Справа 206/5450/14-ц
Провадження 2/206/1311/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2014 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Кудрявцев Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1, про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2014 року представник Кредитної спілки Всеукраїнське народне кредитне товариство звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

14 липня 2014 року у вказаній цивільній справі було ухвалено заочне рішення, яким позов був задоволений: стягнуто з ОСОБА_1, (ін. НОМЕР_1) на користь кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» заборгованість за кредитним договором в розмірі 76404грн. 80коп., яка складається із: заборгованість по кредиту 53000,00грн.;збитки від інфляції з жовтня 2008 року по квітень 2014 рік 23404,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_1, (ін. НОМЕР_1) на користь кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» судовий збір у розмірі 764,04грн.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року заочне рішення від14 липня 2014 року було скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням останніх уточнень від 13 жовтня 2014 року, позивач посилається на те, що 01 жовтня 2008 року між кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» (КС ВНКТ) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 056-93-08, згідно якого відповідач одержала кредит в сумі 53 000, 00 грн. ( п'ятдесят три тисячі гривень 00 коп.) для купівлі автомобілю під 42 % (сорок два) відсотки річних (п. 1.1 Договору), який зобов'язалася повернути у термін до 01 жовтня 2012 року п.п. 1.1, 1.3. Договору. Цей Договір згідно п.6.1 набуває чинності з дня його укладання та діє до повного виконання позичальником зобов'язань за цим договором. У відповідності з п.4.7 Кредитного договору відповідач зобов'язався щомісяця, в строк до 10 числа місяця, наступного за періодом нарахування відсотків, здійснювати погашення заборгованості (кредит та відсотки по ньому) згідно графіку (п. 4.2 Договору). Згідно п.4.6 Договору відповідач повинен був погашати кредит двома шляхами: в касу кредитної спілки або на поточний рахунок кредитної спілки - через банк, реквізити якого вказані в кінці Кредитного договору, що не заважало позичальнику зробити таке перерахування в будь - який день, в будь - якому місті України. У відповідності до п. п. 4.4 4.9 Кредитного договору в кожному випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим договором про повернення кредиту та відсотків за його користування, передбачених п.1.1, розмір відсоткової ставки за оплачуваний період, по якому допущене прострочення, встановлюється в подвійному розмірі від встановленого п.1.1 цього Договору.

Відповідач згідно з умовами Договору своєчасно сплатив три платежі, а саме згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 805461 від 10.11.2008 року у відповідності до графіку повернення платежів згідно п. 4.2 кредитного договору, повернув частково кредит у сумі 1104,17 грн. та відсотки за користування кредитом у сумі 809,11 грн., квитанції до прибуткового касового ордеру № 805696 від 10.12.2008 року повернув частково кредит у сумі 2190,89 грн. та відсотки за користування кредитом у сумі 809,11 грн., квитанції до прибуткового касового ордеру № 805724 від 11.12.2008 року повернув частково кредит у сумі 32500 грн. В подальшому відповідач порушив свої зобов'язання за Договором, тому відсоткова ставка за користування кредитом з 11.01.2009 року стала становити вже 120%.

Згідно 4.5 Договору,відповідач виплатив КС ВНКТ 37 413, 28 (тридцять сім тисяч чотириста тринадцять гривень 28 коп.), з них: 35 795 грн. 06 коп. - тіло кредиту; 1 618 грн. 22 коп. - відсотків за користування кредитом. Таким чином, відповідач не виконав умов Договору, хоча, згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Керуючись ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином згідно з умовами Договору.

Відповідач не виконав умови Договору в повному обсязі, тому, згідно п.4.9 Договору, відповідач на письмову вимогу позивача повинен негайно, протягом одного робочого дня, повернути кредит, а також збитки від інфляції, які мали місце за цей час в зв'язку із її зростом. В зв'язку з цим позивач направив відповідачу попередження, але відповідач проігнорував це досудове звернення - відмовився виконати законні вимоги.

Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним - Договором - здійснив видачу кредитних ресурсів в тимчасове користування позичальнику на умовах поворотності, строковості, в сумі 53 000, 00 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру № 800 від 01.10.2008 року, проте відповідач на даний час свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі не виконав.

З огляду на вищевикладені обставини позивач вимушений за захистом своїх прав і інтересів звернутись до суду для примусового стягнення заборгованості з відповідача.

У відповідності з п.4.1 кредитного Договору обчислення строку користування кредитом та нарахування відсотків за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому відсотки за користування кредитом нараховуються від суми кредиту з наступного дня після надання кредиту відповідачу і включно до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, період створення заборгованості відповідача настав з наступного дня після одержання ним суми кредиту, а саме з 11 січня 2009 року і поширюється до дня складання даної позовної заяви до суду, тобто до 28.04.2014р.

Тому розрахунок заборгованості відповідачем згідно умов кредитного договору має наступний вигляд.

Розрахунок заборгованості по Кредитному договору №056-93-08 від 01 жовтня 2008р.

Заборгованість за тілом кредиту складає:

53 000,00 грн. - 1104,17 грн. - 2190,89 грн. - 32500,00 грн. = 17 204,94 грн.; заборгованість за відсотками по кредиту складає: 42% річна відсоткова ставка (п.1.1 Договору); денна відсоткова ставка = 0,001150 (42%/365 днів: 100) 84% - річна відсоткова ставка (п. 4.4 4.9. Договору); денна відсоткова ставка = 0,002301 (84%/365 днів: 100).

З 11.01.2009р. по 28.04.2014р: 17 204,94 грн. х 1930 дн. х 0,002301% = 76 405,93 грн. Всього із відсотками: 76 405,93 грн. - 809,11 грн. - 809,11 грн. = 74 787,71 грн.

В зв'язку з тим, що відповідач до цього часу так і не виконав своїх зобов'язань, спілці були спричинені збитки від інфляції, які мали місце за цей час в зв'язку із її зростом, виходячи з наступного розрахунку: індекс інфляції з січня 2009 року по квітень включно 2014 року склав: 2009 рік - 112,3%, 2010 рік - 109,1%, 2011 рік - 104,6%, 2012 рік - 99,8%, 2013 рік -100,5%, 2014 рік: січень - 100,2%, лютий - 100,6%, березень - 102,2%, квітень - 103,3%. 1,123 х 1,091 х 1,046 х 0,998 х 1,005 х 1,002 х 1,006 х 1,022 х 1,033 = 136,78%

Сума, що підлягає поверненню в зв'язку із зростом інфляції що мала місце за цей час, складає:17204,94грн.х136,78%/100%= 23 532,91 грн. 23 532,91 грн. - 17 204,94 грн. = 6 327,97 грн. Всього заборгованість відповідача складає: 17 204,94 грн. + 74 787,71 грн. + 6 327,97 грн. = 98 320,62 грн.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» суму заборгованості по кредиту, відсотків за користування кредитом, а також збитки від інфляції, які мали місце за цей час в зв'язку із її зростом в розмірі 98 320 гривень 62 коп. та судові витрати у розмірі 983 грн. 20 коп. (а.с.58-59).

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позові. Пояснив, що у відповідача був не один кредитний договір, що по договору № 053-93-08 від 01.10.2008р. вона не всі кошти повернула, а повертала по іншому договору від 26.12.2008 року, це вбачається з квитанцій.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог у повному обсязі та просила суд відмовити у задоволенні. Пояснила, що кредит вона брала один раз у сумі 53000,00грн. Їй запропонували реструктуризацію договору і формально уклали новий договір на 19400грн. від грудня 2008 року, а коштів вона не отримувала. Оригінал видаткового касового ордеру на 53000,00грн. порвали при ній. Є два договори застави одного ж автомобіля. Кредит надавався під заставу рухомого майна, автомобіля Опель корса позивачем була знята заборона, вона його продала, це доводить, що боргу перед банком не було. Вона повернула всі кошти, що підтверджується наданими квитанціями. Зазначила, що не заперечує проти проведення почеркознавчої експертизи, оскільки підписувала тільки один видатковий касовий ордер, інший було знищено, тому це не можливо. Зазначила, що позивачем було приховано факт укладання договору застави, а також подає вимоги про сплату за вже сплаченим кредитом. До суду не надав всіх оригіналів документів на які посилаються у позові.

Суд заслухавши сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 01 жовтня 2008 року між кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» в особі заступника керуючого Дніпропетровського регіонального відділення ОСОБА_3 та ОСОБА_1, було укладено кредитний договір № 056-93-08, за яким відповідачу було надано кредит у розмірі 53000,00грн. на строк по 01 жовтня 2011 року на придбання автомобіля (а.с.4-8).

Факт видачі грошових коштів відповідачу підтверджено копією видаткового касового ордеру № 800 від 01.10.2008 року (а.с.9).

25 квітня 2014 року вих. № 112 позивачем була направлена відповідачу досудова вимога про заборгованість за договором № 056-93-08 від 01 жовтня 2008 року у розмірі 332938,51грн. (а.с.16-18).

01 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави, згідно якого ОСОБА_1 передала у заставу транспортний засіб Opel Corsa 2007 року випуску за виконання зобов'язань за кредитним договором № 056-93-08 від 01 жовтня 2008 року (а.с.37-40).

Згідно наданих квитанцій відповідачем було повернуто позивачу за договором № 056-93-08 від 01.10.08р. 32500,00грн., 3000,00грн., 1913,00грн., загалом 37413,00грн. За номером договору № 056-170-08 від 26.12.2008р. 3750,79грн., 5 платежів по 3400,00грн., 3280,00грн. загалом 24030,79грн. (а.с.47-48).

Відповідно до наданого позивачем копії видаткового ордеру № 1298 від 26.12.2008 року ОСОБА_1 отримала 19400,00грн. (а.с.61).

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

В силу ч. 3 ст. 59 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом розяснювалися положення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, про обовязок довести ті обставини, на які посилається, розяснено права та обов'язки, попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Посилання представника позивача на те, що було два договори і відповідачем сплачувалися кошти по різним договорам суд як доказ не приймає, оскільки в судовому засіданні не підтверджено належними та допустимими доказами в розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України, а ці твердження засновані виключно на припущеннях.

Крім того, існування заборгованості у відповідача, доведено не було.

За таких обставин, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимоги позивача і доходить висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 130, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков