АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2192/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 59 Костенко А. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. УХВАЛА
21 серпня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМагди Л. Ф.суддівМіщенка С.
В. , Сіренка Ю. В. при секретаріРибасюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Управління пенсійного фонду
України в Маньківському районі
Черкаської області на рішення
Маньківського районного суду
Черкаської області від 9 липня 2014 року
по справі за позовом Управління
пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області до ОСОБА_6 про стягнення
надміру виплачених сум пенсій,
вивчивши матеріали справи,
в с т а н о в и л а :
Управління пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області 16 червня 2014 р. звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
надміру виплачених сум пенсій.
В позовній заяві зазначалося, що 14
березня 2012 р. Сектором інспектування у
Маньківському районі об'єднаною
державною фінансовою інспекцією
проведено ревізію з метою
підтвердження достовірності видачі
документів, згідно яких громадяни
отримали статус, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи 4
категорії та було встановлено, що
Маньківською районною державною
адміністрацією відповідачці по справі
було видано 9 березня 1993 р. посвідчення 4
категорії серії В-1 № 567161.
В ході проведення аналізу пенсійної
справи (трудова книжка) та при
проведенні зустрічних звірок (шляхом
надання запитів) встановлено, що ОСОБА_6
у період з 26 квітня 1986 р. по 20 січня 1990 р.
відповідно до господарської книги № 3,
особового рахунка № НОМЕР_1, сторінка 55
була зареєстрована та проживала у
АДРЕСА_1 та у період 1986-1990 роки
відповідно до стажових книг та книг по
оплаті праці працювала у колгоспі
«Дружба» (село Березівка Маньківський
район Черкаська область) економістом
по оплаті праці, яке відповідно до
постанови Кабінету Міністрів
Української РСР від 23 липня 1991 р. № 106
«Про організацію виконання постанов
Верховної Ради Української РСР про
порядок введення в дію законів
Української РСР «Про правовий режим
території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не відносяться до зони
посиленого радіологічного контролю.
Зустрічною перевіркою (шляхом надання
запиту) у Кутівській сільській раді
встановлено, що за облікованими даними
Кутівської сільської ради громадянка
України ОСОБА_6 фактично проживає
(знаходиться на реєстраційному обліку)
у АДРЕСА_2 з 25 січня 1990 р. та по даний час,
яка прибула (попереднє місце приписки)
із села Березівка Маньківського району
В порушення п. 4 ст. 11 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 р. № 796, ОСОБА_6 безпідставно
було видано посвідчення 4 категорії,
так як станом на 1 січня 1993 р. вона не
проживала, та не працювала в зоні
посиленого радіологічного контролю 4
роки, що призвело до виплати їй, у
період з 2 червня 1997 р. по 30 квітня 2012 р.
пенсійних виплат за потерпілого
внаслідок Чорнобильської катастрофи 4
категорії на суму 3 158,23 грн.
В позові зазначалось також, що
відповідачці, відповідно ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 р. № 796 зменшено пенсійний вік
на 1,3 роки з 02.06.1997 р. по 10.09.1998 р. Так 11
вересня 1998 р. була переоформлена пенсія
по інвалідності 2 групи загального
захворювання (довідка МСЕК від 11.09.1998 р.
серія А № 174242).
Позивач також посилався на те, що
внаслідок зловживань з боку
відповідача, яка надала недостовірні
документи на підставі, яких призначена
пенсія, за період з 2 червня 1997 р. по 30
квітня 2012 р. виникла переплата пенсії в
На даний час виплата пенсії зупинена,
на адресу відповідача управлінням
направлено пропозицію про повернення
зайво сплачених коштів в добровільному
порядку, про те від відповідача
відповіді на адресу управління не
Тому позивач просив суд стягнути з
ОСОБА_6 на користь Управління
пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області надміру виплачену пенсію в
Рішенням Маньківського районного суду
Черкаської області від 9 липня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
Управління пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області подало апеляційну скаргу в
якій просить про його скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову, посилаючись на те,
що рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Сторони в судове засідання
апеляційного суду не з'явилися, про час
і місце розгляду справи були
повідомлені у встановленому законом
порядку, про що свідчать поштові
повідомлення про вручення повісток,
які приєднані до матеріалів справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, а рішення
суду підлягає до скасування із
закриттям провадження у справі
виходячи з наступного.

Вирішуючи спір сторін, суд виходив з
того, що позов, поданий УПФУ в
Маньківському районі, підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Проте погодитися з таким висновком
суду колегія суддів не може.

За змістом ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого виду судочинства.

Відповідно до ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 7 ст. 3 КАС України суб'єкт
владних повноважень - орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною ознакою суб'єкта
владних повноважень є здійснення ним
владних управлінських функцій у тих
правовідносинах, в яких виникає спір
між сторонами.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС, яка
регламентує юрисдикцію
адміністративних судів щодо вирішення
адміністративних справ, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму. Компетенція
адміністративних судів поширюється,
зокрема, на спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
законами України.

П. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України визначено, що
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи щодо спорів
фізичних осіб з суб'єктами владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Стягнення суми надміру виплачених
пенсій за позовом територіальних
органів Пенсійного фонду України
регулюється ст. 50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до якої суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться у
п. 16 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного Суду України № 8 від
20 травня 2013 р. «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»
відповідно до частини першої статті 58
Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (далі - Закон N
1058-IV) Пенсійний фонд України є органом,
який здійснює керівництво та
управління солідарною системою,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, призначає пенсії та
підготовляє документи для її виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, здійснює
контроль за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішує
питання, пов'язані з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснює адміністративне управління
Накопичувальним фондом та інші
функції, передбачені цим Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Кошти Пенсійного фонду відповідно до
статті 73 згаданого Закону
використовуються на виплату пенсій,
передбачених цим Законом, надання
соціальних послуг, передбачених цим
Законом, фінансування
адміністративних витрат, пов'язаних з
виконанням функцій, покладених на
органи Пенсійного фонду, оплату послуг
з виплати та доставки пенсій,
формування резерву коштів Пенсійного
фонду.

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1
Положення про управління Пенсійного
фонду України в районах, містах,
районах у містах, а також у містах та
районах, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
30 квітня 2002 року N 8-2, управління
Пенсійного фонду України у районах,
містах, районах у містах, а також у
містах та районах є органами Фонду,
підпорядкованими відповідно головним
управлінням Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, що разом з цими
управліннями утворюють систему
територіальних органів Фонду.

Серед основних завдань управління,
відповідно до пункту 2.1 згаданого
Положення, зокрема, є: облік платників
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування; збір та ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших коштів,
призначених для пенсійного
забезпечення; призначення
(перерахунок) пенсій, щомісячного
довічного утримання суддям у відставці
та підготовка документів для їх
виплати; забезпечення своєчасного і в
повному обсязі фінансування та виплати
пенсій, допомоги на поховання та інших
виплат, які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством; ефективне та цільове
використання коштів Фонду, інших
коштів, призначених для виплати пенсій
та щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці,
удосконалення методів фінансового
планування, звітності та системи
контролю за витрачанням коштів,
призначених для пенсійного
забезпечення.

Як вбачається з пункту 2.2 цього
Положення, управління відповідно до
покладених на нього завдань, серед
іншого, контролює дотримання
платниками єдиного внеску вимог
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску надходження
страхових внесків, єдиного внеску та
інших платежів до Фонду від
підприємств, установ, організацій та
громадян, збирає у встановленому
порядку відповідну звітність,
проводить планові та позапланові
перевірки фінансово-бухгалтерських
документів, звітів та інших документів
щодо правильності нарахування та
сплати страхових внесків, єдиного
внеску, призначення (перерахунку) і
виплати пенсій, щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
та інших виплат, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством, цільового
використання коштів Фонду в
організаціях, що здійснюють виплату і
доставку пенсій (підпункт 5).

Отже, відповідно до покладених завдань
і функцій, Пенсійний фонд України є
суб'єктом владних повноважень у цій
сфері правовідносин, а спори, що
виникають між учасниками цих відносин,
є публічно-правовими, тому їх вирішення
належить до юрисдикції
адміністративних судів.

З матеріалів справи вбачається, що між
Управлінням Пенсійного фонду України
у Маньківському районі Черкаської
області, як суб'єктом владних
повноважень та ОСОБА_6 виник спір з
приводу законності призначення,
перерахунку та виплати пенсії.

За наведених обставин справи та вимог
закону колегія суддів приходить до
висновку про те, що спір сторін
підлягає вирішенню у порядку
адміністративного, а не цивільного
судочинства.

Відповідно до вимог ст. 310 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі з підстав,
визначених ст. 205 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 цього Кодексу суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 307, 310, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області задовольнити частково, рішення
Маньківського районного суду
Черкаської області від 9 липня 2014 року
по справі за позовом Управління
пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області до ОСОБА_6 про стягнення
надміру виплачених сум пенсій
скасувати, провадження у справі
закрити.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :