АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Камбулов Д.Г.
Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 07 серпня 2014 року в справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житло-сервіс груп»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за оплату житлово-комунальних послуг,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 07 серпня 2014 року задоволено
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житло-сервіс груп»
(далі - ТОВ «Житло-сервіс груп») до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Житло-сервіс груп» заборгованість по
оплаті житлово-комунальних послуг за
період з квітня 2009 року по червень 2014
року включно у розмірі 14346,57 грн., що
складається з заборгованості за
житлово-комунальні послуги в розмірі
9900,98 грн., інфляційної складової у
розмірі 3504,95 грн. трьох процентів
річних в розмірі 940,64 грн., та судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вказане рішення суду скасувати,
застосувавши до вимог ТОВ
«Житло-сервіс груп» позовну давність,
визнати неправомірними нарахування
житлово-комунальних послуг позивачем
без внесення до договору відповідних
змін тарифів у письмовому вигляді.
Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції було ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. На думку
апелянта, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про переривання
перебігу позовної давності за вимогами
ТОВ «Житло-сервіс груп»внаслідок
визнання ним свого боргу з тих підстав,
що за період з квітня 2009 року по червень
2014 року він періодично вносив плату за
житлово-комунальні послуги. Внесення
ним періодичних платежів свідчить лише
про визнання боргу за відповідні
періоди та не можуть слугувати
підставою для переривання позовної
давності по іншим платежам. Також
вважає, що суд безпідставно відхилив
його посилання щодо неправомірності
нарахування житлово-комунальних
послуг позивачем без внесення до
договору відповідних змін.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1
підтримав апеляційну скаргу та просить
її задовольнити.

Представник ТОВ «Житло-сервіс груп»
просить відхилити подану апеляційну
скаргу, а рішення суду залишити без
змін, посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Відповідно до довідки форми № 3 ОСОБА_1
зареєстрований та проживає у вказаній
квартирі разом з неповнолітнім сином
ОСОБА_2 (а. с. 8).

Розпорядженням Оболонської районної у
м. Києві державної адміністрації № 962
від 29 вересня 2006 року «Про прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
житлових будинків в межах АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1» багатоквартирний будинок
АДРЕСА_1 передано на обслуговування та
експлуатацію ТОВ «Житло-сервіс груп»
(а. с. 6, 7).

08 грудня 2006 року між ТОВ «Житло-сервіс
груп» та ОСОБА_1 було укладено договір
про участь у витратах на утримання
будинку та прибудинкової території (а.
с. 12-13).

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує
належним чином зобов'язання по оплаті
житлово-комунальних послуг, 22 липня 2014
року ТОВ «Житло-сервіс груп»
звернулося до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_1 наявної
заборгованості, яка станом на 30 червня
2014 року становить 14346,57 грн. та
складається з: 9900,98 грн. основного боргу
по оплаті житлово-комунальних послуг,
3504,95 грн. інфляційного збільшення суми
заборгованості, 940,64 грн. трьох
процентів річних.

Суд першої інстанції позовні вимоги
ТОВ «Житло-сервіс груп» задовольнив, а
також дійшов висновку про відсутність
підстав для застосування до вимог ТОВ
«Житло-сервіс груп» позовної давності,
оскільки відповідач за період з квітня
2009 року по червень 2014 року періодично
вносив плату за житлово-комунальні
послуги, що свідчить про визнання ним
боргу, внаслідок чого перебіг позовної
давності переривався.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 18, 30 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року №630, плата за надані
послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів обліку
води і теплової енергії або
затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункової книжки,
платіжної квитанції тощо) або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку.
Розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції обґрунтовано відхилив
посилання відповідача ОСОБА_1 щодо
неправомірності нарахування позивачем
плати за житлово-комунальні послуги за
новими тарифами без внесення до
договору відповідних змін. Умовами
укладеного між сторонами договору про
участь у втратах на утримання будинку
та прибудинкової території від 08
грудня 2006 року передбачено, що
розрахунки тарифів та інших щомісячних
платежів можуть змінюватися із змінами
самих тарифів по розпорядженню
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації) та
зміною мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції про відсутність підстав для
застосування позовної давності до
вимог ТОВ «Житло-сервіс груп».

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Як вбачається з наданих суду
розрахунків заборгованість за
житлово-комунальні послуги з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних були
обрахована ТОВ «Житло-сервіс груп» за
період з квітня 2009 року по червень 2014
року.

З позовом до суду про стягнення
заборгованості ТОВ «Житло-сервіс груп»
звернулося лише 22 липня 2014 року, тобто з
пропуском загальної позовної давності.

При цьому, внесення ОСОБА_1 з березня 2009
року по червень 2014 року періодичних
платежів свідчить лише про визнання
ним боргу за відповідні періоди, та не
може слугувати підставою для
переривання позовної давності по іншим
платежам згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
безпідставного висновку про
переривання позовної давності за
вимогами ТОВ «Житло-сервіс груп»
внаслідок вчинення відповідачем дій,
що свідчать про визнання ним боргу.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено,
що сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до положень ст. 266 ЦК України
зі спливом позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги (стягнення неустойки,
накладення стягнення на заставлене
майно тощо).

Також задовольняючи позов, суд першої
інстанції не звернув уваги на
неправильне обрахування позивачем
інфляційної складової з розрахунку
загальної суми боргу та сукупного
індексу інфляції за період з квітня 2009
року по червень 2014 року включно. Поза
увагою суду залишилося те, що в даному
випадку розрахунок інфляційної
складової має здійснюватися по кожному
платежу окремо, враховуючи сукупний
індекс інфляції за відповідні періоди
прострочки.

Також, позивачем було неправильно
обраховано суму трьох процентів річних
від простроченої суми, починаючи з
першого числа місяця, за який було
нараховані відповідні суми.
Відповідно до положень Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року №630 плата за послуги
має вноситись не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
тобто прострочення платежу виникає
лише з 20 числа місяця, що настає за
розрахунковим.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на
користь ТОВ «Житло-сервіс груп» в межах
строку позовної давності за період з 22
липня 2011 року по 30 червня 2014 року
підлягає стягненню: 4442,81 грн.
заборгованості по оплаті
житлово-комунальних послуг, з яких: 287,44
грн. - за вересень 2011 року, 404,31 грн. - за
жовтень 2011 року, 658,32 грн. - за січень 2012
року, 709,71 грн. - за лютий 2012 року, 424,32 грн.
- за березень 2012 року, 442,19 грн. - за
жовтень 2013 року, 545,15 грн. - за листопад
2012 року, 670,15 грн. - за грудень 2012 року,
301,22 грн. - за червень 2014 року; 477,35 грн.
інфляційної складової, з яких:
інфляційна складова внаслідок
прострочення внесення відповідачем
плати за вересень 2011 року становить 35,06
грн., за жовтень 2011 року - 48,92 грн., за
січень 2012 року - 75,04 грн., за лютий 2012
року - 78,77 грн., за березень 2012 року - 47,09
грн., за жовтень 2013 року - 53,52 грн., за
листопад 2013 року - 63,23 грн., за грудень 2013
року - 75,72 грн.; та 205,64 грн. трьох
процентів річних, з яких: 23,24 грн. трьох
процентів річних внаслідок
прострочення внесення відповідачем
плати за вересень 2011 року, 31,67 грн. - за
жовтень 2011 року, 46,59 грн. - за січень 2012
року, 48,55 грн. - за лютий 2012 року, 27,94 грн. -
за березень 2012 року, 8,10 грн. - за жовтень
2013 року, 10,63 грн. - за листопад 2012 року, 8,92
грн. - за грудень 2012 року; а всього 5125,80
грн.

При цьому, суд апеляційної інстанції не
вираховував суму інфляційної
складової та трьох процентів річних
внаслідок прострочення відповідачем
плати за червень 2014 року. Строк
здійснення вказаного платежу настав 20
липня 2014 року, а ТОВ «Житло-сервіс груп»
просило стягнути заборгованість, яка
утворилася станом на 30 червня 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 07 серпня 2014 року підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог ТОВ «Житло-сервіс груп».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1
на користь ТОВ «Житло-сервіс груп»
підлягає стягненню 229,40 грн. судового
збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 10 квітня 2014 рокускасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житло-сервіс груп»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за оплату житлово-комунальних послуг
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житло-сервіс груп»
4442,81 грн. заборгованості за
житлово-комунальні послуги, 477,35 грн.
інфляційної складової, 205,64 грн. трьох
процентів річних, обрахованих за
період з 22 липня 2011 року по 30 червня 2014
року, а всього 5125,80 грн.

В іншій частині позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Житло-сервіс груп» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житло-сервіс груп»
243,60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді