Ухвала

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Дьоміної О.О.,

суддів: Касьяна О.П., Попович О.В.,
Савченко В.О., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором від 20 листопада 2006 року про
надання кредиту в розмірі 250 грн, у
вигляді встановленого ліміту на
платіжну картку, унаслідок чого
утворилася кредитна заборгованість,
розмір якої станом на 31 серпня 2013
року складає 40 893 грн 02 коп., яку й
просило стягнути на свою користь.

Рішенням Юр'ївського районного суду
Дніпропетровської області від 10 січня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
березня 2014 року, зазначене рішення
районного суду скасовано й позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
Стягнуто з відповідача 40 893 грн 02 коп.
кредитної заборгованості, з яких 9 982
грн 34 коп. - заборгованість за кредитом,
28 487 грн 20 коп. - заборгованість за
відсотками, 500 грн. - штраф (фіксована
частина), 1 923 грн 48 коп. - штраф
(процентна складова). Вирішено питання
про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2 просить рішення
апеляційного суду скасувати і залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
що було помилково скасовано, мотивуючи
свої вимоги неправильним
застосуванням судом норм
матеріального права і порушенням норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Однак, зазначеним вимогам закону
рішення судів не відповідають.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, виходив із того, що
позивачем пропущено встановлений
законом строк позовної давності на
звернення до суду із указаним позовом.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що строк позовної давності позивачем
не пропущено, оскільки правовідносини
між сторонами, відповідно до умов
договору, з якими погодився відповідач,
тривають до повного погашення кредиту.

Проте, погодитися з такими висновками
судів не можна.

Судом установлено, що відповідно до
укладеного між сторонами кредитного
договору від 20 листопада 2006 року,
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 250 грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного
договору, договір складається з Заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг та Правил користування
платіжною карткою.

Умови договору відповідачем належним
чином не виконувалися, унаслідок чого
виникла заборгованість, яка станом на 31
серпня 2013 року склала 40 983 грн 02 коп.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Частинами 1 та 4 ст. 631 ЦК України
передбачено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

За правилами ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Із заяви позичальника, вбачається, що
ОСОБА_1 ознайомлений з Тарифами банку і
Умовами та правилами надання
банківських послуг, що підтверджується
його підписом.

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, строк дії договору
визначено 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у
випадку незгоди зі змінами правил
та/або тарифів банку, позичальник
зобов'язаний надати банку письмову
заяву про розірвання цього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед банком (у випадку, якщо вона є), в
тому числі заборгованість, яка виникла
протягом 30 днів з моменту повернення
карт, виданих держателю і його
довіреним особам. При незгоді зі
списанням коштів по картрахунку
письмово проінформувати банк про це
протягом 35 днів з моменту списання.

Пунктом 9.3 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що
картрахунок відкрито на необмежений
строк за випадком умов, викладених у п.
п. 9.6, 9.7 цих Умов.

Пунктом 9.5 Умов та правил надання
банківських послуг визначено, що
картрахунок може бути закрито на
підставі заяви клієнта.

Таке свідчить про те, що сторони,
укладаючи зазначений договір, досягли
згоди, що по закінченню строку його дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк, якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії)
не поступило письмової заяви держателя
про закриття картрахунку, а відтак
продовжується строк дії кредитного
договору, тобто момент досягнення
домовленості вважається таким, що
настав.

Таким чином, на підставі умов
кредитного договору, строк дії картки
та строк дії кредитного договору
поновлюється кожного разу зі спливом
терміну дії карти.

Із заяви представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Залізко В.С., вбачається,
що строк дії картки, виданої
відповідачу складає два роки, тобто до
20 листопада 2008 року (а.с. 95). Інші докази
щодо строку дії картки у справі
відсутні.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг загальної і спеціальної
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Порядок погашення боргового
зобов'язання передбачено п. 5 розділу ІІ
Умов, у якому зазначено, що строк і
порядок погашення кредиту (кредитний
ліміт, кредитна лінія) за платіжними
картками із встановленим мінімальним
обов'язковим платежем наведений у
Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною
частиною договору. Вказано, що платіж
включає плату за користування
кредитом, передбачену Тарифами, і
частину заборгованості за кредитом
(п. 5.3).

За платіжними картками без
встановлення мінімального
обов'язкового платежу строк погашення
за кредитом наведено у п. 5.4 розділу ІІ
Умов, за яким строк погашення процентів
за кредитом - щомісячно за попередній
місяць, а строк погашення кредиту у
повному обсязі - не пізніше останнього
дня місяця, вказаного на платіжній
картці (в полі Month).

Зважаючи на відсутність у матеріалах
справи Пам'ятки клієнта й Тарифів
банку, які є невід'ємними частинами
кредитного договору та визначають його
умови, обставини щодо порядку
погашення кредиту - строку, розміру та
складових щомісячного зобов'язання
відповідача не встановлені.

Поза увагою судів залишилося те, що за
умовами п. п. 3.1.1, 3.1.3 Розділу ІІ Умов
строк дії картки зазначений на
лицьовій стороні картки (місяць і рік).
Карта дійсна до останнього
календарного дня указаного місяця. За
закінченням строку дії відповідна
картка продовжується банком на новий
строк, якщо раніше (до початку місяця
закінчення строку дії) не надійшло
письмової заяви держателя про закриття
картрахунку, а також за умови наявності
грошових коштів на картрахунку для
оплати послуг із виконання
розрахункових операцій за
картрахунком (в передостанній день
місяця закінчення строку дії) і при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

За висновками Верховного Суду України
про застосування ст. 257 ЦК України до
правовідносин, у яких використовуються
платіжні картки як спосіб
надання/отримання кредитних коштів,
викладеними у постанові від 19 березня
2014 року №6-14цс14, яка, відповідно до
положень ст. 360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для всіх судів України, за
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту у повному обсязі -
зі спливом останнього дня місяця дії
картки (ст. 261 ЦК України), а не
закінченням строку дії договору.

У порушення вимог ст. ст. 214, 215, 315 ЦПК
України суди на зазначені положення
закону уваги не звернули, доводи та
заперечення сторін належним чином не
перевірили; не встановили дійсний
строк дії картки, виданої ОСОБА_1, чи
були на картковому рахунку грошові
кошти, за наявності яких банк вправі
був пролонгувати строк дії картки та,
чи видавалася відповідачу нова картка.

Оскільки строк виникнення
прострочення за кредитом не
встановлений, період нарахування
штрафних санкцій також підлягає
перевірці судом відповідно до вимог ст.
ст. 60, 214 ЦПК України.

Таким чином, неповно з'ясувавши дійсні
обставини справи, не давши належної
оцінки доказам, суди допустили
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування ухвалених
судових рішень із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Юр'ївського районного суду
Дніпропетровської області від 10 січня
2014 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
березня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.О. Дьоміна

Судді:
О.П. Касьян

О.В.
Попович

В.О.
Савченко

С.П. Штелик