АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1499/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19 Дубенець М. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Захарова А. Ф. РІШЕННЯ
03 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЗахарової А.
Ф.суддівОхріменко Н. І. , Качана О. В. при
секретаріРибасюк О.С.
з участю адвокатів: ОСОБА_6, ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_8 на рішення Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 22 квітня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про
визнання договорів дарування
недійсними та визнання права
Вивчивши матеріали справи, вислухавши
ОСОБА_8, її представника ОСОБА_10,
адвоката ОСОБА_6, які підтримали доводи
апеляційної скарги, та ОСОБА_9, адвоката
ОСОБА_7, які на них заперечували, судова
в с т а н о в и л а :
В липні 2013 року ОСОБА_8 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_9 про визнання
договорів дарування недійсними та
визнання права власності.
В обґрунтування своїх вимог вказувала,
що 14 січня 2011 року за нотаріально
посвідченим договором дарування
ОСОБА_8 передала в дар ОСОБА_9 житловий
будинок з надвірними спорудами
АДРЕСА_1, який є єдиним для неї житлом.
Також за іншим нотаріально посвідченим
договором позивачка передала в дар
ОСОБА_9 за цією ж адресою земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
площею - 1000 кв. м. та земельну ділянку
для ведення садівництва, площею - 0,072,1
Зазначені договори укладено під
впливом тяжкої для позивачки обставини
(хвороби) та внаслідок психологічного
тиску на неї з боку відповідача.
В 2003 році ОСОБА_8 перенесла операцію на
очах та при виписці з лікарні в неї
гострота зору правого ока була 0,1, а
лівого ока - 0,2, про що свідчить виписка
з медичної картки стаціонарного
хворого № 519 від 21.01.2003 року, виданої
Черкаською обласною лікарнею.
Після операції для підтримання зору
позивачці рекомендовано нагляд в
окуліста за місцем проживання та
вживати ліки. Враховуючи те, що ліки
коштують дорого, а пенсія мала, ОСОБА_8
не виконувала вказівки лікаря і не
підтримувала зір, втративши його.
Під час проходження обстеження в
Канівській ЦРЛ для подальшого
лікування в амбулаторній картці ОСОБА_8
зроблено запис про те, що в неї очі
хворі і визначені діагнози
«Сублюксированная катаракта.
Вторинная глаукома. Артифакия правого
За таких діагнозів ОСОБА_8 не могла
станом на 14.01.2011 року належним чином
ознайомитися з текстом договорів,
укладених з ОСОБА_9.
Під час обстеження отоларинголога було
складено консультативний висновок, в
якому зазначено діагноз: Двобічна
хронічна сенсоневральна
приглухуватість II ступеня. При такому
діагнозі позивачка не могла навіть на
слух належним чином зрозуміти суть і
Тому, враховуючи її 86 - річний вік та
стан здоров'я, відповідач ОСОБА_9 цим
скористувався запропонувавши, якщо
буде підписано в нотаріуса певні
документи то він буде доглядати за
Текст договорів, підготовлених у
нотаріуса, ОСОБА_8 особисто не змогла
прочитати, а також ніхто з присутніх не
зачитував умови договору, а лише
показали де потрібно поставити підпис.
Підписуючи договір, ОСОБА_8 вважала, що
підписує договір довічного утримання,
так як в силу свого віку та вад слуху і
зору текст договору вона не читала, і їй
ніхто його не зачитував в голос, тому
вона вважає, що її ввели в оману, а
договір дарування вона уклала
На підставі наведеного, ст.ст. 229-233, 717,
727, 728 ЦК України, позивачка просила суд
винести рішення, яким:
- визнати договір дарування на житловий
будинок з надвірними спорудами за
АДРЕСА_1, укладений 14.01.2011 року між
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, посвідчений
приватним нотаріусом Канівського
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
зареєстрований в реєстрі за № 12 від
14.01.2011 року, недійсним ;
- визнати договір дарування земельної
ділянки під житловим будинком, -
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, -
площею 1000 кв. м., кадастровий №
ведення садівництва, площею 0,0721 га.,
знаходяться на АДРЕСА_1, укладений
14.01.2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
посвідчений приватним нотаріусом
Канівського міського нотаріального
округу ОСОБА_11, зареєстрований в
реєстрі за №14 від 14.01.2011 року,
- визнати за ОСОБА_8 право власності на
житловий будинок з надвірними
спорудами за АДРЕСА_1;
- визнати за ОСОБА_8 право власності на
земельну ділянку під житловим
будинком, - земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, площею - 1000 кв. м.,
ділянку для ведення садівництва,
площею - 0,0721 га., кадастровий №
Рішенням Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 22 квітня 2014
року в позові ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про
визнання договорів дарування
недійсними та визнання права власності
на будинок і земельні ділянки
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8,
посилаючись на те, що дане рішення
незаконне, не відповідає обставинам
справи, прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_8 задоволити.

Обговоривши матеріали справи, судова
палата вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд виходив з того, що під час
підписання договорів дарування
позивач ОСОБА_8 розуміла суть і
наслідки своїх дій, що права позивача
порушені не були.

Проте, з цим не можна погодитися.

З матеріалів справи встановлено, що 14
січня 2011 року між позивачкою ОСОБА_8 і
відповідачем ОСОБА_9 був укладений
договір дарування житлового будинку
АДРЕСА_1, який посвідчений приватним
нотаріусом Канівського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 14 січня 2011
року, зареєстрований в реєстрі №12. За
цим договором дарувальник ОСОБА_8
передає безоплатно, а обдарований
ОСОБА_9 приймає у власність житловий
будинок з надвірними спорудами за
АДРЕСА_1. Дар цей сторони оцінюють, як
вказано в договорі , у 122620,00 грн. (ар. спр.
24-25).

В цьому договорі зазначено, що
одночасно сторони домовилися
встановити сервітут, який полягає у
особистому праві дарувальника ОСОБА_8
довічно і безоплатно користуватися
подарованим житловим будинком з
моменту переходу права власності до
обдарованого.

Встановлено також, що цією ж датою, - 14
січня 2011 року між позивачкою ОСОБА_8 і
відповідачем ОСОБА_9 був укладений
договір дарування належних
дарувальнику на праві власності
земельної ділянки будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
площею 1000 кв. м. та земельної ділянки
для ведення садівництва, площею 0,0721
га., які розташовані по АДРЕСА_1. Договір
цей теж посвідчений приватним
нотаріусом Канівського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 14 січня 2011
року, зареєстрований в реєстрі за № 14
(ар. спр. 26-27).

За цим договором дарувальник ОСОБА_8
передає безоплатно ОСОБА_9 земельні
ділянки, які належать дарувальнику на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯЖ
№ 022900, виданого Канівською міською
радою та зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю № 02,
27.03.2008 року, кадастровий номер
земельної ділянки :01:008:0134, та
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯЛ № 693705,
виданого Канівською міською радою
08.10.2010 року та зареєстрованого в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за № 44,
22.10.2010 року, кадастровий номер
земельної ділянки :01:008:0376. Грошова
оцінка земельної ділянки, площею 1000 кв.
м. складає 49749,55 грн., грошова оцінка
земельної ділянки, площею 0,0721 га.,
складає 32030,48 грн..

В цьому договорі також зазначено, що
сторони домовилися встановити
сервітут, який полягає у особистому
праві дарувальника ОСОБА_8 довічно і
безоплатно користуватися подарованими
земельними ділянками з моменту
переходу права власності до
обдарованого.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ч. 2 ст. 717 ЦК України договір, що
встановлює обов'язок обдаровуваного
вчинити на користь дарувальника
будь-яку дію майнового або немайнового
характеру, не є договором дарування.

Таким чином, характерною ознакою
договору дарування є його
безоплатність. Мотиви дарувальника
(наприклад, почуття вдячності тощо)
значення не мають. При зустрічних
зобов'язаннях обдаровуваного стосовно
дарувальника (наприклад, передати річ,
надати послугу) договір не визнається
даруванням, а тому буде регулюватися
нормами договору міни, побутового
підряду тощо, залежно від умов
договору.

Наведені вище укладені між сторонами
договори дарування від 14 січня 2011 року
в той же час містять положення про те,
що одночасно сторони домовилися
встановити сервітут, який полягає у
особистому праві дарувальника ОСОБА_8
довічно і безоплатно користуватися
подарованим житловим будинком
(подарованими земельними ділянками, -
за другим договором) з моменту переходу
права власності до обдарованого.

Згідно ст. 401 ЦК України сервітут - це
право користування чужим майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 403 ЦК України
сервітут визначає обсяг прав щодо
користування особою чужим майном.

З викладеного виходить, що одночасно з
безоплатним відчуженням майна за
договорами дарування відповідачу,
позивачка уклала з останнім угоду
довічного і безоплатного користування
цим майном по кожному з укладених
договорів, - внаслідок чого у
відповідача - обдаровуваного з'явилися
зустрічні зобов'язання стосовно
дарувальника, а саме надання
дарувальнику права довічного і
безоплатного користування належним
йому, обдаровуваному, майном. І це
суперечить суті договору дарування,
оскільки встановлює обов'язок
обдаровуваного вчинити на користь
дарувальника дію майнового характеру.

За таких обставин укладений 14.01.2011 року
між сторонами вищенаведені договори
дарування жилого будинку і земельних
ділянок по АДРЕСА_1 не відповідають
вимогам закону, на що не звернув уваги
суд.

За ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Враховуючи наведене, судова палата
вважає, що вищезгадані договори
дарування, укладені між сторонами
14.01.2011 року слід визнати недійсними.

Необхідно зазначити, що пред'являючи
позов про визнання недійсним укладених
між нею та відповідачем ОСОБА_9
договорів дарування житлового будинку
і земельних ділянок від 14.01.2011 року,
позивачка ОСОБА_8 посилалась на ряд
статей (норм) ЦК України, які
передбачають підстави визнання
недійсними правочинів, - ст. ст. 229-233 ЦК
України. Проте практично наголошувала
на тому, що допустила помилку.
Стверджувала, що підписуючи договір,
вона вважала, що підписує договір
довічного утримання, так як в силу
свого віку та вад слуху і зору текст
договору вона не читала і їй ніхто його
не зачитував в голос, вважає, що її
ввели в оману.

Однак суд, розглядаючи даний позов,
належним чином не з'ясував, з якої
безпосередньо підстави передбаченої
законом, ОСОБА_8 наполягає на розгляді
питання щодо недійсності укладених
договорів дарування від 14.01.2011 року, що
вимагає діюче законодавство і судова
практика.

Суд вказав, що не знайшли підтвердження
в судовому засіданні твердження
позивача про те, що відповідач уклав
договори дарування домоволодіння та
земельних ділянок по АДРЕСА_1 внаслідок
обману з його сторони, оскільки такі
обставини в суді не доведені. Зазначив
про критичне сприйняття пояснень
позивача та її представника про те, що
зазначені договори дарування укладені
на вкрай невигідних для позивача
умовах, під впливом тяжкої для неї
обставини (хвороби), внаслідок
психологічного тиску на неї з боку
відповідача, так як такі твердження
повністю спростовуються показами
свідків в судовому засіданні та
поясненнями відповідача, який не
підтвердив зазначені обставини.

З наведеного виходить, що належним
чином не з'ясувавши суть позовних вимог
ОСОБА_8,- щодо підстави з якої слід
визнати недійсними договори дарування
житлового будинку і земельних ділянок
від 14 січня 2011 року, укладених між
сторонами, суд практично поверхово
підійшов до розгляду справи, належним
чином не вияснив обґрунтованість
позовних вимог і, відповідно,
заперечень щодо таких, а тому висновки
суду про те, що під час укладання
спірних договорів права позивача
порушені не були, - не можна визнати
правомірними, а рішення суду законним
та обґрунтованим.

В зв'язку з цим рішення суду підлягає до
скасування.

Враховуючи, що ОСОБА_8, пред'являючи
позов, посилалась і на ст. 717 ЦК України
(ар. спр. 4), положення якої суд фактично
не взяв до уваги, але з аналізу
укладених спірних договорів від 14.01.2011
року відповідно до норми частини 2 ст. 717
ЦК України беззаперечно випливає
невідповідність таких вимогам закону,
про що йшлося вище, в зв'язку з чим
зазначені правочини слід визнати
недійсними, судова палата вважає за
можливе ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

А саме визнати недійсними договір
дарування житлового будинку з
надвірними спорудами за АДРЕСА_1 та
договір дарування земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, площею 1000 кв. м. та земельної
ділянки для ведення садівництва,
площею 0,0721 га., розташованих по АДРЕСА_1,
укладених 14 січня 2011 року між ОСОБА_8 і
ОСОБА_9, посвідчених приватним
нотаріусом Канівського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 14 січня 2011
року, зареєстрованих в реєстрі № 866 та в
реєстрі №868.

Щодо позовних вимог про визнання за
ОСОБА_8 права власності на житловий
будинок з надвірними спорудами, який
знаходиться по АДРЕСА_1, та на земельні
ділянки за цією ж адресою (а саме на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
площею 1000 кв. м. та земельну ділянку для
ведення садівництва, площею 0,0721 га.),- то
такі не підлягають до задоволення.

З визнанням недійсними вищевказаних
договорів дарування, укладеними між
сторонами 14 січня 2011 року, право
власності ОСОБА_8 на об'єкти дарування
фактично відновлюється. Позивачці
необхідно на підставі даного рішення
(суду) отримати у нотаріуса
правовстановлюючі документи на
житловий будинок і земельні ділянки і
провести відповідну державну
реєстрацію таких в Реєстраційній
службі Канівського міського
управління юстиції Черкаської області
відповідно до положень Закону України
«Про державну реєстрації речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень ».

Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи встановлено, що
позивачка ОСОБА_8, подаючи позов,
сплатила 2541,49 грн. судового збору (ар.
спр. 60), а подаючи апеляційну скаргу на
рішення суду - 1270,75 грн., а всього 3812,24
грн.. Враховуючи викладене, з ОСОБА_9
слід стягнути на користь ОСОБА_8 3812,24
грн. понесених витрат по судовому
збору.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317,218 ЦПК
України, судова палата,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задоволити
частково.

Рішення Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 22 квітня 2014
року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про
визнання договорів дарування
недійсними та визнання права власності
задоволити частково.

Визнати недійсними договір дарування
житлового будинку з надвірними
спорудами за АДРЕСА_1 та договір
дарування земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, площею 1000 кв. м. кадастровий №
:01:008:0134 та земельної ділянки для
ведення садівництва, площею 0,0721 га.,
кадастровий № :01:008:0376
розташованих по АДРЕСА_1, укладених 14
січня 2011 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_9,
посвідчених приватним нотаріусом
Канівського міського нотаріального
округу ОСОБА_11 14 січня 2011 року,
зареєстрованих в реєстрі № 866 та в
реєстрі №868.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8
судові витрати в сумі 3812 грн. 24 коп..

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :