Справа № 182/3592/14-ц
Провадження № 2/0182/2521/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.09.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого суддіРибакової В.В.при
секретарі Затуливітер Н.В.за участю
позивача - ОСОБА_3, представника
позивача за довіреністю - ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5 за
довіреністю - ОСОБА_6, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Нікополя цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.05.2014 року звернувся до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на
такі обставини.

Він з 14.11.2003 року перебуває з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого вони мають сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з
відповідачем не склалось через те, що
відповідач проводила свій час поза
сім'єю, порушувала подружню вірність,
через що між ними виникали сварки.
Вказані обставили призвели до повного
взаємного відчуження. Шлюбно-сімейні
відносини та ведення спільного
господарства були припинені з січня 2012
року. Почуття любові та поваги між ними
втрачені. На даний час кожен з них живе
своїм життям. Примирення між ними
неможливе. Майно було розділене в
добровільному порядку, відповідач
забрала усе необхідне для себе майно та
пішла, залишивши його-позивача з
дитиною. Дізнавшись про те, що він буде
звертатися до суду, відповідач
повернулася до місця реєстрації, де
періодично проживала, але при цьому
нічого не змінилося. Просить шлюб
розірвати, після розірвання шлюбу
залишити йому прізвище „ОСОБА_3" та
стягнути з відповідача на свою користь
понесені ним судові витрати. Вказав, що
після розірвання шлюбу дитина
залишиться проживати з ним.

Позивач у судовому засіданні
обставини, викладені в позові, та
вимоги позову підтримав, просив шлюб
розірвати. Суду пояснив наступне.
Шлюбні відносини між ним та
відповідачем були припинені з січня 2012
року. Відповідач пішла з сім'ї до іншого
чоловіка, залишивши його-позивача та
дитину. Весною 2013 року він звернувся до
райдержадміністрації з заявою про
визначення місця проживання дитини.
Коли відповідач про це дізналася, то
влітку 2013 року повернулася до дому. До
цього вона періодично приходила
побачитися з сином. Вони вирішили
спробувати зберегти сім'ю, почали жити
разом, однак близькі стосунки між ними
не поновлювались. Зберегти сім'ю не
вдалося. Осінню 2013 року він зрозумів, що
відповідач не дотримується подружньої
вірності і з цього часу вони проживали
за однією адресою, однак вже як чужі
люди. 01.06.2014 року відповідач забрала всі
необхідні їй речі та остаточно пішла
від нього. Син залишився з ним і
проживав з ним до 28.07.2014 року після чого
дитину забрали невідомі люди. З цього
приводу він звернувся до
правоохоронних органів. Де зараз
відповідач та дитина він не знає.
Відповідач та дитина були
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, але
на даний час вони з реєстрації знялися.
Указав, що майновий спір відсутній.
Щодо місця проживання дитини наявний
спір, який буде вирішуватися в іншому
судовому процесі за позовом, поданим
відповідачем.

Представник позивача позов підтримав.
Послався на те, що сім'ю ОСОБА_3 зберегти
неможливо, а тому просив шлюб між ними
розірвати.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, надала до суду заяву про
розгляд справи за її відсутності, проти
розірвання шлюбу не заперечує (а.с.13). У
заяві відповідач виклала свої
пояснення щодо позову. Вказала, що
шлюбні відносини між нею та позивачем
були припинені 01.06.2014 року у зв'язку з
тим, що позивач разом зі своїми
батьками вигнали її з дому, завдавши їй
при цьому тілесні пошкодження.
Причинами припинення шлюбних відносин
указала насилля позивача в сім'ї, його
відсторонення від вирішення спільних
сімейних питань, та те, що позивач пішов
з сім'ї до іншої жінки. Майнового спору
немає. Однак між ними є спір, який
знаходиться на вирішені у
Нікопольському міськрайонному суді
Дніпропетровської області в
провадженні іншого судді щодо місця
проживання їх малолітньої дитини.
Просить після розірвання шлюбу
залишити їй прізвище „ОСОБА_5".

Представник відповідача проти
розірвання шлюбу не заперечував.
Обставини, викладені позивачем в
обгрунтування вимог позову, не визнав.
Зазначив, що остаточно шлюбно-сімейні
відносини між стронами припинилися
01.06.2014 року, як зазначила у своїй заяві
відповідач. З цієї дати сторони
припинили вести спільне господарство.
До цього сторони з січня 2012 року
припиняли шлюбні відносини, потім
поновлювали їх, але безрезультатно.
Дісними причинами припинення шлюбних
відносин є ті причини, що зазначені в
заяві відповідача, а також
несумісність характерів сторін,
конфлікти, сварки, у зв'язку з чим були
втрачені почуття любові та поваги між
сторонами. Обставини, викладені в
позові щодо подружньої невірності
відповідача вважає недоведеними.

Вислухавши пояснення позивача,
представників сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
на підставі ст.ст. 110,112 СК України
підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що
сторони 14.11.2003 року зареєстрували шлюб,
від якого мають одну малолітню дитину:
сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4,5).

Шлюбно-сімейні відносини між сторонами
припинялися у січні 2012 року, потім в
літку 2013 року - поновлювалися. Сторони
намагалися зберегти сім'ю, але
безрезультатно. 01.06.2014 року відповідач
забрала необхідні для неї речі та пішла
з сім'ї. Дитина залишилася проживати з
позивачем і проживала з ним до 28.07.2014
року, що не оспорювалося в судовому
засіданні. Після цього сімейні
відносини між сторонами не
поновлювалися. Спільне господарство не
ведеться. На даний час кожен зі сторін
живе своїм життям. Почуття любові та
поваги між ними втрачені. Примирення
між ними неможливе. Майнового спору
немає.

Між сторонами наявний спір щодо
визначення місця проживання дитини,
який буде розглядатися в іншому
судовому процесі.

Посилання позивача на те, що сімейні
відносини були припинені з причини
подружньої невірності відповідача у
судовому засіданні свого
підтвердження не знайшли. Посилання
відповідача на те, що сімейні відносини
були припинені в тому числі з причини
застосування позивачем фізичної сили у
її відношенні також не знайшли свого
підтвердження. Позивач такі посилання
не визнав, з наданого відповідачем
виписного епікризу з історії хвороби №
2922 (а.с.15) цього не вбачається. Також не
підтвердилися доказами в судовому
засіданні і посилання відповідача на
те, що позивач з батьками вигнали її з
дому.

Враховуючи викладені обставини, суд
приходить до висновку, що зберегти
сім'ю неможливо, а тому суд вважає, що
шлюб необхідно розірвати.

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 243 грн. 60 коп., сплачений
останнім під час звернення до суду
(а.с.2).

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК
України, ст.ст. 110,112 СК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 14.11.2003 року Менжинською
сільською радою Нікопольського району
Дніпропетровської області за актовим
записом № 31, від якого є одна малолітня
дитина - розірвати.

Після розірвання шлюбу громадянину
ОСОБА_3 прізвище залишити «ОСОБА_3»,
громадянці ОСОБА_5 прізвище залишити
«ОСОБА_5».

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд
першої інстанції потягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: В. В. Рибакова