Справа № 199/2512/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„02" вересня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі заявника - ОСОБА_1,

за участі представників заявника -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

за участі представника
заінтересованої особи - 1 - Шуригіної
Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за заявою ОСОБА_1, де
заінтересовані особи територіальна
громада м. Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради та
третя особа четверта Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із
даною заявою, в її обґрунтування
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
помер її батько - ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1. Батько був
зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2,
проте, з 2003 р. по день його смерті
постійно проживав разом із донькою
(заявником) у її квартирі АДРЕСА_1. За
цією ж адресою ОСОБА_5 й помер.

Як зазначається заявником при
зверненні до суду задовго до смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. батьком заявника був
складений заповіт, яким він все своє
майно заповідав своєму єдиному
спадкоємцю - ОСОБА_1 В день смерті
батька відкрилася спадщина, що
складається з квартири АДРЕСА_2, що
належала моєму батькові, ОСОБА_5, на
праві власності (зареєстрованого ДМБТІ
у реєстровій книзі записом № 258-97).

Заявник при зверненні до суду
посилається на те, що згідно положень
ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України,
він не заявив відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Через те, що померлий батько
ОСОБА_1 фактично постійно мешкав разом
із донькою в квартирі АДРЕСА_1, та,
враховуючи, що протягом шести місяців з
часу відкриття спадщини ОСОБА_1 не
заявляла про відмову від прийняття
спадщини, а отже відповідно до ч. 3 ст. 1286
ЦК України вважається спадкоємцем, що
прийняв спадщину, 18 березня 2014 р. нею в
порядку п. 4.11 Глави 10 Розділу II Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України до четвертої державної
Дніпропетровської нотаріальної
контори було подано заяву про видачу
свідоцтва про право на спадщину та
копії необхідних документів, серед
яких зокрема містився акт-довідка
комунального підприємства
«Житлове-експлуатаційне підприємство
№ 39» Дніпропетровської міської ради №
158 від 20 лютого 2014 р. з підтвердженням
того, що спадкодавець ОСОБА_5 постійно
мешкав із ОСОБА_1 у її квартирі
АДРЕСА_1. Утім, 22.03.2014 р. нотаріусом
було винесено постанову про відмову у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
оскільки факт постійного проживання із
спадкодавцем має бути визнаний судом.
Оскільки для оформлення права на
нерухоме спадкове майно необхідно
встановити факт постійного проживання
зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, й має місце звернення до суду
із даною заявою.

Заявник посилається на те, що
відповідно до копії її свідоцтва про
народження її батьками є ОСОБА_5 та
ОСОБА_6. Вона, тобто ОСОБА_1, є єдиним
спадкоємцем за заповітом (а разом з тим
й єдиним спадкоємцем першої черги за
законом), з 2003 р. вона постійно мешкала
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини; протягом шести місяців з часу
відкриття спадщини вона не заявляла
відмову від прийняття спадщини, а отже
відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є
спадкоємцем, що прийняв спадщину. На
підтвердження факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, заявник
посилається на такі докази:
акт-довідку комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 39» Дніпропетровської міської ради №
158 від 20 лютого 2014 р., складений на
підставі свідчень сусідів, підписаний
ними та засвідчений директором КПЖЕП №
39; виписку з медичної картки
амбулаторного хворого ОСОБА_5, згідно
якої останній числився за адресою:
АДРЕСА_1 де ІНФОРМАЦІЯ_1 року була
констатована його смерть тощо.

Предмет заяви становить вимога
про встановлення факту постійного
проживання ОСОБА_1 разом зі
спадкодавцем ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1
з 2003 р. та до часу відкриття спадщини
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У судовому засіданні заявник та
її представник вимоги заяви підтримали
повністю, надали пояснення, аналогічні
викладеним в заяві, просили суд
повністю задовольнити заяву. Разом з
тим, відповідно до пояснень заявника
її батько був людиною похилого віку та
потребував сторонньої допомоги, через
що він й мешкав разом із донькою
(заявником ) за місцем реєстрації
місця проживання доньки (заявника).

Заінтересована особа у судове
засідання, в якому ухвалено судове
рішення, не з'явилася, надала до суду
заяву про перенесення розгляду справи
на іншу дату у зв'язку з відпусткою.
Причини неявки представника
відповідача у судове засідання
визнані судом неповажними.

Заслухав пояснення осіб, які
беруть участь у справі, та дослідив
докази, суд дійшов до висновку про
наявність підстав для ухвалення
рішення про задоволення заяви
повністю, виходячи з наступного.

За ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців); спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом, та до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
місце проживання якої зареєстровано у
АДРЕСА_1, є спадкоємцем за заповітом
(а.с. 10) після смерті батька (а.с. 7) -
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р.;
смерть ОСОБА_5 підтверджується
відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.
8), яке видане Амур-Нижньодніпровським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області. Інших
спадкоємців після померлого немає;
після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина на наступне нерухоме майно:
квартиру АДРЕСА_2.

Утім, постановою державного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу (а.с. 13) ОСОБА_1
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину через те, що
спадкоємцем не надані документи на
підтвердження факту прийняття
спадщини після смерті батька та не
надано заяви про прийняття спадщини,
оформленої належним чином, в строк до
6-ти місяців.

Право на спадкування виникає у
день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК
України); ОСОБА_1 наголошує на тому, що
прийняла спадщину в силу того, що
протягом шести місяців з часу
відкриття спадщини не заявляла про
відмову від прийняття спадщини, а отже
відповідно до ч. 3 ст. 1286 ЦК України
вважається спадкоємцем, що прийняв
спадщину та в силу того, що з 2003 р. вона
постійно мешкала разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Суд погоджується зі
слушністю доводів позивача та
встановляє наявність обставин, якими
заявник обґрунтовує свої вимоги на
підставі доказів, наданих у порядку
ст.ст. 57-59 ЦПК України: пояснень самого
заявника та її представника у судовому
засіданні, а також на підставі
письмових доказів: акта - довідки
комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 39» Дніпропетровської міської ради
№158 від 20 лютого 2014 р., який складений
на підставі свідчень сусідів,
підписаний ними та засвідчений
директором КПЖЕП № 39; виписки з
медичної картки амбулаторного хворого
ОСОБА_5 (а.с. 12), згідно якої домашня
адреса хворого зазначена наступна:
АДРЕСА_1. Разом з тим, відповідно до
даної довідки, яка видана Комунальним
закладом «Дніпропетровський центр
первинної медико - соціальної допомоги
№8» ІНФОРМАЦІЯ_1 р. була констатована
смерть ОСОБА_5

Згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини;
відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину;

Відтак, заява підлягає
задоволенню повністю.

Судові витрати віднести на
рахунок заявника.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, де заінтересовані
особи територіальна громада м.
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради та
третя особа четверта Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем
задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_1
разом зі спадкодавцем - батьком ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р., однією
сім'єю у квартирі АДРЕСА_1 з 2003 року та
до часу відкриття спадщини -
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя