Справа № 175/3046/14-ц
Провадження № 2/175/1149/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року смт. Ювілейне

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойка О.М.

при секретарі - Карпенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину домоволодіння,

В с т а н о в и в :

Позивачка до суду не з'явилася, але надала письмову заяву у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити і справу розглянути без її участі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення сторін та свідків, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 19 лютого 2004 року ОСОБА_2, проживаючи однією сім'єю з ОСОБА_1, за спільні кошти подружжя уклали з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області і зареєстрований в реєстрі за №357.

01 березня 2004 році вказаний договір був зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 4052069, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно яке видано 01.03.2004 року КП «Новомосковське МБТІ».

Згодом, 26 грудня 2006 році, сторони офіційно зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 26 грудня 2006 року, видане виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області.

Як встановлено судом, на теперішній час відповідач відмовляється переоформити ? частину спірного домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами за позивачем, у зв'язку з чим, вона звертається до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвані шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 груд 2007 р. п.23 зазначає, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинені спільного ведення господарства, засовувати джерело і час його придбання. А у п.24 зазначено, що до складу майна, яке підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне в них на час розгляду справи, та те, що знаходиться в третіх осіб.

Відповідно п. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» по спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням і подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозит рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Згідно з п. 1 ст. 74 СК України - право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі:

- Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Факт сумісного проживання сторін однією сім'єю на момент придбання спірного майна знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема письмовими поясненнями сторін та свідків.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 61, 88, 215, 223, 224 ЦПК України, ст.ст. 57, 69, 70 СК України, ст.ст. 267, ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину домоволодіння - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Дніпропетровським РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області 01 жовтня 2009 року; ІПН: НОМЕР_1) право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 із загальною площею 58,3 кв.м, з яких житлова площа становить 38,9 кв.м, допоміжна - 19,4 кв.м та який складається з:

І-1 - сіни, площею 5,6 кв.м;

І-2 - кімнати, площею 22,1 кв.м;

І-3 - кухні, площею 7,8 кв.м;

І-4 - кімнати, площею 16,8 кв.м;

І - сіни, площею 6,0 кв.м,

а також господарські будівлі і споруди: Б - сарай, площею 67,5 кв.м; В - літня кухня, площею 10,9 кв.м; Г - лазня, площею 7,3 кв.м; Д - вбиральня, площею 1 кв.м; К - колодязь, площею 1 кв.м; №1 - ворота, площею 5,6 кв.м; №2 - огорожа, площею 35,0 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя О.М. Бойко