У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Маляренка А.В., Писаної Т.О., Нагорняка
В.А., Юровської Г.В.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сміла Енергоінвест»
до ОСОБА_6 про визнання договору
укладеним та стягнення боргу за
спожиту товарну продукцію; за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сміла Енергоінвест»
про зобов'язання укласти договір на
послуги з централізованого
теплопостачання, за касаційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сміла Енергоінвест»
на рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 25 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 23 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сміла Енергоінвест»
(далі - ТОВ «Сміла Енергоінвест»)
звернулося до суду з позовом, у якому
зазначало, що воно здійснює
теплопостачання вбудованого
нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_6 У період з лютого 2012
року по 14 січня 2014 року
заборгованість відповідача з оплати
теплової енергії склала 49 638 грн 49 коп.

Оскільки від укладення договору
поставки теплової енергії, проект
якого було надано відповідачу,
останній ухиляється, ТОВ «Сміла
Енергоінвест» просило визнати
укладеним з 01 жовтня 2010 року договір
поставки теплової енергії № ПТ-076 та
стягнути з ОСОБА_6 заборгованість у
розмірі 51 696 грн 13 коп, з якої: 49 638 грн 49
коп - основний борг, 305 грн 55 коп. -
інфляційні втрати, 1752 грн 09 коп - 3 %
річних.

19 лютого 2014 року ОСОБА_6 звернувся із
зустрічним позовом, у якому просив суд
зобов'язати ТОВ «Сміла Енергоінвест»
підготувати та направити йому для
підписання договір про надання послуг
з централізованого опалення
нежитлових приміщень площею 243,2 кв. м у
формі, що відповідає типовому договору,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України (далі - КМУ) від 21
липня 2005 року № 630 із зазначенням
тарифу за 1 кв. м опалювальної площі.

Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 25
травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 23 липня 2014 року, у
задоволенні позову ТОВ «Сміла
Енергоінвест» відмовлено, позов ОСОБА_6
задоволено. Зобов'язано ТОВ «Сміла
Енергоінвест» підготувати договір на
надання житлово-комунальних послуг з
централізованого опалення нежитлових
приміщень площею 243,2 кв. м по АДРЕСА_1,
належних ОСОБА_6, у формі, що відповідає
типовому договору, затвердженому
постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630,
з визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання та
направити договір ОСОБА_6 для
підписання.

У касаційній скарзі ТОВ «Сміла
Енергоінвест», посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга має бути задоволена з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у позові ТОВ «Сміла
Енергоінвест», суд першої інстанції, з
яким погодився й апеляційний суд,
керувався тим, що ОСОБА_6 є власником
нежитлового приміщення у
багатоквартирному будинку і не є
суб'єктом підприємницької діяльності,
тому не підпадає під визначення
споживача теплової енергії згідно з
постановою КМУ від 03 жовтня 2007
року № 1198, а є споживачем, який отримує
послуги з централізованого опалення у
розумінні абз. 8 п. 2 постанови КМУ від 21
липня 2005 року № 630.

Задовольняючи позов ОСОБА_6, суди
керувалися тим, що відповідно до ст. ст.
20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
виконавець зобов'язаний підготувати та
укласти зі споживачем договір на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності згідно з
типовим договором.

Із такими висновками судів погодитися
не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно з договорами купівлі-продажу
від 30 березня 2006 року та від 05 червня 2007
року, посвідченими приватним
нотаріусом Смілянського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрованими у реєстрі за № № 2365,
4191, ОСОБА_6 є власником
нежитлових приміщень по АДРЕСА_1,
загальною площею 243,2 кв. м (а. с. 34−?37,
203−?205).

Згідно з рішенням Виконавчого комітету
Смілянської міської ради від 21 червня
2007 року № 661 виконавцем
житлово-комунальних послуг у галузі
теплопостачання у м. Смілі є КП
«Смілакомунтеплоенерго» (а. с. 22).

Рішенням Виконавчого комітету
Смілянської міської ради від
20 жовтня 2010 року № 651 внесені зміни до
рішення Виконавчого комітету
Смілянської міської ради від 21 червня
2007 року № 661, яким виконавцем
житлово-комунальних послуг в галузі
теплопостачання у м. Смілі замість КП
«Смілакомунтеплоенерго» визначено ТОВ
«Сміла Енергоінвест» (а. с.
23).

01 жовтня 2009 року між КП
«Смілакомунтеплоенерго» (виробник) та
ОСОБА_6 (споживач) укладено договір про
надання послуг з централізованого
опалення № 20459, згідно з умовами якого
виробник зобов'язався надавати
споживачу вчасно послуги з
централізованого опалення нежитлового
приміщення по АДРЕСА_1, загальною
площею 243,2 кв. м, а споживач зобов'язався
оплачувати такі послуги за тарифом 9
грн 17 коп. за 1 кв. м (а. с. 193−?194).

Рішенням Виконавчого комітету
Смілянської міської ради від
20 жовтня 2010 року № 652 встановлено
тарифи на послуги з центрального
опалення для ІІІ групи
(госпрозрахункові та інші
підприємства) з розрахунку 9 грн 17 коп.
за 1 кв. м (а.с. 25).

За період з січня 2011 року по лютий 2014
року включно ОСОБА_6 сплачено ТОВ
«Сміла Енергоінвест» 43 288 грн 98 коп.
(а. с. 195−?202).

Суди першої та апеляційної інстанції
вважали, що ОСОБА_6 є споживачем, який
отримує послуги з централізованого
опалення у розумінні абз. 8 п. 2
постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630, і
договір про надання послуг з
центрального опалення між ним та
ТОВ
«СмілаЕнергоінвест» має відповідати
вимогам Типового договору про надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженого
постановою КМУ від 21 липня 2005
року № 630.

Колегія суддів з такими висновками
погодитися не може.

Відповідно до абз. 8 п. 2 постанови КМУ
від 21 липня 2005 року № 630 централізоване
опалення −? послуга, спрямована на
задоволення потреб споживача у
забезпеченні нормативної температури
повітря у приміщеннях квартири
(будинку садибного типу), яка надається
виконавцем з використанням
внутрішньобудинкових систем
теплопостачання.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Житлового
кодексу України до житлового фонду не
входять нежитлові приміщення в
житлових будинках, призначені для
торговельних, побутових та інших
потреб непромислового характеру.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач -
це фізична особа чи юридична особа, яка
отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 1.2 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України від 31 липня 1996 року № 28 (у
редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин), до
населення відносяться споживачі
електричної енергії - фізичні особи,
які з метою задоволення власних
побутових або господарських потреб
споживають електричну енергію для
потреб електроустановок, що належать
їм за ознакою права власності або
користування, за винятком
електроустановок, які
використовуються для здійснення в
установленому законодавством порядку
підприємницької діяльності.

Тарифи для оплати послуг з
теплопостачання для населення
застосовуються для здійснення оплати
фізичними особами послуг з
теплопостачання в приміщеннях, які
використовуються ними для проживання.

Суди залишили поза увагою, що належне
ОСОБА_6 приміщення по АДРЕСА_1 є
нежитловим, тому послуги з
теплопостачання такого приміщення не
можуть оплачуватися за тарифами для
населення.

Такі висновки узгоджуються з правовими
позиціями, висловленими Верховним
Судом України у постановах від 26
вересня 2012 року у справах № 6-43цс12 та №
6-72цс12.

Крім того, Цивільний кодекс України
(далі - ЦК України) у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627
визначає загальні засади цивільного
законодавства, зокрема поняття
договору і свободи договору, та
формулює загальні вимоги до договорів
як різновиду правочинів (вільне
волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України
правочин між фізичною і юридичною
особами належить вчиняти у письмовій
формі, за виключенням випадків,
передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК
України). Інші випадки визнання
договору укладеним зазначені у ст. ст.
642−?643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

У ст. ст. 6, 627 ЦК України визначено, що
свобода договору полягає в праві
сторін вільно вирішувати питання при
укладенні договору, виборі
контрагентів та погодженні умов
договору.

Закріпивши принцип свободи договору,
ЦК України разом з тим визначив, що
свобода договору не є безмежною,
оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та
ст. 627 цього Кодексу при укладенні
договору, виборі контрагентів,
визначенні умов договору сторони не
можуть діяти всупереч положенням цього
Кодексу та інших актів цивільного
законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Статті 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
визначають обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
обов'язком виконавця є підготовка та
укладення зі споживачем договору на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Цей обов'язок відповідає зустрічному
обов'язку споживача, передбаченому п. 1
ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» щодо
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору.

Форма та зміст (умови) типового
договору визначені Типовим договором
про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, затвердженим постановою КМУ
від 20 травня 2009 року № 529.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК
України, ст. ст. 19-21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» та
постанови КМУ від 20 травня 2009 року № 529
убачається, що умови типового договору,
що набули юридично обов'язкового
значення в силу актів цивільного
законодавства, є обов'язковими для
сторін договору, які не мають права
відступити від їх положень і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Таким чином, підготовка та укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг є
обов'язком виконавця. Відмова
виконавця послуг від підготовки та
укладення договору в такому разі
суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.
ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 21 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги».

За положенням ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового права або
майнового права та інтересу у
визначені цією статтею способи. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Разом з тим, виходячи із загальних
засад цивільного законодавства та
судочинства, права особи на захист у
суді порушених або невизнаних прав, меж
здійснення особою цивільних прав і
виконання цивільних обов'язків (ст. ст.
3, 6, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3−?5 ЦПК
України), можна дійти висновку про те,
що в разі невизнання виробником
(виконавцем) права споживача на
укладення договору про надання
житлово-комунальних послуг, який
відповідає вимогам типового договору,
таке право підлягає захисту судом на
підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом
визнання договору укладеним на умовах,
передбачених нормативним актом
обов'язкової дії.

Такі висновки узгоджуються з правовою
позицією, висловленою Верховним Судом
України у постанові від 10 жовтня 2010
року у справі № 6-110цс12. Тому
вимоги ТОВ «Сміла Енергоінвест» щодо
того, щоб вважати договір укладеним, є
обґрунтованими.

Судами не дотримано вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК
України, не встановлено фактичні
обставини, не досліджено докази, надані
сторонами, та не надано цим доказам
відповідної правової оцінки, а суд
касаційної інстанції зазначеними
повноваженнями не наділений, тому
судові рішення належить скасувати, а
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347, 349
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариство з
обмеженою відповідальністю «Сміла
Енергоінвест» задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 25
травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Черкаської області від 23
липня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк Т.О. Писана Г.В. Юровська