Справа №487/60/14-ц 16.09.2014 16.09.2014 16.09.2014
Провадження №22-ц/784/2637/14
провадження № 22ц-784/2637/2014
Головуючий у першій інстанції Притуляк
Доповідач в апеляційній інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Базовкіної Т.М.,

суддів: Лівінського І.В.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання
Яценко Л.В.,

за участі: позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ОСОБА_5

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 19 серпня 2014 року

за позовом

ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті
особи Миколаївська міська рада,
Адміністрація Заводського району
Миколаївської міської ради про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_5
звернулись з позовом до ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою.

Позивачі зазначили, що вони є
власниками квартири АДРЕСА_1. У їх
відсутність, в липні 2011 року
відповідачка самочинно збудувала
вигрібну яму на відстані 0,5 м від
фундаменту належної їм квартири.

Здійснивши ці самовільні дії,
відповідачка обмежила їх право на
користування належним майном, оскільки
від зливної ями до квартири надходить
характерний сморід, тим самим
порушуються їх права, як власників
майна.

Посилаючись на викладене, позивачі
просили суд зобов'язати ОСОБА_4
демонтувати за власний рахунок
вигрібну яму та привести земельну
ділянку до попереднього стану.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Миколаєва від 6 лютого 2014 року до участі
у справі залучено ОСОБА_6 як
співвідповідача.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 19 серпня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просили рішення скасувати та ухвалити
нове, яким позовні вимоги задовольнити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачами не доведено порушення їхніх
прав самовільним влаштуванням
відповідачами спірної вигрібної ями.

Однак з таким висновком погодитись не
можна.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є власниками квартири
АДРЕСА_1. Власниками сусідньої квартири
№ 2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Відповідачі
самовільно, без відповідних дозволів
та погоджень спорудили у дворі будинку
зливну яму.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, які, зокрема, означають
можливість належним чином
використовувати річ для своїх потреб
за призначенням.

При здійсненні права власності власник
зобов'язаний дотримуватися вимог
закону і моральних засад суспільства і
не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі (ст.
319 ЦК України).

Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 8
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст. 293 ЦК України
передбачено право особи на повагу до
житла і приватного життя, на безпечне
для життя і здоров'я довкілля.

Діяльність фізичної та юридичної
особи, яка порушує ці права особи, є
незаконною і може бути припинена за
рішенням суду.

Як видно з постанови від 29 жовтня 2013
року ОСОБА_4 притягнута до
адміністративної відповідальності за
самочинне облаштування вигрібної ями
та порушення Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій
(а.с. 41).

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 125-054
від 16 травня 2014 року, спірна вигрібна
яма збудована зі звичайної глиняної
цегли, товщина стіни складає ? цегли на
цементному розчині з отворами, що може
привести до проникнення стоків у ґрунт.
Горловина ями закривається металевим
листом. Відстань вигрібної ями до стіни
квартири позивачів складає 0,5 м, а до
вікна цієї квартири - 1,5 м. Вказана
вигрібна яма побудована з порушенням
п.п. 3.25а*, 3.26 ДБН 360-92** «Планування і
забудова міських і сільських поселень»
щодо необхідності розміщення
вигрібних ям та очисних споруд
каналізації у глибині двору не ближче 15
м від вікон житлових будинків, в тому
числі сусіднього домоволодіння, а
також обов'язкового будівництва
вигрібних ям із конструкцій, які
перешкоджають фільтрації стоків у
ґрунт (а.с. 47-50).

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

За ст. 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що відповідачами порушено
право позивачів як власників сусідньої
квартири. Це порушення полягає в
недотриманні відповідачами
санітарних, епідеміологічних та
будівельних норм при розміщенні в
межах житлової забудови, у
безпосередній близькості від квартири
позивачів вигрібної ями, що
перешкоджає останнім належним чином
здійснювати право власників квартири і
порушує їх право на безпечне для
здоров'я довкілля.

Крім того, права позивачів підлягають
захисту за правилами ч. 2 ст. 386 ЦК
України, оскільки, через
негерметичність вигрібної ями, яка
може привести до проникнення стоків у
ґрунт та негативно вплинути на
фундамент квартири позивачів, існує
реальна можливість порушення їх права
власності на квартиру.

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_3,
ОСОБА_5 підлягає задоволенню шляхом
покладення на відповідачів обов'язку
засипати спірну вигрібну яму.

До того ж, як вбачається з пояснень
позивачки, в дворі зазначеного
домоволодіння вже існує
централізована каналізація, до якої є
можливість підключити квартиру
відповідачів.

Суд першої інстанції не звернув
належної уваги на зазначені обставини
справи та вимоги матеріального права
та дійшов помилкового висновку про
недоведеність порушення прав
позивачів.

Таким чином, рішення суду підлягає
скасуванню на підставі п. 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивачів
підлягає стягненню судовий збір, які
останні сплатили при подачі позову та
апеляційної скарги в загальному
розмірі 365 грн. 40 коп., а також понесені
ними витрати на проведення експертизи
в розмірі 960 грн.

Таким чином, на користь позивачів
підлягає стягненню з відповідачів по 662
грн. 70 коп. ((365,4+960)/2) судових витрат з
кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5
задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 19 серпня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_5 задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_6 засипати
вигрібну яму, яка розташована на
території домоволодіння АДРЕСА_1 на
відстані 0,5 м до стіни квартири № 3
вказаного будинку та 0,2 м до стіни
квартири № 2 цього ж будинку.

Стягнути на користь ОСОБА_3, ОСОБА_5 з
ОСОБА_4, ОСОБА_6 з кожного по 662 грн. 70 коп.
судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, і
з цього часу може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: