АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
10 вересня 2014 року
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:
головуючого судді: Мазурик О.Ф.,
суддів: Прокопчук Н.О.,
при секретарі: Шалапуді Н.П.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 27 лютого 2014
у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«БТА Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та штрафних санкцій,, -
Заочним рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 27 лютого 2014
року позов Публічного акціонерного
товариства «БТА Банк» (далі - ПАТ «БТА
Банк», Банк) задоволено в частині
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БТА
Банк» простроченої заборгованості за
кредитом в розмірі 73 517,77 доларів США, що
еквівалентно 587 627, 54 грн., простроченої
заборгованість по сплаті відсотків в
розмірі 31 520, 21 доларів США, що
еквівалентно 251 941, 04 грн., 3% річних за
несвоєчасне повернення відсотків в
розмірі 47 610, 40 грн. Позов в частині
стягнення пені у розмірі 3 333 390,88 грн.
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1
на користь позивача пеню в розмірі 587 627,
Ухвалою від 12 травня 2014 року заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з
апеляційною скаргою в якій зазначила,
що рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права без повного з'ясування обставин,
що мають значення для справи.
Як на підставу скасування рішення,
зазначила, що ухвалюючи рішення суд
першої інстанції не надав належної
оцінки тій обставині, що банком
пропущено строк позовної давності на
звернення до суду.
Просила заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 27 лютого 2014
року скасувати та ухвалите нове яким в
задоволені позову ПАТ «БТА Банк»
відмовити в повному обсязі.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
та просив задовольнити, з підстав
Представник ПАТ «БТА Банк» - Пипко Р.П. в
судовому засіданні просив апеляційну
скаргу відхилити, а рішення залишити
без змін як таке, що є законним та
Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах апеляційного оскарження,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 17.09.2007 між
ВАТ «БТА Банк», правонаступником якого
є ПАТ «БТА «Банк», і ОСОБА_1, укладено
кредитний договір № 124/08, згідно якого
відповідачка отримала кредит в сумі 78
000 доларів США строком до 17.09.2017 зі
сплатою 13,5% річних та між сторонами
погоджено графік повернення кредиту.
В забезпечення виконання зобов'язання
17.09.2007 між тими ж сторонами було
укладено договір іпотеки, предметом
якого є земельна ділянка за адресою
АДРЕСА_1, загальною площею 0, 1331 га.
У зв'язку з невиконанням боржником
зобов'язання, рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 22 листопада 2010
року, звернуто стягнення на предмет
іпотеки. Вказане рішення виконано
шляхом передачі нереалізованого на
прилюдних торгах майна стягувану.
Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «БТА
Банк» в частині стягнення з
відповідачки боргу за простроченою
заборгованістю за кредитом та 3% річних
за порушення грошового зобов'язання
суд першої інстанції виходив з
встановлених обставин невиконання
ОСОБА_1 договірних зобов'язань та
того, що грошових коштів, отриманих
Банком від реалізації земельної
ділянки, не достатньо для повного
погашення заборгованості перед
Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду та вважає його
правильним з огляду на наступне.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові в розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
У відповідності до статей 525, 526, 530, 614, 615
ЦК України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, при чому
зобов'язання має виконуватися належним
чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору. Особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом. Ці
підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609
ЦК України. Зокрема за статтею 599 цього
Кодексу зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.
Більш того, ст. 625 ЦК України встановлює,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Зважаючи на відсутність в зазначених
правових нормах такої підстави
припинення зобов'язання, як ухвалення
судом рішення про задоволення вимог
кредитора, слід дійти висновку, що
наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, не
припиняє правовідносин сторін
договору, не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Згідно з укладеним між сторонами
кредитним договором у відповідача
виникло зобов'язання перед ПАТ «БТА
Банк» з повернення кредиту, сплати
Від реалізації предмета застави
позивач отримав лише частину
необхідних грошових коштів, а тому
порушене цивільне право позивача було
лише частково захищено в обраний ним
В решті відповідач не виконує належним
чином зобов'язання, а тому права та
обов'язки сторін цього зобов'язання не
Cудом встановлено, що станом на 06.11.2013
заборгованість за кредитним договором
становить 73 517, 77 доларів США, що
еквівалентно 587 627, 54 грн., прострочена
заборгованості по сплаті відсотків в
розмірі 31 520,21 доларів США, що
еквівалентно 251 941,04 грн., пеня у
розмірі 3 333 390,88 грн., 3 % річних за
несвоєчасне повернення відсотків у
розмірі 47 610, 40 грн.
Матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів, які
спростовують висновки суду, щодо
встановленого розміру заборгованості.
З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позивач
вправі вимагати стягнення з
відповідача належних йому коштів, а
тому суд першої інстанції правомірно
задовольнив позов ПАТ «БТА Банк» про
стягнення заборгованості.
Доводи апеляційної скарги, що Банком
пропущено строк позовної давності на
звернення до суду колегією суддів до
уваги не приймаються з огляду на
Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
У пункті 2.1 кредитного договору, розділ
2 «Умови кредитування» зазначено, що
кредит надається на строк з 17.09.2007 по
17.09.2027. Пунктом 14.1 Договору зазначено що
договір набуває чинності з моменту
його підписання та діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
Згідно з вимогами ч. 5 ст. 261 ЦК України
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг строку позовної
давності починається зі спливом строку
З матеріалів справи, а саме з
кредитного договору, вбачається, що
кінцевий термін погашення кредиту за
договором є 17.09.2027, а отже строк
позовної давності слід відраховувати
Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги, щодо неправильного
вирішення судом спору в частині
стягнення пені, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що судом першої
інстанції зменшено розмір пені з 3 333 390,
88 грн. до 587 627, 54 грн., що відповідає
простроченій сумі основної
заборгованості станом на 06.11.2013.
Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.
Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що ухвалюючи рішення суд
першої інстанції повно з'ясував
обставини справи та дав належну оцінку
всім доказам, наданим сторонами згідно
зі ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а в рішенні
навів переконливі доводи на
обґрунтування своїх висновків.
Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст. 309 ЦПК України як підстави для
скасування рішення суду.
За вказаних вище обставин, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.
Згідно з ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.
На підставі викладеного, судова
колегія приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду першої
інстанції без змін як таке, що є
законним та обґрунтованим.
Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327
ЦПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.
Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 27 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/19419/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8548/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Чала А.П.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.