Справа № 127/8930/14-ц Провадження №
22-ц/772/2675/2014Головуючий в суді першої
інстанції Бойко В. М.Категорія 5
Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2014 р. м. Вінниця
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М.,
Пащенко Л.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» (далі - ТОВ
«Український промисловий банк»),
Державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України в особі Вінницької
філії, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал» (далі - ТОВ «ІК
«ІФГ Капітал»), про визнання припиненим
обтяження на майно,

за апеляційною скаргою ТОВ «ІК «ІФГ
Капітал» на заочне рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 16
липня 2014 року у цій справі,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом та просив
визнати припиненим встановлене ТОВ
«Український промисловий банк»
обтяження на належне йому майно, а саме:
сідловий тягач р/н НОМЕР_1,
напівпричіп-рефрижератор р/н НОМЕР_2,
сідловий тягач р/н НОМЕР_3,
напівпричіп-рефрижератор р/н НОМЕР_4,
сідловий тягач р/н НОМЕР_5,
напівпричіп-рефрижератор р/н НОМЕР_6;
зобов'язати вказану юридичну особу
подати до ВФ ДП «Інформаційний центр»
МЮУ заяву про припинення обтяження на
зазначене майно і вилучення запису з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна; зобов'язати ВФ ДП «Інформаційний
центр» МЮУ зареєструвати відомості про
припинення обтяження та вилучити
відповідні записи з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
рішенням Господарського суду м. Києва
від 25 листопада 2013 року задоволено
позов ОСОБА_2 до ТОВ «Український
промисловий банк» та визнано
недійсним з моменту укладення
кредитний договір №33/КВ-06 від 26.05.2006
року, укладений між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 та ТОВ
«Український промисловий банк».
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 18.02.2014 року,
вказане рішення Господавського суду
м.Києва залишено без змін.

Однак, залишилось невирішеним питання
щодо припинення обтяження на вказане
вище заставне майно за договорами
застави транспортних засобів №33/Zk-06
від 15.08.2006 року, (реєстровий №3756) з
послідуючими змінами та доповненнями
від 27.03.2007 року (реєстровий №1245), від
14.05.2007 року (реєстровий №1763) та від
16.01.2009 року ( реєстровий №74), яке
належить позивачу на праві власності.

Позивач зазначив, що після вступу
рішення Господарського суду м. Києва в
законну силу, він звертався з вимогами
до відповідачів у справі та третьої
особи про зняття обтяжень із
заставного майна, однак позитивної
відповіді не отримав, у зв'язку з чим
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Заочним рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 16 липня 2014
року вказаний позов задоволено
частково. Визнано припиненим
встановлене ТОВ «Український
промисловий банк» обтяження на
наведене вище майно, яке належить
ОСОБА_2 на праві власності, в решті
позовних вимог - відмовлено, вирішено
питання щодо розподілу судових втрат .

Не погодившись із ухваленим рішенням,
ТОВ «ІК «ІФГ Капітал», посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
в апеляційній скарзі просить скасувати
оскаржуване заочне рішення та ухвалити
нове, яким відмовити у позові.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду залишити
без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 548 ЦК України,
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.
Недійсне зобов'язання не підлягає
забезпеченню. Недійсність основного
зобов'язання (вимоги) спричиняє
недійсність правочину щодо його
забезпечення, якщо інше не встановлено
цим Кодексом.

За ст. 593 ЦК України, однією з припинення
права застави є припинення
зобов'язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» після припинення
обтяження обтяжувач самостійно або на
письмову вимогу боржника чи особи,
права якої порушено внаслідок
наявності запису про обтяження,
протягом п'яти днів зобов'язаний подати
держателю або реєстратору Державного
реєстру заяву про припинення обтяження
і подальше вилучення відповідного
запису з Державного реєстру. У разі
невиконання цього обов'язку обтяжувач
несе відповідальність за
відшкодування завданих збитків.

Судом встановлено, що рішенням
Господарського суду м. Києва від 25.11.2013
року, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 18.02.2014 року,
задоволено позов ОСОБА_2 до ТОВ
«Український промисловий банк» та
визнано недійсним, з моменту укладення
кредитний договір №33/КВ-06 від 26.05.2006
року, укладений між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 та ТОВ
«Український промисловий банк» (а.с.
5-31).

