№ 336/2412/14-ц
пр. № 2/336/2412/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

12 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2,
уточненим в ході розгляду справи,
вказавши, що 02.03.2011 року між сторонами
було укладено договір позики, за яким
позивач передала відповідачеві 2400
доларів США та годинник вартістю 23000
гривень, які відповідач зобов'язався
повернути до 02.04.2011 року. Оскільки
відповідач позику у встановлений строк
не повернув, просить стягнути 2400
доларів США та 23000 гривень в рахунок
погашення заборгованості за договором
позики, а також судовий збір.

Позивач та представник позивача в
судове засідання 12.09.2014 року не
з'явились, представник позивача
звернувся до суду з клопотанням про
розгляд справи за відсутності позивача
на підставі наданих доказів. В судовому
засіданні 01.09.2014 року позивач на позові
наполягала, вказавши, що відповідач
ОСОБА_2 звернувся до неї з проханням
позичити грошові кошти, пояснюючи, що
потрапив у скрутне становище. Оскільки
достатньої суми грошей в наявності у
позивача не було, вона надала ОСОБА_2 2400
доларів США, а також золотий годинник
фірми «Карт?є», який сторони на той час
оцінили у 23000 гривень з метою закладу
годинника відповідачем для отримання
грошових коштів. У визначений
сторонами час відповідач не повернув
ані кошти, ані годинник, як стало відомо
позивачеві годинник було здано до
ломбарду, яким згодом продано, де він
перебуває позивачеві невідомо, тому
просить стягнути його вартість, а також
2400 доларів США.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про місце та час розгляду
справи повідомлялась в установленому
порядку судовою повісткою. Керуючись
ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу
заочно.

При дослідженні матеріалів справи
встановлено таке.

02.03.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
укладено договір позики, відповідно до
якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти в
сумі 2400 доларів та годинник вартістю
23000 гривень, які зобов'язався повернути
до 02.04.2011 року, що підтверджено
розпискою.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 суду пояснив, що у 2011 році
відповідач ОСОБА_2 звернувся до нього з
проханням позичити кошти в сумі
приблизно 20000 гривень. ОСОБА_3 погодився
позичити гроші, але запропонував у
забезпечення повернення коштів надати
якесь майно. Через деякий час ОСОБА_2
приніс ОСОБА_3 золотий годинник та
золотий ланцюжок, а ОСОБА_3 надав йому
грошові кошти. Оскільки у визначений
сторонами час ОСОБА_2 гроші не повернув,
ОСОБА_3 здав годинник та ланцюжок до
ломбарду, повернувши таким чином свої
кошти.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики
укладається в письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

За ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статті 546, 549 ЦК України передбачають
можливість забезпечення виконання
зобов'язання неустойкою (штрафом,
пенею).

Враховуючи пояснення позивача та
свідка, суд вбачає підстави для
стягнення з відповідача вартості
отриманого у позику годинника,
зважаючи на неможливість його
витребування в натурі.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що
дослідженими доказами позовні вимоги
підтверджені та вбачає підстави для
задоволення позову у повному обсягу.

З урахуванням вимог ст. 88 ч. 3 ЦПК
України, оскільки позивач звільнена
від сплати судового збору, з
відповідача підлягає стягненню
судовий збір в дохід держави виходячи з
офіційного курсу долару США до гривні,
встановленому НБУ на 11.09.2014 року на
рівні 1297,6598 гривень за 100 доларів США.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики
задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 23000 (дванадцять три
тисячі) гривень та 2400 (дві тисячі
чотириста) доларів США в рахунок
погашення заборгованості за договором
позики від 02.03.2011 року.

Стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір в сумі 541,44 грн
(п'ятсот сорок одна гривня 44 коп).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржено відповідачем в апеляційному
порядку.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення через
Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк

12.09.2014