АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Поливач Л.Д., Пікуль А.А

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника позивача: Надельнюка Р.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 28 березня 2014
року в справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рада 7» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ТОВ «Рада 7»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за надані
послуги передбачені Договором «Про
управління будинком, надання послуг з
утримання будинку, споруд та
прибудинкової території, надання
комунальних послуг» від 24.11.2011 року в
розмірі 2 316 грн. 78 коп. - основного боргу,
інфляційної складової боргу - 25, 80 грн.,
3% річних - 51, 97 грн., судового збору - 243, 60
грн.

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 28.03.2014 року
позов задоволено.

Справа № 757/2200/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/9815/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Соколової
О.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В. В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 28.03.2014 року
та стягнути з позивача витрати на
оплату судового збору. Апелянт
зазначила, що не отримувала позовну
заяву та не була жодним чином
повідомлена про відкриття провадження
у справі, про суть позовних вимог, про
час та місце розгляду справи.
Наголошувала, що взагалі не має
заборгованості за житлово-комунальні
послуги та справа не підсудна
Печерському районному суду. ОСОБА_2
вказала, що зазначений договір
передбачає оплату на банківський
рахунок позивача, разом з тим він почав
надавати квитанції про сплату за
комунальні послуги на рахунок іншої
юридичної особи - ТОВ «Рада-7».

Відповідач в судове засідання не
прибув, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце слухання
справи, в зв'язку з чим, на підставі ч. 2
ст.305 ЦПК України, судом була винесена
ухвала про розгляд справи у його
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
наведені в скарзі доводи та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач користується усіма
житлово-комунальними послугами, проте
не сплачує їх вартість внаслідок чого
виникла заборгованість, яка станом на 01
січня 2014 року становила 2 316 грн. 78 коп.

З таким висновком суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів.

При розгляді справи в апеляційному
суді встановлено, що квартира АДРЕСА_1
(а.с. 11-14) є власністю відповідача по
справі ( договір купівлі-продажу від
13.07.2011 року). Надання послуг з утримання
вищезгаданого будинку і споруд та
прибудинкових територій здійснює ТОВ
«Рада 7». 24.11.2011 року між ТОВ «Рада 7» в
особі генерального директора
Кузьменка В.М. та ОСОБА_2 було укладено
договір по наданню послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій. В суд першої інстанції
позивач подав розрахунок
заборгованості відповідача по сплаті
комунальних послуг за період з 01.08.2012
року по 31.12.2013 року в розмірі 2 316 грн. 78
коп. ( а.с. 8). В судове засідання в
апеляційну інстанцію представник
відповідача представив довідку, видану
ТОВ «Рада 7», з якої вбачається, що
будь-якої заборгованості у відповідача
по сплаті за житлово-комунальні
послуги не існує, крім того, в судове
засідання відповідач представила
оригінали платіжних доручень, які
підтверджують факт сплати нею
зазначених послуг у період визначений
позивачем. Пояснив, що вищезгадані
докази не міг надати до суду першої
інстанції , оскільки суд виніс заочне
рішення у його відсутності.

Стаття 151 ЖК України покладає обов'язок
на громадян, які мають в приватній
власності жилий будинок, квартиру,
забезпечувати утримання свого житла,
проводити за свій рахунок поточний та
капітальний ремонт, утримувати в
порядку прибудинкову територію.

При цьому ст. 179 ЖК України визначено, що
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється за рахунок коштів
власників згідно діючих Правил
користування приміщеннями жилих
будинків та прибудинковими
територіями.

Згідно п. п. 1,5 ч. 3 ст.20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги», п.7
Правил користування приміщеннями
житлових будинків, затверджених
постановою КМУ №572 від 08.10.1992р. (в
редакції постанови КМУ №45 від 24.01.2006р.),
власник квартири зобов'язаний, зокрема,
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору та оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені законом або договором.

Аналіз законодавства, що регулює
спірні правовідносини дає можливість
зробити висновок про те, що
відповідальність особи, якій надаються
житлово-комунальні послуги, з їх
несплати, наступає у випадку
підтвердження установою або
організацією, яка їх надає, факти
несплати останніх.

Матеріали справи свідчать про те, що у
відповідача відсутня заборгованість
перед ТОВ «Рада 7» за сплату
житлово-комунальних послуг.

Представник позивача не навів
переконливих доводів та відповідних
доказів, які б спростовували
правильність сплачених відповідачем
сум у направлених на їх адресу
квитанціях, що були нараховані
позивачем.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи, в
зв'язку з чим помилково виніс рішення
про задоволення позовних вимог, а тому
заочне рішення суду підлягає
скасуванню.

Зважаючи на вищезгадані обставини,
колегія суддів приходить до висновку
про ухвалення у справі нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог ТОВ «Рада 7» у зв'язку з
недоведеністю позивачем
заборгованості відповідача по оплаті
за житлово-комунальні послуги.

Враховуючи вимоги ч.3. ст. 309 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Печерського районного
суду м. Києва від 28 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Рада 7» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги -
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рада 7» на користь
ОСОБА_2 судові витрати у сумі 121 (сто
двадцять одну) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено протягом 20-ти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді:
Л.Д. Поливач

А.А. Пікуль