15.06.2006 року між ТОВ «Український
промисловий банк» (заставодержателем)
та ОСОБА_2 (заставодавцем) укладено
договір застави транспортних засобів
№33/Zk-06, з подальшим внесенням змін до
даного договору, предметом договору є:
сідловий тягач, марки DAF, реєстраційний
номер НОМЕР_7;
напівпричіп-рефрижератор, марки SCHMITZ,
реєстраційний НОМЕР_12; сідловий тягач,
марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_8;
напівпричіп-рефрижератор, марки SCHMITZ,
реєстраційний номер НОМЕР_9; сідловий
тягач, марки DAF, реєстраційний номер
НОМЕР_10; напівпричіп-рефрижератор,
марки SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_11
( а.с. 44-48).

Відповідно до вказаних договорів
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_3
на вказані транспортні засоби було
зареєстровано обтяження, що
підтверджується відповідними витягами
про реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна. Обтяжувачем
майна є ТОВ «Український промисловий
банк» ( а.с. 32-35).

Позивачем направлялись вимоги до ТОВ
«Український промисловий банк» та ТОВ
«Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал»
про зняття обтяжень з вище зазначеного
майна та внесення відповідних даних до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна ( а.с. 36-37, 40-41).

Листом від 03.04.2014 року № 03-191/184
Вінницькою філією ДП «Інформаційний
центр» Міністерства юстиції позивачу
відмовлено у знятті обтяжень на
вищезазначене рухоме майно. ( а.с. 38-39)

Керуючись наведеними нормами права,
встановивши вказані обставини справи
та оцінивши докази, які їх
підтверджують, у їх сукупності, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про часткове задоволення
даного позову, задовольнивши його в
частині визнання припиненим обтяження
на вказане вище заставне майно,
зазначивши, що зобов'язання є
недійсним, якщо воно ґрунтується на
недійсному правочині. Тобто, якщо
основний правочин визнано недійсним,
то, як наслідок, і зобов'язання, яке
ґрунтувалось на цьому правочини є
недійсним.

Пленум ВСУ у п.19 Постанови «Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008
року N 12 роз'яснив, що порушення або
неправильне застосування
матеріального чи процесуального права
має місце у разі застосування закону,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню,
унаслідок неправильної юридичної
кваліфікації правовідносин або
неправильного витлумаченого закону,
який хоч і підлягав застосуванню, проте
його зміст і сутність сприйнято
неправильно через розширене чи
обмежене тлумачення.

Порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування чи зміни рішення, якщо таке
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Разом з тим позивач у своїй апеляційній
скарзі лише послався на те, що не
погоджується з рішенням суду через
порушення судом норм матеріального
права, однак при цьому не вказав у чому
конкретно таке порушення полягає.

Апеляційна скарга ТОВ «ІК «ІФГ
Капітал» не містить посилання на такі
порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права, які б призвели до неправильного
вирішення справи. Доводи апеляційної
скарги щодо порушення судом ст. 15 ЦПК
України не знайшли свого
підтвердження, оскільки
правовідносини, що склались між
сторонами виникли із приводу захисту
прав ОСОБА_2, як власника заставного
майна, що безперечно є цивільними
спором. Те, що Державне підприємство
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України в особі Вінницької
філії є відповідачем у справі, з огляду
на положення ст. 17 КАС України, не дає
підстав для висновку, що даний спір
відноситься до адміністративної
юрисдикції, як зазначив апелянт,
оскільки він не виник у зв'язку із
здійсненням цим державним
підприємством владних управлінських
функцій.

Однак рішення суду в частині
солідарного стягнення з відповідачів
судових витрат слід змінити,
виключивши посилання на солідарне
стягнення таких витрат, оскільки судом
першої інстанції при ухваленні рішення
в цій частині було порушено вимоги ст. 88
ЦПК України, якою регулюється розподіл
судових витрат між сторонами, однак не
передбачено стягнення судових витрат у
солідарному порядку.

За таких обставин, на підставі п. 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України, рішення суду в
частині розподілу судових витрат слід
змінити, в іншій частині - залишити без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ТОВ «ІК «ІФГ
Капітал» - задовольнити частково,
заочне рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 16 липня 2014
року змінити в частині розподілу
судових витрат, виключивши посилання
на солідарне стягнення судових витрат,
в іншій частині - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення. На рішення може
бути подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :
О.В. Ковальчук

Судді :
В.М. Медяний

Л.В. Пащенко