Гусятинський районний суд
Тернопільської області
Справа № 596/493/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2014 р.

Гусятинський районний суд
Тернопільської області

в складі: головуючого судді
Цвинтарної Т.М.

при секретарі
Рудніцькій О.П.

за участю:

представника позивача-відповідача

ОСОБА_1
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Гусятин цивільну
справу за первісним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя, його
поділ, визначення частки у праві
спільної сумісної власності подружжя,
стягнення компенсації та зустрічний
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
компенсації вартості майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про поділ майна
подружжя, шляхом стягнення з
відповідача на її користь грошової
компенсації за транспортний засіб
MERSEDES-BENZ , реєстраційний номер НОМЕР_1 в
розмірі 30704 гривень.

В ході судового розгляду
позивачка ОСОБА_1 уточнила свої вимоги
і просила визнати транспортний засіб
марки MERSEDES-BENZ, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який зареєстрований на
підставі технічного паспорту серії
НОМЕР_2 від 22.02.2011 року та виданого
Чортківським МРЕВ, об'єктом права
спільної сумісної вартості подружжя -
сторін по справі, визнати подружнє
майно - телевізор «Samsung», ноутбук «Asys»,
фотоапарат «Nikon» об'єктом права
спільної сумісної вартості подружжя -
сторін по справі; визначити їх частки у
спільній сумісній власності подружжя -
у вказаному вище транспортному засобі
марки MERSEDES-BENZ, по 1/2 частці за кожним та
поділити це майно; визначити їх частки
у спільній сумісній власності подружжя
- телевізорі «Samsung», ноутбуці «Asys»,
фотоапараті «Nikon» по 1/2 частці за кожним
та поділити це майно, виділивши ОСОБА_3
телевізор «Samsung», а ОСОБА_1 - ноутбук
«Asys», фотоапарат «Nikon»; стягнути з
ОСОБА_3 на її користь 30704 грн. 29 коп. як
компенсацію половини вартості
вищезазначеного транспортного засобу
марки MERSEDES-BENZ.

ОСОБА_3 звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення з неї на його користь 23258
гривень 15 копійок, як компенсацію
вартості спільно набутого майна.

В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_1 вказала, що з 15.11.2010 року вона з
відповідачем перебували у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано 20.09.2013 року. 11.06.2011 року в них
від шлюбу народилася дочка ОСОБА_4. Під
час перебування у шлюбі вони придбали
транспортний засіб марки MERSEDES-BENZ,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
зареєстрований на підставі технічного
паспорту серії НОМЕР_2 від 22.02.2011 року
виданого Чортківським МРЕВ за
відповідачем та з правом керування нею
цим транспортним засобом, вартість
якого визначена судовою
автотранспортною експертизою по
цивільній справі № 596/2179/13-ц в розмірі
61408.58 грн. Крім того, ними також було
придбано під час шлюбу телевізор «Samsung»
вартістю 6000 грн., ноутбук «Asys» вартістю
4500 грн. та фотоапарат «Nikon» вартістю 4000
грн. Однак, у зв'язку з тривалим
використанням вищезазначеного майна,
тобто на протязі трьох років, його
вартість на час звернення до суду з
врахуванням проценту зносу значно
зменшилася, і тому телевізор марки
«Samsung» вартує 4000 грн., ноутбук «Asys»- 2000
грн., фотоапарат «Nikon» - 2000 грн.

Також вказала, що відповідач ОСОБА_3
з 10 липня 2013 року почав проживати
окремо і з вказаного часу вони не вели
спільного господарства. Вирішити
питання щодо добровільного розподілу
вищезазначеного майна подружжя не
вдається, тому 24 грудня 2013 року вона
зверталася до суду з позовом про поділ
майна подружжя та визнання права
власності, а відповідач із зустрічним
позовом про стягнення компенсації
вартості майна подружжя. Проте,
рішенням Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 24 грудня 2013
року їм в задоволенні позовів
відмовлено, оскільки вони не заявляли
вимог щодо реального поділу майна
подружжя. Вважає, що спірний
транспортний засіб є не- подільним
майном, а тому суд може визнати
ідеальні частки у майні подружжя і так
як однією з позовних вимог позивача є
стягнення компенсації, присудити таку
компенсацію з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача.

ОСОБА_3 в обґрунтуванні зустрічних
позовних вимог вказав, що під час
перебування в шлюбі з ОСОБА_1 ними було
придбано майно телевізор марки «Samsung»
вартістю 6000 грн., ноутбук «Asys» вартістю
4,500 грн., фотоапарат «Nikon» вартістю 4000
грн., яке після їх розлучення
залишилось у ОСОБА_1 Оскільки, він
потреби у вказаному майні не має, тому
вважає, що позивачка - відповідачка
повинна відшкодувати йому половину
вартості вказаного майна - 7250 грн. Крім
того вказав, що під час спільного
проживання з ОСОБА_1 ним їй надано 3000
доларів США про що курс НБУ становить
32016 грн. тому також просить стягнути з
ОСОБА_1 половину зазначених коштів в
сумі 16 008, 15грн. Вважає, що вартість
спільно нажитого майна становить 46 516,3
грн. і відповідно до ст. 69, 70 СК України
він має право на компенсацію вартості
половини майна, що становить 23258,15 грн.

В судовому засіданні представник
позивача - відповідача ОСОБА_1
підтримав заявлені вимоги і просив
позов задовольнити. Зустрічний позов
ОСОБА_3 про стягнення компенсації
вартості майна не визнав, посилаючись
на його безпідставність. Також вказав,
що майно зазначене в позовній заяві:
телевізор, ноутбук та фотоапарат
знаходяться на даний час в
позивачки-відповідачки ОСОБА_1., а
спірний автомобіль, який знаходився у
відповідача ОСОБА_3, як з»ясовано під
час розгляду даної справи в суді,
продано останнім.

Відповідач - позивач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, хоч належним
чином був повідомлений про день, час та
місце слухання справи. Проте, надіслав
06.05.2014 року письмову заяву, згідно якої
просить розглянути справу без його
участі, просить його позовні вимоги
задовольнити, а щодо позовних вимог
відповідачки - позивачки ОСОБА_1
заперечує, посилаючись на те, що жодним
автомобілем не володіє.

Суд, заслухавши представника
позивача - відповідача ОСОБА_1, вивчивши
матеріали даної справи, цивільної
справи № 596/2179/13-ц, прийшов до висновку,
що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та
зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
поділ майна подружжя підлягають до
часткового задоволення, входячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 15
листопада 2010 року до 30 вересня 2013 року
(часу набрання законної сили рішенням
Гусятинського районного суду про
розірвання шлюбу від 20 вересня 2013 року),
що підтверджується копією свідоцтва
про шлюб, серії НОМЕР_3, виданого
Коцюбинською сільською радою
Гусятинського району Тернопільської
області 15.11.2010 року.

Перебуваючи в шлюбі сторони
придбали автомобіль марки MERSEDES-BENZ 210D,
грузовий фургон малотонажний 1998 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
кузова НОМЕР_4, який 14 травня 2011 року
зареєстрований в органах МРЕВ за
відповідачем - позивачем ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_5

13 березня 2014 року відповідачем -
позивачем ОСОБА_3 спірний автомобіль
було перереєстровано на нового
власника ОСОБА_5 і 10.04.2014 року вдруге
спірний автомобіль був
перереєстрований на нового власника
ОСОБА_6, що підтверджується довідкою
виданою управлінням державтоінспекції
в Тернопільській області 23.09.2014 року за
№ 13/6758.

Згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи №5661/13-22
від 06.11.2013 року виготовленого у
вищевказаній цивільній справі №
596/2179/13-ц ринкова вартість
вищевказаного спірного автомобіля
становить 61408,58 грн.

Також під час спільного проживання у
шлюбі сторонами по справі було
придбано, як спільне майно подружжя:
зокрема телевізор марки «Samsung»
вартістю 6000 грн., фотоапарат «Nikon»
вартістю 4000 грн., ноутбук «Asys» вартістю
4500 грн., що підтверджено в судовому
засіданні представником позивача -
відповідача та не заперечено в поданих
до суду письмових заявах відповідачем -
позивачем.

Вартість даного майна станом на
14.11.2014 року становить: телевізора марки
«Samsung» LE37C530F1W, 2010 року випуску - 4000 грн.,
фотоапарата Nikon Coolpix P 500, 2008 року випуску
- 2000 грн., ноутбука «Acer Travel Mate» - 2000 грн.,
що підтверджується довідкою, виданою
ФОП ОСОБА_7 14.11.2014 року за №4.

Тому за вищевказаних обставин
сторонам по справі належить по 1/2
частки за кожним даного майна.

В силу вимог ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В силу вимог ст.ст.10,60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_6 виданого Чортківським МРЕВ ДАІ
на ім'я ОСОБА_3, вищевказаний спірний
автомобіль був придбаний сторонами за
час їх спільного проживання, і оскільки
їх шлюб було розірвано Гусятинським
районним судом 20 вересня 2013 року, тому
даний автомобіль слід визнати об'єктом
спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст.ст. 60,63
Сімейного одексу України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності не залежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу). Вони також мають рівні права
на володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

У відповідності до ч. 1,2 ст.71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення, неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

Як вбачається із пояснень
представника позивача - відповідача та
матеріалів справи сторони не дійшли
згоди про поділ вищевказаного майна, а
тому суд вважає за необхідне провести
його поділ.

Відповідно до вимог ч. 4,5 ст. 71 СК
України, роз'яснень п. 25 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» при вирішенні питання про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
зокрема не подільної речі, суди мають
застосовувати положення щодо
обов'язкової згоди одного з подружжя на
отримання грошової компенсації та
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. За
відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце
лише з підстав, передбачених ст.365 ЦК
України за умов звернення подружжя
(одного з них) до суду з таким позовом
(ст.11 ЦК України) та попереднього
внесення на депозитний рахунок суду
відповідної грошової суми.

Як встановлено, спірний автомобіль
було придбано в 2011 році, тобто під час
перебування сторін у шлюбі, та
відповідачем - позивачем
перереєстровано на нового власника
13.03.2014 року і в друге - 10.04.2014 року - коли
шлюб між сторонами - колишнім подружжям
в судовому порядку було розірвано, про
що не заперечив відповідач - позивач
ОСОБА_3 та підтвердив у своїй письмовій
заяві - клопотанні від 18.11.2014 року.(а.с.74).

Відповідно до п. 24. 30 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» до складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. У випадку коли при
розгляді вимоги про поділ спільного
майна подружжя буде встановлено, що
один з них здійснив його відчуження,
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Таким чином при вирішенні спору суд
враховує ту обставину, що на час
розгляду справи відсутній спірний
автомобіль, поділ якого просить
здійснити позивач - відповідач та він
відчужений відповідачем - позивачем та
перебуває у власності третіх осіб.

Доводи відповідача - позивача про те,
що він під час спільного проживання у
шлюбі із позивачкою - відповідачкою дав
останній 3000 доларів США суд вважає
надуманими і такими, що не знайшли
доведення у суді. Відповідно до ст.. 57 СК
України особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є майно набуте нею,
ним за час шлюбу на підставі договору
дарування або в порядку спадкування.
Проте, наявності такого майна, набутого
ним на підставі договору дарування
відповідачем - позивачем не доведено і
судом не встановлено.

Посилання відповідача - позивача на
те, що вартість спірного автомобіля
значно нижча вартості, зазначеної у
позовній заяві позивача - відповідача і
становить згідно звіту про оцінку
майна від 12.03.2014 року 44 548 грн., а не 61 408, 58
грн. суд не приймає до уваги, оскільки
висновок експерта зроблений на
підставі ухвали суду, експерт
попереджений про кримінальну
відповідальність, а надісланий
відповідачем - позивачем звіт про
оцінку майна № ТR 140312- 002 виконаний ФОП
ОСОБА_9 13.03.2014 року є ксерокопією, ніким
не затверджений, тому і не може братися
до уваги.

Посилання відповідача -
позивача на те, що вартість спірного
майна станом на час розгляду справи в
суді, а саме, телевізора «Samsung»
становить 6000 грн., а не 4000 грн., ноутбука
«Asys» - 4500 грн., а не 2000 грн., фотоапарата
«Nikon» - 4500 грн, а не 2000 грн. суд також не
приймає до уваги, так як відповідач -
позивач суду не представив доказів на
підтвердження зазначеної
відповідачем-позивачем ОСОБА_3.
вартості цього майна.

Таким чином, враховуючи
вищенаведені вимоги закону та
встановлені обставини справи, суд
прийшов до висновку, що первісний позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та зустрічний позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя підлягають до часткового
задоволення шляхом поділу спільного
майна подружжя, виділивши ОСОБА_1
ноутбук «Asys» вартістю 2000 гривень,
фотоапарат «Nikon» вартістю 2000 гривень,
ОСОБА_3 телевізор «Samsung» вартістю 4000
гривень та стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 грошової компенсації
вартості 1/2 частини відчуженого
автомобіля марки MERSEDES-BENZ 210D, 1998 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
кузова НОМЕР_4 в розмірі 30704 гривні 29
копійок.

На підставі наведеного, ст. 368, 372
ЦК України, 60,61,63,69,70,71 СК України,
п.п.22,23,24,30 Постанови Пленуму Верховного
суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», керуючись
ст.ст. 4,10,11, 57, 60, 88, 209, 212, 215, 218, 223,294 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позова ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
майна спільною сумісною власністю
подружжя, його поділ, визначення частки
у праві спільної сумісної власності
подружжя, стягнення компенсації та
зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення компенсації вартості майна
подружжя задовольнити частково.

Провести поділ спільного майна
подружжя, виділивши ОСОБА_1 ноутбук
«Asys» вартістю 2000 (дві тисячі) гривень,
фотоапарат «Nikon» вартістю 2000 (дві
тисячі) гривень, ОСОБА_3 телевізор
«Samsung» вартістю 4000 (чотири тисячі)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію вартості 1/2
частини відчуженого автомобіля марки
MERSEDES-BENZ 210D, грузовий фургон
малотонажний 1998 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, кузова
НОМЕР_4 в розмірі 30704 (тридцять тисяч
сімсот чотири) гривні 29 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Гусятинський районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
на рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя - підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду
Т.М. Цвинтарна