до 26
червня 2009 року; з 23 вересня 2010 року до 6
жовтня 2010 року; з 28 листопада 2011 року до
16 грудня 2011 року; з 17 лютого 2012 року до 2
березня 2012 року; з 9 липня 2012 року до 20
липня 2012 року.

Відповідно до висновків МСЕК ОСОБА_3 з 28
серпня 2009 року до 31 серпня 2013 року
встановлено другу групу інвалідності,
а з 1 вересня 2013 року - третю групу
інвалідності.

Цивільно-правову відповідальність
власника автомобіля НОМЕР_1,
застраховано ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» відповідно до поліса №
ВВ/7923603 від 14 листопада 2008 року.

Вирішуючи спір у частині вимог про
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції оцінив її розмір у 50 000
грн та стягнув із страхової компанії 2
500 грн (у межах позовних вимог), із
ОСОБА_5 - 47 450 грн. Стягнуто на користь
ОСОБА_3 із ОСОБА_5 2 923 грн 20 коп. витрат на
правову допомогу.

Стягуючи із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 14
791 грн майнової шкоди та 800 грн витрат на
проведення товарознавчої експертизи,
із урахуванням виплати страховою
компанією 24 991 грн страхового
відшкодування, суд першої інстанції
дійшов висновку, що вона мала право на
відшкодування майнової шкоди як член
сім'ї ОСОБА_3

Ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові ОСОБА_3 про відшкодування ОСОБА_5
моральної шкоди у розмірі 47 450 грн,
апеляційний суд виходив із того, що
ОСОБА_5 добровільно відшкодував ОСОБА_3
3 000 грн моральної шкоди, із страхової
компанії стягнуто 2500 грн моральної
шкоди, а тому визначений судом першої
інстанції розмір відшкодування
моральної шкоди ОСОБА_5 є завищеним та
не відповідає характеру та тяжкості
моральних страждань ОСОБА_3

Відмовляючи у позові ОСОБА_4 про
відшкодування ОСОБА_5 майнової шкоди у
розмірі 14 791 грн та витрат на проведення
товарознавчої експертизи у розмірі 800
грн, апеляційний суд виходив із того, що
вона на час ДТП не була власником
автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3,
а тому не має права на відшкодування
майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Оскільки на час ДТП ОСОБА_4 не була
власником пошкодженого автомобіля
НОМЕР_2, яким керував за дорученням її
чоловік ОСОБА_3, апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
відсутні правові підстави для
відшкодування їй майнової шкоди.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про те,
що на час ДТП ОСОБА_4 користувалась
зазначеним транспортним засобом за
дорученням від власника, а тому має
право на відшкодування майнової шкоди,
не заслуговують на увагу, оскільки не
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим,
органу місцевого самоврядування,
фізичної або юридичної особи, яка її
завдала, зокрема, якщо шкоди завдано
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскільки суд касаційної інстанції
відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України не
може встановлювати обставини справи,
зокрема щодо визначення розміру
завданої ОСОБА_3 моральної шкоди, його
доводи касаційної скарги у зазначеній
частині підлягають відхиленню.

Апеляційний суд дав належну оцінку
обставинам завдання ОСОБА_5 моральної
шкоди ОСОБА_3, встановив її розмір та
відмовив у задоволенні позову у цій
частині з огляду на те, що останньому
добровільно відшкодовано 3 000 грн
моральної шкоди ОСОБА_5, а із страхової
компанії додатково підлягає стягненню
2 500 грн моральної шкоди.

Висновки апеляційного суду
відповідають нормам матеріального
права та встановленим обставинам
справи.

З огляду на викладене, касаційна скарга
ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а рішення
апеляційного суду - залишенню без змін
відповідно до ст. 337 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.М. Ситнік

Судді:

В.А.Нагорняк

А.С. Олійник

Т.О. Писана

Г.В. Юровська