Справа № 226/4019/13-ц
Справа № 2/226/44/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року
м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

при секретарі Наддал Г.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Димтиров
справу за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання договору позики на
підставі розписки нікчемним, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із
зустрічним позовом до позивача ОСОБА_1
про визнання договору позики на
підставі розписки від 20.02.2013р.
нікчемним в обґрунтування якого
вказав, що після ознайомлення з позовом
ОСОБА_1 до нього та доданими
документами йому стало відомо, що
начебто 20.02.2013р. ОСОБА_1 на його, ОСОБА_2
прохання, передав йому грошові кошти у
розмірі 7300 грн., на підтвердження
укладення між ними договору розстрочки
у простій письмовій формі та факту
отримання ним грошей, нібито видано
позивачу власноручно письмову
розписку від 20.02.2013р. згідно якої
напевно він, ОСОБА_2, начебто
зобов'язався (бо за змістом первісної
позовної заяви зазначено: «…згідно
якої зобов'язався…») повернути суму
грошей у розмірі 7300 грн. до 01.04.2013р.
Надалі за текстом первісної позовної
заяви, ОСОБА_1 наполягає на тому, що між
ними було укладено договір позики.
Оскільки в первісній позовній заяві
ОСОБА_1 просить стягнути з нього, ОСОБА_2
7300 грн. заборгованість, 3% річних,
відсотки у розмірі ставки НБУ від суми
боргу за розпискою від 20.02.2013р., вважає,
що договір позики, укладений начебто
ним з позивачем шляхом написання
розписки від 20.02.2013р., є нікчемним з
наступних підстав. Особисто він,
ОСОБА_2, ніколи не звертався до
відповідача з проханням надати йому в
борг будь-яку суму грошових коштів,
позивач ніколи не передавав йому
ніяких грошових коштів, а він
відповідно не брав у нього в борг
грошові кошти у сумі 7300 грн. та жодним
чином не зобов'язувався повертати не
отримані ним від позивача вказані
грошові кошти, а ні до 01.04.2013р., а ні у
будь-який інший термін. Особисто ним не
передавалася позивачу власноручно
написана розписка про отримання від
позивача грошей у сумі 7300 грн., яка
відповідно ним не підписувалася,
оскільки він таку розписку не писав та
не підписував. Оскільки, як уже було
вищенаведене, йому, ОСОБА_2, не були
передані гроші позивачем у сумі 7300 грн.
та ним власноручно не писалася
розписка про отримання грошей у сумі 7300
грн. та не засвідчувалася його
підписом, то вимоги ОСОБА_1 про
застосування до нього наслідків
порушення договору позичальником,
передбачених приписами ст.1050 ЦК
України є такими, що суперечать нормам
матеріального та процесуального права,
тому що розписка від 20.02.2013р. є
сфальшованою позивачем. У зв'язку з
вищевикладеним просить визнати
нікчемним договір позики на підставі
розписки від 20.02.2013р.

У судовому засіданні відповідач
підтримав свої позовні вимоги,
викладені у зустрічній позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 надав суду письмові
заперечення на зустрічну позовну
заяву, де вказав, що твердження ОСОБА_2,
що начебто розписка від 20.03.2013р. є
фальшивою, є видумкою, так як цю
розписку безпосередньо написав,
підписав та видав йому сам ОСОБА_2 Крім
того, ОСОБА_2 не надав жодних
підтверджень власної думки, що
доводить безпідставність його
висновків. Дійсно, твердження ОСОБА_2 є
обґрунтованим, що наведені ним у
зустрічній позовній заяві обставини
можуть бути підтверджені тільки
висновками почеркознавчої експертизи.
Проти вказаного клопотання не
заперечує, проведення експертизи слід
оплачувати особі, яка її замовила, а
саме ОСОБА_2 У зв'язку з цим вважає, що
зустрічний позов ОСОБА_2 до нього
задоволенню не підлягає.

Крім цього позивач у судовому
засіданні пояснив суду, що зустрічну
позовну заяву не визнає, вказана
розписка дійсна, відповідач її писав.

Судом встановлено, що згідно розписки
від 20.02.2013р., ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1
зобов'язується повернути
заборгованість в сумі 7300 (сім тисяч
триста) гривень ОСОБА_1 в строк до
01.04.2013р. (а.с.7).

Згідно висновку судово-почеркознавчої
експертизи № 1331/02/1332/03 від 17.06.2014р.,
рукописний текст розписки від імені
ОСОБА_2 від 20 лютого 2013 року, а також
підпис під текстом цієї розписки
виконано не ОСОБА_2, а іншою особою з
наслідуванням справжнього підпису.
Ознак попередньої технічної
підготовки при виконанні підпису від
імені ОСОБА_2 не встановлено (а.с.56-60).

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що зустрічний позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст.1047 ЦК Урани, договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України,
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

За змістом ч.ч.3, 4 ст.203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом.

Згідно абз.2 п.5 постанови Пленуму ВСУ №
9 від 06.11.2009р. «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», вимога про
встановлення нікчемності правочину
підлягає розгляду в разі наявності
відповідного спору. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. У цьому разі в резолютивній
частині судового рішення суд вказує
про нікчемність правочину або відмову
в цьому.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме зі змісту зустрічної позовної
заяви, де зазначено, що відповідач
ніколи не звертався до позивача з
проханням надати йому у борг будь-яку
суму грошових коштів, позивач ніколи не
передавав йому ніяких грошових коштів,
а він, відповідно, не брав у нього в борг
7300 грн., не передавав позивачу та не
писав і не підписував розписку про це,
суд вважає, що відповідач не укладав з
позивачем договір позики та взагалі не
брав ніяких коштів у позивача, що
підтверджується висновком
судово-почеркознавчої експертизи №
1331/02/1332/03 від 17.07.2014р.

У зв'язку з вищенаведеним, суд вважає,
що договір позики, укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на суму 7300 грн. на підставі
розписки від 20.02.2013р., є нікчемним.

Позивачем подано клопотання про
витребування доказів та проведення
повторної почеркознавчої експертизи,
де зазначено, що враховуючи наявність
свідків у присутності яких ОСОБА_2
писав цю розписку, він не виключає
факту зміни почерку і підпису
відповідачем ОСОБА_2 при написанні
вказаної розписки від 20.02.2013р., так як і
саме експертне дослідження наводить
схожість загального вигляду підписів,
що свідчить про неповноту дослідження
проведеного експертного дослідження №
1331/02/1332/03 від 17.07.2014р. або недостатність
експертного матеріалу чи спробу впливу
відповідача на експерта. Враховуючи
наведене просить витребувати на АП
«Шахта ім.Засядька» оригінали
власноручної заяви ОСОБА_2 про прийом
на роботу, про звільнення і оригінали
книги нарядів, які заповнював ОСОБА_2 та
розписувався в них (табельний номер
ОСОБА_2 № 21410). Враховуючи наведене,
просить додаткове експертне
дослідження почерку та підпису ОСОБА_2
у розписці, виконаній ним власноруч у
присутності свідків 20.02.2013р. Проведення
експертизи просить доручити
почеркознавчим експертам, розміщеним
за адресою: вул.Фізкультурна, 1,
м.Донецьк. Оплату гарантує.

Суд вважає, що клопотання позивача не
підлягає задоволенню оскільки підстав
для витребування додаткових
документів та для призначення
повторної почеркознавчої експертизи,
судом не встановлено.

На підставі ст.ст.203, 215, 1047 ЦК України,
керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання договору позики на підставі
розписки нікчемним, задовольнити.

Визнати нікчемним договір позики,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на суму
7300 грн. на підставі розписки від 20.02.2013р.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 243,60 грн. та
витрати на проведення судової
почеркознавчої експертизи у розмірі
2361,60 грн.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення терміну подачі
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Апеляційного суду Донецької
області через Димитровський міський
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя