Справа № 633/221/14-ц
Номер провадження 2/633/93/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 грудня 2014 року Печенізький районний
суд Харківської області у складі:

головуючого судді
- Танасевич О.В.,

при секретарі -
Криворучко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Печеніги, Харківської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, - Печенізький
районний сектор Головного Управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області, Орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Артемівської сільської ради
Печенізького району Харківської
області, ОСОБА_5 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, уточнивши свої вимоги, (а. с. 2-7,
24-28, 62-65), в якому просив визнати
відповідачів такими, що втратили право
користування житловим будинком, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі
за текстом, спірний будинок).

В обґрунтуванні своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що відповідачі
в спірному будинку фактично ніколи не
проживали, а ОСОБА_6 було зареєстровано
у спірному будинку для отримання
державної допомоги при народженні
дитини в 2005 році, оскільки вона була
дружиною онука позивача та не мала
офіційного місця проживання, з того
часу участі в оплаті комунальних
послуг відповідачі не беруть, поточний
та капітальний ремонт будинку не
проводять. Позивач, а також члени його
сім'ї самостійно несуть усі витрати на
утримання спірного будинку в належному
стані.

Відповідачі та треті особи -
Печенізький РС ГУДМС України в
Харківській області та ОСОБА_5, у судове
засідання не з'явились, про дату та час
розгляду справи повідомлялись
належним чином та своєчасно
(відповідні повідомлення відповідачів
а. с. 42, 50-51, 52-53, 54-55, 57, 78-79, 80-81, 82-83, 88-89, 90-91,
92-93; третіх осіб а.с. 40, 46, 48, 60, 68, 72-73, 87),
про причину неявки суду не повідомили,
будь-яких пояснень або заперечень суду
не надали.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - ради опіки та піклування
Артемівської сільської ради, проти
позову не заперечував.

Враховуючи, що розгляд справи
відбувався за відсутності сторін,
відповідно до частини 2 статті 197
Цивільного процесуального кодексу
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи
та проаналізувавши зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд вважає
позов таким, що підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Суд досліджує спірні правовідносини
відповідно до частини 1 статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України на підставі доказів, поданих
сторонами.

Як убачається з матеріалів справи,
житловий будинок АДРЕСА_1 належить
позивачу - ОСОБА_1, та третій особі -
ОСОБА_5 на праві приватної власності
відповідно до Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 4
березня 2011 року (а. с. 10-11).

Відповідно до відомостей, які
містяться на сторінці 11 паспорту
ОСОБА_6 (а.с. 15) та, які наведені
Печенізьким РС ГУДМС України в
Харківській області у довідках № 341, 292,
291 від 6 серпня та 11 вересня 2014 року,
ОСОБА_2 зареєстрована у спірному
будинку (а.с. 37), а щодо її неповнолітніх
доньок - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 16-17),
відомості щодо їхньої реєстрації у
спірному будинку відсутні (а.с.
34, 35).

Проте, згідно облікової картки об'єкту
по господарського обліку на 2011-2015 роки
№ 0059-1 по домогосподарству № 35 по
вулиці Камишева в селі Артемівка,
Печенізького району, Харківської
області, в графі «Відомості про членів
домогосподарства з реєстрацією місця
проживання на території ради»
зазначені ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_3,
ОСОБА_4 (а.с. 97-98).

Батько неповнолітніх відповідачок -
ОСОБА_7 (а.с. 16-17), зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 99-100).

13 червня 2014 року депутатом
Артемівської сільської ради ОСОБА_8
було складено акт на предмет
проживання у спірному будинку
відповідачів, в якому зазначено, що
вони в цьому будинку не проживають (а.с.
18).

Допитаний у судовому засіданні свідок -
ОСОБА_9, повідомив суду, що він проживає
за адресою: АДРЕСА_3, та є сусідом
позивача. Проте, жодного разу
відповідачів за зазначеною адресою не
бачив, з ними не знайомий, проживання їх
у спірному будинку заперечував.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_6 була дружиною онука позивача, а
її доньки - ОСОБА_10 та ОСОБА_11, є
правнучками позивача, оскільки
відповідачки фактично не проживають у
спірному будинку та не ведуть з його
власниками - ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
спільного господарства, то в розумінні
частини 2 статті 64 Житлового кодексу
України вони не є членами сім'ї
власників цього будинку.

Згідно статті 71 Житлового кодексу
України при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Якщо наймач або члени
його сім'ї були відсутні з поважних
причин понад шість місяців, цей строк
за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пункті 10 постанови від 12
квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України» у
справах про визнання наймача або члена
його сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням
необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Як зазначив позивач і це
підтверджується поясненнями свідка
ОСОБА_9 та актом виконкому Артемівської
сільської ради, відповідачі ніколи не
проживали у спірному будинку.

Відповідачі участі в утриманні
спірного будинку та оплаті комунальних
платежів на виконання вимог статей 66, 67
Житлового кодексу України не брали,
спільного господарства з позивачем не
вели, будь-яких речей в спірному
будинку не мають та ніколи фактично там
не проживали, тобто термін відсутності
відповідачів складає понад шість
місяців.

Відповідно до частини 1 статті 319
Цивільного кодексу України право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні, а
згідно частини 1 статті 319, частини 1
статті 321 цього ж Кодексу власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, при цьому він має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним цих прав. Через наявну
реєстрацію відповідачів позивач
обмежений у своєму законному праві
користуватись та розпоряджатись
належним йому майном.

Судом не встановлено наявності
будь-якої домовленості між сторонами
щодо строку відсутності відповідачів
за місцем проживання та збереження за
ними права користування спірним житлом
відповідно до частини 2 статті 405
Цивільного кодексу України.

Відповідачі не надали суду будь-яких
заперечень та не повідомили жодної
поважної причини своєї відсутності у
спірному житлі, у зв'язку з чим, суд
вважає недоведеною поважність причин
такої відсутності.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відсутність без поважних причин
відповідачів в спірному будинку понад
шість місяців, що відповідно до частини
1 статті 71 Житлового кодексу України є
підставою для визнання особи такою, що
втратила право користування спірним
житлом, та є належним способом захисту
порушеного права власності позивача
відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги щодо
позбавлення права користування
спірним будинком неповнолітніх
відповідачок - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд
виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 65 та
частини 1 статті 161 Житлового кодексу
України неповнолітні діти можуть
набути право користування житлом
шляхом вселення до своїх батьків без
згоди всіх членів сім'ї, які проживають
разом з ними, та без згоди власника
цього житла.

Як убачається з матеріалів справи,
місце проживання неповнолітніх
відповідачок - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, не
було зареєстроване в порядку статті 6
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», проте, було
закріплене Артемівською сільською
радою Печенізького району Харківської
області у погосподарській книзі, при
цьому таке право користування спірним
житловим будинком є похідним від права
їхньої матері на користування цим
житлом, та не може бути реалізоване за
відсутності такого права у останньої.

З огляду на те, що місце проживання
неповнолітніх відповідачок не
зареєстроване, їхнє право користування
спірним будинком нерозривно пов'язане
з таким самим правом їхньої матері.
Оскільки відповідачка ОСОБА_6 втратила
право користування спірним будинком, а
батько неповнолітніх відповідачок
такого права не має, адже
зареєстрований за іншою адресою в
місті Харкові (а.с. 99-100), то, внаслідок
задоволення позову в частині визнання
ОСОБА_6 такою, що втратила право
користування спірним будинком, її
неповнолітні діти автоматично
втрачають право на вселення до цього
житла, а від так і право користування
ним.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 10, 11, 174, 209, 212, 214-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, -
Печенізький районний сектор Головного
Управління Державної міграційної
служби України в Харківській області,
Орган опіки та піклування виконавчого
комітету Артемівської сільської ради
Печенізького району Харківської
області, ОСОБА_5 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням - задовольнити
повністю.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
такими, що втратили право користування
житловим будинком АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 730 (семисот
тридцяти) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Печенізький районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь в справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: