Справа № 462/6913/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 грудня 2014 року Залізничний
районний суд м. Львова у складі

Головуючого судді - Галайко Н.М.

При секретарі - Фрейдун А.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Залізнична районна
адміністрація, відділ у справах дітей
про визначення місця проживання
дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Залізничного районного суду м.
Львова надійшла позовна заява, в якій
позивач просить винести рішення, яким
визначити місце проживання
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування зазначених вимог
покликається на такі обставини:

У 2003 році сторони зареєстрували шлюб,
який було розірвано за рішенням суду у
2012 році. з 2011 року позивач за рішенням
суду сплачує аліменти на утримання
дочки - ОСОБА_3 У грудні 2013 року
відповідач залишила доньку і виїхала у
невідомому напрямку. З того часу дитина
постійно проживає із позивачем за
адресою: АДРЕСА_1 перебуває на повному
його утриманні.

На підставі наведеного позивач просить
суд позов задоволити.

Позивач - ОСОБА_1 у судовому засіданні
заявлені позовні вимоги підтримав
просить суд позов задоволити.

Представник позивача - ОСОБА_5 у
судовому засіданні заявлені позовні
вимоги підтримала.

Представник третьої особи -
Міхновський Г.А. у судовому засіданні
проти задоволення позову не заперечив.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився і не повідомив суд про
причини неявки, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

У зв'язку із повторною неявкою
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності, враховуючи, що позивач не
заперечує проти такого, судом ухвалено
провести заочний розгляд справи на
підставі наявних у справі даних та
доказів.

Суд, проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
представника третьої особи, встановив,
що позов є підставним та підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що Рішенням
Залізничного районного суду м. Львова
від 17 лютого 2012 року розірвано шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстрований 01
березня 2003 року міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Львівського міського управління
юстиції, актовий запис № 371.

Як вбачається із Акту обстеження
житлово-побутових умов від 28.04.2014 року
ОСОБА_3 проживає разом з батьком -
ОСОБА_1 та перебуває на повному його
утриманні.

Відповідно до вимог ст.ст. 151,153 СК
України батьки мають переважне право
перед іншими особами на особисте
виховання дитини, залучати до
виховання інших осіб, обирати форми і
методи виховання дитини, крім тих, які
суперечать закону, моральним засадам
суспільства, а також мають право на
спілкування з дитиною.

Згідно зі ст.157 СК України, той із
батьків, який проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, який
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст.5 Хартії прав сім'ї,
представленої Апостольським Престолом
22.10.1983р., оскільки батьки дали життя
своїм дітям, вони мають первинне і
невід'ємне право виховувати їх, отже, їх
слід вважати первинними і головними
вихователями власних дітей.

Згідно з п.1 ст.9 Конвенції про права
дитини, ратифікованої Верховною Радою
України 27.02.1991р. дитина не повинна
розлучатися з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
таке розлучення необхідне в найкращих
інтересах дитини.

Згідно з вимогами ст.159 СК України суд
визначає способи участі одного із
батьків у вихованні дитини (періодичні
та систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця їх проживання і т.д.),
місця та часу їх спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, які мають істотне
значення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати
та батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися судом.

При вирішенні спору щодо місця
проживання дитини суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Суд не може передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, може своєю аморальною
поведінкою зашкодити розвиткові
дитини.

На підставі наведеного суд приходить
до переконання, що заявлені позовні
вимоги є підставними та підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 58, 59, 60, 88, 213, 224-226 ЦПК
України, ст.ст.151, 153, 157 159, 161 СК України,
суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визначити місце проживання
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення, а особами, які не
були присутні в судовому засіданні в
10-денний строк з дня отримання копії
цього рішенням.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
(підпис)

З оригіналом згідно

Суддя
Галайко Н.М.