Справа 206/1049/14-ц
Провадження 2/206/424/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"19" травня 2014 р. Самарський районний суд
м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді:
Сухоруков А.О,

при секретарі:
Сядро Г.Г,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и в:

18 лютого 2014р. позивач звернувся до суду
з вказаним позовом, який обґрунтував
тим, що 16 травня 2011р. між ПАТ «Дельта
Банк» та відповідачем було укладено
кредитний договір № 002-03008-160511.
Відповідно до кредитного договору банк
надає кредит шляхом відкриття
відновлювальної відкличної кредитної
лінії. Банк відкриває держателю
кредитну лінію на загальну суму 30 000грн.
та на день укладання кредитного
Договору встановлює ліміт кредитної
лінії на рахунку у сумі 2 700грн. Банк
самостійно один раз на місяць може
змінювати розмір ліміту Кредитної
лінії в межах Кредитної лінії, про
цьому сторони погодили, що у даному
випадку Додаткова угода не
укладається. Відповідач свої
зобов'язання за вказаним кредитним
договором належним чином не виконує, що
стало причиною звернення з вказаним
позовом до суду, в якому він просить
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором в загальній
сумі 3866,12грн. та судові витрати по
справі.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав заяву про
розгляд справи у відсутність їх
представника, не заперечуючи проти
ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлялась. У справі є
достатньо доказів для її вирішення, що
у сукупності із вказаними вище
обставинами дає суду підстави для
застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст.
224, 225 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає що позовні вимоги підлягають
задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 травня 2011р. між
ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було
укладено кредитний договір № 002-03008-160511,
відповідно до умов якого банк на день
укладання кредитного Договору
встановив ліміт кредитної лінії на
рахунку у сумі 2 700грн. (а.с.5-7).

Позивачем умови договору виконані у
повному обсязі.

Натомість відповідач, станом на 30
грудня 2013р. має заборгованість за
вказаним кредитним договором в сумі
3866,12грн, яка складається з: тіла кредиту
- 2042,34грн; простроченого тіла кредиту -
613,30грн; заборгованості за відсотками -
0,00грн; заборгованості за комісіями -
1210,48грн, що підтверджується
розрахунком заборгованості. (а.с.15-16).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Цивільним кодексом
України та умовами укладеного між
сторонами кредитного договору.

В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори й інші
правочини.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором позивач передав
відповідачу певні грошові кошти, про що
свідчать матеріали справи, отже,
вказаний правочин, у розумінні ст.1054 ЦК
України, було укладено.

В силу ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Ураховуючи той факт, що відповідач
дотепер неналежно виконує свої
обов'язки з повернення кредиту,
відсотків та комісії за ним, таке
невиконання (неналежне виконання) є
порушенням її зобов'язань у розумінні
наведеної норми.

Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Таким чином, суд доходить висновку про
те, що позов необхідно задовольнити в
заявлений позивачем спосіб.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 526, 610, 611, 1054, 1055
Цивільного кодексу України, ст.ст. 59-64,
88, 169, 208, 209, 212 - 215, 218, 224 -225 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» (р/р №5882,
МФО 380236, ідентифікаційний код за ) заборгованість за кредитним
договором № 002-03008-160511 від 16 травня 2011р.
в сумі 3866,12грн, що утворилася станом на
30.12.2013 року, яка складається з: тіла
кредиту - 2042,34грн; простроченого тіла
кредиту - 613,30грн; заборгованості за
комісіями - 1210,48грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» (р/р №,
МФО 380236, ідентифікаційний код за ) судовий збір у розмірі 243,60грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
перегляд заочного рішення.

Суддя
А.О. Сухоруков