08.07.2014 Справа № 756/843/14-ц
Унікальний №756/843/14
Провадження №2/756/1496/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року
м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у
складі:

Головуючого судді
Белоконної І.В.

При секретарях Поливко М.С.,
Коцюрубі С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
коштів, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення коштів та
просив стягнути з відповідачів
солідарно на його користь 83311
(вісімдесят три тисячі триста
одинадцять) грн. 20 коп. та судові
витрати у розмірі 833 (вісімсот тридцять
три) грн. 12 коп.

В обґрунтуванні позову позивач
зазначив, що 29 січня 2013 року між ним та
відповідачем ОСОБА_2 з другої сторони
був укладений попередній договір.
Відповідно до умов договору ОСОБА_2
зобов'язався продати позивачу
автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», 2008 року
випуску, а позивач зобов'язався
сплатити ОСОБА_2 83 500 (вісімдесят три
тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. 01 лютого 2013
року позивач придбав вищезазначений
автомобіль у ОСОБА_2 за 83311 грн. 20 коп.
через комісійний магазин - ТОВ
«Автокорпорація», який мав право
оформляти угоди, пов'язані з
купівлею-продажем легкових
автомобілів.

06 вересня 2013 року Оболонським районним
судом м. Києва ухвалено рішення, яким
частково задоволено позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - публічне акціонерне
товариство «Банк Форум» про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
автомобіля та застосування наслідків
його недійсності. 06 листопада 2013 року
колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва ухвалила вищевказане
рішення залишити без змін.

Таким чином, вищезазначений автомобіль
повернутий колишнім власникам, тобто
відповідачам, а останні кошти позивачу
не повернули.

У судове засідання позивач не з'явився,
надав до суду заяву, у якій просить
розглядати справу без його участі,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнавала з підстав
вказаних у запереченні на позовну
заяву.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні визнав позовні
вимоги у повному обсязі, але просив
стягнути з нього та відповідача ОСОБА_4
кошти у рівних частках.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
доходить висновку, що позов необхідно
задовольнити.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

29 січня 2013 року між позивачем - ОСОБА_1 з
однієї сторони і відповідачем ОСОБА_2 з
другої сторони був укладений
попередній договір, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 зобов'язався продати
позивачу автомобіль марки «Suzuki Grand
Vitara», 2008 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2. ОСОБА_1 зобов'язався
сплатити ОСОБА_2 83 500 (вісімдесят три
тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. (а.с.4-5).

01 лютого 2013 року позивач придбав
легковий автомобіль марки «Suzuki Grand
Vitara», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 у ОСОБА_2 за
83311 грн. 20 коп. через комісійний магазин
- ТОВ «Автокорпорація», який мав право
оформляти угоди, пов'язані з
купівлею-продажем легкових
автомобілів. Про даний факт свідчить
копія довідки-рахунку ТОВ
«Автокорпорація» серії ААА № 013486 від 01
лютого 2013 року (а.с.6).

06 вересня 2013 року Оболонським районним
судом м. Києва ухвалено рішення, яким
частково задоволено позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - публічне акціонерне
товариство «Банк Форум» про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
автомобіля та застосування наслідків
його недійсності (а.с.7-10). 06 листопада 2013
року колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва ухвалила вищевказане
рішення залишити без змін (а.с.11-13).

Таким чином, легковий автомобіль марки
«Suzuki Grand Vitara», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2
повернутий відповідачам як попереднім
власникам. Під час оформлення договору
купівлі-продажу зазначеного
автомобіля, позивачем було сплачено
відповідачам 83311 грн. 30 коп.(а.с.6).

Те, що відповідачі є власниками
зазначеного автомобіля підтверджує
також той факт, що 18 грудня 2013 року
Вишгородський районний суд Київської
області постановив рішення по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя, відповідно до якого за
ОСОБА_4 визнано право власності на ?
частину автомобіля «Suzuki Grand Vitara»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
номер кузова НОМЕР_2. Інша ? частини
цього автомобіля визнана за ОСОБА_2 22
травня 2014 року Апеляційний суд
Київської області вищезазначене
рішення залишив без змін (а.с.42-43).

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину. У даному
випадку відповідачі зобов'язані
повернути позивачу сплачені за
автомобіль кошти у розмірі 83311 грн. 30
коп.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
проти задоволення позову заперечувала
і зазначила, що оскільки вона не була
стороною договору від 01 лютого 2013 року
купівлі-продажу легкового автомобіля,
що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а
отже і не отримувала будь-яких грошових
коштів від позивача за проданий
позивачу легковий автомобіль, тому на
її в силу ст. ст. 216, 541 ЦК України не може
бути покладений обов'язок повернути
позивачеві зазначені ним в позові
грошові кошти.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦК України у разі
вчинення одним із співвласників
правочину щодо розпорядження спільним
майном вважається, що він вчинений за
згодою всіх співвласників.

Аналіз зазначених норм цивільного
законодавства дає змогу суду дійти
висновку, що для виникнення права
спільної сумісної власності подружжя
на майно, одержане за укладеним одним
із подружжя договором, не потрібно, щоб
воно було фактично внесено до
сімейного бюджету, достатньо лише
самого факту укладення такого договору
одним із подружжя в інтересах сім'ї.

У зв'язку з тим, що відповідачем ОСОБА_4
не було надано відповідно до ст. 60 ЦПК
України жодного доказу, який би
підтвердив те, що відповідач ОСОБА_2
вчиняв правочин 01 лютого 2013 року не в
інтересах сім'ї, беручи до уваги
наведене, суд не може задовольнити
вищезазначене заперечення і вважає, що
позовні вимоги необхідно задовольнити
у повному обсязі та стягнути кошти
сплачені позивачем за договором, який
було визнано недійсним, з відповідачів
у рівних частках.

Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд
присуджує до стягнення з відповідачів
на користь позивача судові витрати в
сумі 833 грн. 12 коп., тобто з кожного по 416
грн. 56 коп. які підтверджуються
долученою до справи квитанцією про їх
оплату (а.с.1).

Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 216, 369, 541
ЦК України, ст.ст. 61, 65 СК України та
керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 212, 213, 217 ЦПК
України,

суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4
про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_1 суму коштів у розмірі
41655(сорок одну тисячу шістсот п'ятдесят
п'ять) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (інд. номер НОМЕР_4) на
користь ОСОБА_1 суму коштів у розмірі
41655(сорок одну тисячу шістсот п'ятдесят
п'ять) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
416 (чотириста шістнадцять) грн. 56 коп.:

Стягнути з ОСОБА_4 (інд. номер НОМЕР_4) на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
416 (чотириста шістнадцять) грн. 56 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м.Києва
через Оболонський районний суд м.Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
І.В. Белоконна