МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
09.10.2014 року Справа № 370/1791/14-ц
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Устимчук М.Ю., при секретарі Лизі Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕЙС» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним , -
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕЙС» (далі - ТОВ «ЛЕЙС», позивач,) звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2) та просив суд визнати недійсним договір поруки від « 15» листопада 2013 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з моменту його укладення.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилавсь на те, що « 21» червня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕЙС» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір будівельного підряду № 1, відповідно до умов якого Відповідач 1 (Підрядник) зобовязався виконати будівельні роботи на обєкті: «Реконструкція існуючої будівлі з розміщенням в ній швейної майстерні з індивідуального пошиття одягу по вул. Лесі Українки, 6/2 в м. Черкаси».
У лютому 2014 року ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до TOB «ЛЕЙС» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором будівельного підряду та поруки до Макарівського районного суду Київської області.
З копії ухвали про відкриття провадження у цивільній справі № 370/399/14-ц та позовної заяви, надісланих позивачу Макарівським районним судом Київської області, йому стало відомо, шо відповідачем « 15» листопада 2013 року було укладено договір поруки з Відповідачем 2, ОСОБА_2.
Відповідно до умов цього договору ( п.1.1. договору поруки), цей договір є забезпеченням поручителем виконання зобовязань Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕЙС» за договором будівельного підряду № 1 від « 21» червня 2012 року щодо виконання зобовязань, зокрема щодо оплати Позивачем будівельних робіт.
При цьому, згідно з п. 1.2. договору, поручитель є солідарним поручителем за зобовязаннями, визначеними в пункті 1.1. договору поруки, а обсяг його відповідальності обмежується 1 000.00 грн.
Сторонами договору будівельного підряду зміни до договору № 1 від 21.06.2012 року щодо зміни або доповнення виду забезпечення виконання зобовязання порукою ніколи не узгоджувались та не вносились.
Тому, позивач вважає, що укладення Відповідачем 1 договору поруки - це зміна договору будівельного підряду № 1 від 21.06.2012 року в односторонньому порядку, що є грубим порушенням умов договору та прямо суперечить ст. 188 ГК України, п.1 ст. 651 ЦK України.
У судове засідання позивач свого представника не направив, подали до суду письмову заяву з проханням розглядати справу у відсутність їх представника, позов підтримують. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Також подали клопотання про залучення до матеріалів справи витягу з ЄДР від 22.09.2014 р., платіжне доручення №3544 від 24.09.2014 р. та копію газети «Урядовий курєр» №179 від 30.09.2014 р.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. Заяв, клопотань від нього до суду не надходило. Виклик здійснювався через оголошення в пресі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. Заяв, клопотань від нього до суду не надходило. Тому судом вирішено заочно розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, про що позивач у своїй заяві не заперечував.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що « 21» червня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕИС» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір будівельного підряду № 1, відповідно до умов якого Відповідач 1 (Підрядник) зобовязався виконати будівельні роботи на обєкті: «Реконструкція існуючої будівлі з розміщенням в ній швейної майстерні з індивідуального пошиття одягу по вул. Лесі Українки, 6/2 в м. Черкаси». (а.с.6-9)
У лютому 2014 року ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до TOB «ЛЕЙС» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором будівельного підряду та поруки до Макарівського районного суду Київської області.
З копії ухвали про відкриття провадження у цивільній справі № 370/399/14-ц та позовної заяви, надісланих позивачу Макарівським районним судом Київської області, позивачу стало відомо, що відповідачем-1 « 15» листопада 2013 року було укладено договір поруки з Відповідачем-2, ОСОБА_2. (а.с.10-11)
Відповідно до умов цього договору (п.1.1. договору поруки), цей договір є забезпеченням поручителем виконання зобовязань Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕЙС» за договором будівельного підряду № 1 від « 21» червня 2012 року щодо виконання зобовязань, зокрема щодо оплати Позивачем будівельних робіт.
При цьому, згідно з п. 1.2. договору, поручитель є солідарним поручителем за зобовязаннями, визначеними в пункті 1.1. договору поруки, а обсяг його відповідальності обмежується 1 000.00 грн.
Ч.1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року : «Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.»
Ч.1 ст. 548 ЦК України визначено, що виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Основним зобовязанням - договором будівельного підряду № 1 від « 21» червня 2012 року - передбачено наступні умови:
Пунктом 5.1. розділу 5 «Порядок забезпечення виконання зобовязань за договором» договору передбачено, що виконання зобовязань за цим договором забезпечується неустойкою згідно розділу 15 даного договору.
Ч.1 ст. 886 ЦК України встановлено відповідальність замовника за договором будівельного підряду у разі невиконання або неналежного виконання ним обовязків за договором у вигляді неустойки, що встановлена договором або законом.
Отже, забезпечення виконання зобовязання порукою за основним зобовязанням - договором будівельного підряду № 1 від 21.06.2012 року не передбачено умовами основного зобовязання та чинним законодавством.
Відповідно до пункту 17.1 розділу 17 «Порядок внесення змін до договору та його розірвання» договору будівельного підряду № 1 від « 21» червня 2012 року, внесення змін у даний договір чи його розірвання допускається тільки за згодою сторін, крім випадків, передбачених п.п. 4.13. 4.12 даного договору.
Ч. 1 ст. 188 ГК України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.
Відповідно до п.1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або законом.
Ч.ч. 2,3,4,5 ст. 188 ГК України встановлено порядок внесення змін до договору або його розірвання.
Також позивачем зазначено, що жодних пропозицій від Відповідача 1 щодо внесення змін до чинного договору будівельного підряду № 1 від 21.06.2012 року Позивач ніколи не отримував.
Сторонами договору будівельного підряду зміни до договору № 1 від 21.06.2012 року щодо зміни або доповнення виду забезпечення виконання зобовязання порукою ніколи не узгоджувались та не вносились.
Отже, укладення Відповідачем 1 договору поруки - це зміна договору будівельного підряду № 1 від 21.06.2012 року в односторонньому порядку, що є грубим порушенням умов договору та прямо суперечить ст. 188 ГК України, п.1 ст. 651 ЦK України.
Згідно з ч.1 ст. 203, ч.1 ст.215 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, є те, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.
У п.п. 2, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними (№ 9 від 06.11.2009), зазначено, що:
«...згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.
Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).
Згідно зі ст. 234 ЦК фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином.
Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЛЕЙС» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах, а саме: 243,60 грн. судового збору та 420, 00 грн. витрат повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 203, 215, 546, 548, 651, 886 ЦК України, ст. 188 ГК України, ст.ст. 15, 60, 79, 88, 114, 212-215, 223, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕЙС» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним - задовольнити.
Визнати недійсним договір поруки від « 15» листопада 2013 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з моменту його укладення.
Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача судом, що його ухвалив, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду набирає законної сили в загальному порядку відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України.
Суддя М.Ю. Устимчук