АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/796/8996/2014
інстанції - Каліушко Ф.А.
Доповідач - Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі :

головуючого судді - Слободянюк
С.В.

суддів - Лапчевської О.Ф., Саліхова
В.В.,

при секретарі - Трофименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
21 травня 2014 року за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л
А:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне
товариство (ПАТ) «Родовід Банк» (далі
БАНК) звернулось до суду з наведеним
позовом, збільшивши позовні вимоги
(а.с.98), просили стягнути з ОСОБА_2
заборгованість по тілу кредиту та
відсоткам в сумі 27 081,81 долар США та 203
560,62 грн. пені та з урахуванням 3% річних.
(кредит - 19895,52 доларів США, відсотки -
7186,29 доларів США, пеню - 181 704,04 грн., 3% - 21
856,58 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 21 травня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 27 081,81
долар США , яка складається з
заборгованості по тілу 19 895,52 долари США
та заборгованості по відсоткам 7186,29
долари США, а також стягнуто пеню у
розмірі 77 552,34 грн. та 3% річних - 15 784,37
грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Родовід Банк» судовий збір в сумі
3654,00 грн.

Не погоджуючись із рішення суду першої
інстанції, ОСОБА_1, який діє в інтересах
ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій
з посилається на не правильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права в частині
стягнення пені у розмірі 77 552,34 грн.
Апелянт просить змінити оскаржуване
рішення, в частині стягнення пені,
зменшити її розмір відповідно до умов
договору, одночасно ставиться питання
і про відмову у стягненні пені.

Справу розглянуто без участі ОСОБА_2,
який належним чином повідомлявся про
час та місце розгляду справи за
адресою, вказаною в апеляційній скарзі,
що підтверджується поштовим зворотним
відправлення від 17 липня 2014 року.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в
приміщенні апеляційного суду м.Києва 05
вересня 2014 року знайомився з
матеріалами справи, що свідчить про
його обізнаність про день та час
розгляду справи (а.с.143).

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК
неявка сторони, належним чином
повідомленої про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

В судовому засіданні представник БАНКу
- Дзюрман О.А. апеляційну скаргу не
визнала.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення скарги.

Як встановлено судом першої
інстанції, 22 березня 2007 року між ВАТ
«РОДОВІД БАНК», правонаступником якого
є ПАТ «РОДОВІД БАНК» (а.с.26), та ОСОБА_2
укладено кредитний договір
№28.4.1/АА-119.07.2, відповідно до п. п. 1.1- 1.6
якого, позивач відкрив відповідачу
відновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 30 000 доларів США строком
користування до 22 березня 2014 року
включно, а відповідач зобов'язується
повернути наданий кредит, сплатити
відсотки у розмірі 12,5 % річних. А згідно
з п. 3.1 цього договору погашення кредиту
та оплата відсотків за його
користування здійснюється щомісячно
до 10 числа кожного календарного місяця
у розмірі 357 доларів США до 22 березня 2014
року (а..7-11).

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу
України (далі по тексту - ЦК України)
встановлено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором в повному обсязі,
відповідно до п. 1.1 договору здійснив
видачу кредитних ресурсів у розмірі 30
000 доларів США, що підтверджується
заявкою на видачу готівки № 42641 від 22
березня 2007 року.

За правилами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України
встановлено, що грошове зобов'язання
має бути виконане в гривнях. Якщо в
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті в гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до розрахунку, наданого
позивачем та перевіреного судом,
станом на 07 квітня 2014 року
заборгованість відповідача перед
позивачем за кредитним договором
становить 19 895,52 доларів США, 7 186,29
доларів США - сума відсотків за
користування кредитними коштами, що в
перерахунку на національну грошову
одиницю України за курсом
Національного банку України становить
230 809,96 грн. та 83 368,88 грн. (а.с.69-73).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. А відповідно до
ст. 611 цього Кодексу у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. А
згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 3.9 кредитного договору
встановлено, що за порушення строків
повернення кредитів чи сплати
процентів, позичальник зобов'язується
сплачувати банку за кожен день
прострочення пеню у розмірі подвійної
процентної ставки, встановленої
пунктом 1.5. цього Договору, від суми
простроченого платежу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно з ч. 2 п. 27 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. А ч. 1 п. 27 Постанови Пленуму
встановлено, що положення частини
третьої статті 551 ЦК України про
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. А згідно з ст. 257 цього Кодексу
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення, яка
у відповідності до цієї норми зроблена
відповідачем у судовому засіданні.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України
позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253-255
цього Кодексу.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Частиною 1 ст. 250 ЦК України встановлено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд першої інстанції правильно
зазначав, що за умовами кредитного
договору №28.4.1/АА-119.07.2 від 22 березня 2007
року, позичальник зобов'язаний був
здійснювати погашення кредиту та
оплату відсотків за його користування
щомісячно до 10 числа кожного
календарного місяця у розмірі 357
доларів США. Кінцевим терміном
повернення кредиту є 22 березня 2014 року.

Вирішуючи питання щодо стягнення пені
і 3% річних, судом першої інстанції було
засновано строк позовної давності
відповідно з пунктом 1 частини 2 статті
258 ЦК України, яким встановлено, що до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
один рік.

Доводи апеляційної скарги щодо
зменшення розміру пені за обставин
наявності у відповідача дітей, які
перебувають на його утримання, не
приймаються колегією суддів до уваги,
оскільки це не було, як зазначав суд
першої інстанції, перешкодою для
відповідача в отриманні кредитних
коштів з урахуванням їх повернення
кредитору.

В прохальній частині апеляційної
скарги, апелянт одночасно просить
змінити рішення в частині стягнення
пені (в сумі 77 552,34 грн.), стягнувши
неустойку не більше 5% від суми пені,
яка може бути нарахована відповідно
до умов договору та чинного
законодавства і одночасно просить
відмовити у стягненні пені, не
оскаржуючи рішення в іншій частині.
При цьому апелянтом на надано належних
та допустимих доказів щодо розрахунку
розміру пені.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення
оскаржуваного рішення без змін, яке
ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновок
суду першої інстанції не спростовують
і на його правильність не впливають.

Керуючись ст..ст.303,307,308, 313 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 21 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді