інстанції: Кихтюк Р.М. Провадження №
22-ц/773/1412/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Мудренко Л. І.,

при секретарі Лимар Р. С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу, за апеляційною
скаргою представника відповідача
ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 21 травня 2014 року, -

В С Т А Н О В
И Л А:

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
із зазначеним позовом. Вказував на ті
обставини, що 25 лютого 2010 року між ним
та ОСОБА_3 було укладено договір позики
на суму 6500 Євро зі строком повернення
визначеним моментом пред'явлення
вимоги. Отримавши гроші на розвиток
підприємницької діяльності,
відповідач підписав і видав йому
відповідну розписку.

Крім того позивач зазначав, що 30 липня
2013 року на адресу ОСОБА_3 надсилав
лист-вимогу про повернення у місячний
термін вказаних грошових коштів, однак
відповіді, як і грошей не отримав.

Оскільки ОСОБА_3 на його вимогу не
повернув позичені гроші, то позивач
просив суд стягнути з відповідача 68965
грн., тобто грошову суму еквівалентну
6500 Євро по офіційному курсу НБУ на час
звернення до суду.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1
збільшив розмір грошової суми, яка
підлягає поверненню, у зв'язку із
ростом вартості євровалюти, просив
стягнути з відповідача в його користь
104390 грн.

21 травні 2014 року заочним рішенням
Луцького міськрайонного суду позов
ОСОБА_1 із збільшеними позовними
вимогами задоволено повністю, крім
того стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави
1043 грн. 90 коп. судового збору.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі представник відповідача ОСОБА_2,
діючи в межах наданих їй повноважень,
просить рішення суду скасувати як
незаконне, прийняте судом з неповним
з'ясуванням обставин справи, з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047, ч. 1 ст. 1049 цього
Кодексу на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
пред'явлений документ який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернута
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Встановлено, що 25 лютого 2010 року
відповідач ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_1 6500
Євро, які мав повернути в місячний
термін на вимогу позикодавця. На
підтвердження отримання грошей від
позивача, відповідачем ОСОБА_3 була
складена і підписана розписка від
25.02.2010 року, достовірність підпису на
якій відповідача підтверджено
висновком № 4081 судової почеркознавчої
експертизи від 20 лютого 2014 року,
проведеної за клопотанням ОСОБА_3
Львівським науково-дослідним
інститутом судових експертиз (а. с. 23, 39 -
43).

Крім того встановлено, що 30 липня 2013
року позивач ОСОБА_1 звертався до
відповідача ОСОБА_3 з письмовою вимогою
про повернення йому в місячний термін
позичених грошей в сумі 6500 Євро (а. с. 6 -
7).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
надані йому позикодавцем) у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Отже, встановивши наведені обставини
та врахувавши зазначені правові норми,
суд першої інстанції вірно прийшов до
висновку про підставність позовних
вимог ОСОБА_1 та прийняв законне
рішення про задоволення позову.

Таким чином, рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, а тому апеляційну скаргу,
відповідно до ст. 308 ЦПК України слід
відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 відхилити, заочне
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21 травня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді