УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого
Касьяна О.П.,

суддів: Гончара
В.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання договорів
недійсними та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», третя особа -
ОСОБА_3, про припинення поруки, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 01 березня 2012 року та рішення
апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 25 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ
«УкрСиббанк») звернулось до суду з
указаним позовом, в обґрунтування
вимог посилаючись на те, що 26 липня 2007
року між акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі
- АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником
якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір №
0, за умовами якого останній
отримав кредит у розмірі 300 000 дол. США
зі сплатою 13 % річних строком
повернення до 26 липня 2018 року. На
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 26 липня 2007 року між
банком та ОСОБА_4 та між банком і ОСОБА_5
були укладені договори поруки №
0-П1 та № 0-П2, відповідно, за
умовами яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кожна
окремо, зобов'язались відповідати
перед банком за належне виконання
ОСОБА_3 умов кредитного договору №
0.

Крім того, 03 вересня 2007 року між банком
та ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір № 0, за умовами якого
останній отримав кредит у розмірі 300 000
дол. США зі сплатою 12,4 % річних строком
повернення до 03 вересня 2014 року. На
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 03 вересня 2007 року
між банком та ОСОБА_4 та між банком і
ОСОБА_5 були укладені договори поруки №
0-П1 та № 0-П2, відповідно, за
умовами яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
кожна окремо, зобов'язались
відповідати перед банком за належне
виконання ОСОБА_3 умов кредитного
договору № 0.

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за
кредитним договором № 0 не
виконує, внаслідок чого станом на 28
липня 2011 року утворилась
заборгованість у розмірі 381 378,49 дол.
США, що еквівалентно 3 039 967 грн 91 коп.,
яка складається з: заборгованості за
кредитом в розмірі 263 635,49 дол. США, що
еквівалентно 2 101 438 грн. 49 коп.,
заборгованості з процентів за
користування кредитом у розмірі 99 856,38
дол. США, що еквівалентно 795 955 грн 20 коп.,
пені в розмірі 17 886,62 дол. США, що
еквівалентно 142 574 грн. 22 коп., яку,
уточнивши вимоги, банк просив стягнути
з боржника.

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з зустрічним позовом до ПАТ
«УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, та просив визнати недійсними
договори про надання споживчих
кредитів від 26 липня 2007 року № 0
і від 03 вересня 2007 року №
0 та договори поруки від 26 липня 2007
року № 0-П1 і № 0-П2. В
обґрунтування вимог ОСОБА_3,
посилаючись на положення ст. ст. 192, 533 ЦК
України та п. «г» ч. 4 ст. 5 Декрету
Кабінету Міністрів України від 19
лютого 1993 року № 15-93 «Про систему
валютного регулювання і контролю»,
зазначав про те, що чинне на момент
укладення спірних кредитних договорів
законодавство України не передбачало,
що безпосередня банківська ліцензія,
дозвіл та додаток до дозволу
Національного Банку України надають
право громадянину України здійснювати
валютні операції, зокрема, виконувати
грошові зобов'язання за кредитними
договорами в іноземній валюті.

У березні 2011 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з зустрічним позовом до ПАТ
«УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_3, про
припинення договорів поруки від 26
липня 2007 року № 0-111 та від 03
вересня 2007 року № 0-111, в
обґрунтування вимог посилаючись на те,
що внаслідок підвищення банком
процентної ставки в односторонньому
порядку без погодження з нею як
поручителем та зміни графіку платежів
збільшився обсяг її відповідальності,
що є підставою для припинення поруки.

У березні 2011 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з зустрічним позовом до ПАТ
«УкрСиббанк» про припинення поруки за
договорами поруки від 26 липня 2007 року №
12 та від 03 вересня 2007 року
№0-П2.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 02 червня 2011 року позов ПАТ
«УкрСиббанк» в частині вимог до ОСОБА_7
та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
за кредитними договорами залишено без
розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 01 вересня 2011 року позов ПАТ
«УкрСиббанк» в частині вимог до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором від 03 вересня 2007
року №0 залишено без розгляду на
підстав п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 01 березня 2012 року зустрічний
позов ОСОБА_5 до ПАТ «УкрСиббанк»
залишено без розгляду на підставі п. 3 ч.
1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Центрального районного суду
м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 01 березня 2012 року позов ПАТ
«УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
від 26 липня 2007 року №
12 у розмірі 3 039 967 грн 91 коп., яка
складається з: заборгованість за
кредитом у розмірі 2 101 438 грн 49 коп.,
заборгованості з процентів за
користування кредитом у розмірі 795 955
грн 20 коп., пені у розмірі 142 574 грн 22 коп.
У зустрічних позовах ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 25
листопада 2013 року рішення Центрального
районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 01
березня 2012 року в частині відмови у
зустрічному позові ОСОБА_4 скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення про
часткове задоволення позову. Визнано
припиненою поруку за договором №
0-111, укладеним 26 липня 2007 року між
АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником
якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_7
В решті зустрічного позову ОСОБА_7
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати вказані рішення суду першої
інстанції та рішення апеляційного суду
і направити справу на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов ПАТ «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованість
за кредитним договором від 26 липня 2007
року № 12, суд першої
інстанції, з висновками якого в цій
частині погодився й апеляційний суд,
виходив із того, що внаслідок
невиконання ОСОБА_3 зобов'язань за
кредитним договором утворилась
заборгованість, яка підлягає
стягненню. Відмовляючи в зустрічних
позовах ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для визнання
оскаржуваних договорів недійсними та
для припинення догорів поруки.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
відмови в зустрічному позові ОСОБА_4 та
ухвалюючи в цій частині нове рішення
про часткове задоволення позову,
дійшов висновку, що банк в
односторонньому порядку без згоди
поручителя збільшив проценти за
кредитним договором від 26 липня 2007 року
№ 0, тому договір поруки від 26
липня 2007 року № 0-П1, укладений між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, підлягає
припиненню з підстав, передбачених ч. 1
ст. 559 ЦК України.

Судами встановлено, що 26 липня 2007 року
між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 0, за умовами
якого останній отримав кредит у
розмірі 300 000 дол. США зі сплатою 13 %
річних строком повернення до 26 липня 2018
року (т. 1 а.с. 12-16).

На забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором 26
липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і
ОСОБА_4 та між АКІБ «УкрСиббанк» і
ОСОБА_5 були укладені договори поруки
№ 0-П1 та № 0-П2,
відповідно, за умовами яких ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, кожна окремо, зобов'язались
відповідати перед банком за належне
виконання ОСОБА_3 умов кредитного
договору № 0 (т. 1 а.с. 20-21, 22-23).

Згідно з пунктом 1.3.2. кредитного
договору від 26 липня 2007 року сторони
домовились, що за умовами цього
договору може бути вставлений новий
розмір процентної ставки за
користування кредитом у разі настання
будь-якої із обставин, передбачених
частиною 1 пункту 5.2. Договору.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки від
26 липня 2007 року № 0-П1,
укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_4, кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови основного
договору з боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя. Під згодою поручителя
сторони розуміють візування
поручителем змін до основного договору
(шляхом проставлення підпису
уповноваженої особи та печатки
поручителя, якщо останній є юридичною
особою) та/або отримати його письмової
згоди з такими змінами та/або шляхом
обміну листами, факсимільними
повідомленнями та/або укладення
поручителем додаткової угоди до цього
договору щодо внесення відповідних
змін.

03 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір № 0, за умовами якого
останній отримав кредит у розмірі 300 000
дол. США зі сплатою 12,4 % річних строком
повернення до 03 вересня 2014 року (т. 1 а.с.
29-31).

На забезпечення виконання зобов'язань
за зазначеним кредитним договором 03
вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і
ОСОБА_4 та між АКІБ «УкрСиббанк» і
ОСОБА_5 були укладені договори поруки
№ 0-П1 та № 0-П2,
відповідно, за умовами яких ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, кожна окремо, зобов'язались
відповідати перед банком за належне
виконання ОСОБА_3 умов кредитного
договору № 0 (а.с. 37, 38).

Згідно з пунктом 1.3.2. кредитного
договору від 03 вересня 2007 року сторони
домовились, що за умовами цього
договору може бути вставлений новий
розмір процентної ставки за
користування кредитом у разі настання
будь-якої із обставин, передбачених
частиною 1 пункту 5.2. Договору.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки від
03 вересня 2007 року № 0-П1,
укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_4, кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови основного
договору з боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя. Під згодою поручителя
сторони розуміють візування
поручителем змін до основного договору
(шляхом проставлення підпису
уповноваженої особи та печатки
поручителя, якщо останній є юридичною
особою) та/або отримати його письмової
згоди з такими змінами та/або шляхом
обміну листами, факсимільними
повідомленнями та/або укладення
поручителем додаткової угоди до цього
договору щодо внесення відповідних
змін.

30 січня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» і
ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду
до кредитного договору від 26 липня 2007
року № 0, якою змінено період
сплати процентів за кредитним
договором: «з грудня 2008 року по січень
2009 року» на «з листопада по грудень 2013
року», та викладено в новій редакції
графік погашення кредиту, який є
невід'ємною частиною кредитного
договору (т. 1, а.с. 17).

Також 30 січня 2009 року між АКІБ
«УкрСиббанк» і ОСОБА_3 було укладено
додаткову угоду до кредитного договору
від 03 вересня 2007 року № 0, якою
змінено період сплати процентів за
кредитним договором з грудня 2008 року по
січень 2009 року на - з листопада по
грудень 2013 року, та викладено в новій
редакції графік погашення кредиту,
який є невід'ємною частиною кредитного
договору (т. 1, а.с. 34).

Крім того, встановлено, що в січні 2009
року банком було проведено
реструктуризацію заборгованості за
кредитним договором від 26 липня 2007
року № 0.

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за
кредитним договором № 0 не
виконує, внаслідок чого станом на 28
липня 2011 року утворилась
заборгованість у розмірі 381 378,49 дол.
США, що еквівалентно 3 039 967 грн 91 коп.,
яка складається з: заборгованості за
кредитом в розмірі 263 635,49 дол. США, що
еквівалентно 2 101 438 грн. 49 коп.,
заборгованості з процентів за
користування кредитом у розмірі 99 856,38
дол. США, що еквівалентно 795 955 грн 20 коп.,
пені в розмірі 17 886,62 дол. США, що
еквівалентно 142 574 грн. 22 коп.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову банку до ОСОБА_3 та стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 26 липня 2007 року № 0, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, дійшов обґрунтованого
висновку про те, що у зв'язку з
неналежним виконанням боржником умов
кредитного договору утворилась
заборгованість, яка підлягає стягненню
з боржника з урахуванням проведеної
реструктуризації заборгованості.

Також апеляційним судом встановлено,
що 31 липня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк»
підвищив процентну ставку за кредитним
договором від 26 липня 2007 року №
0 з 13 % до 15 %, шляхом нарахування
процентів за кредитним договором в
розмірі 15 %, починаючи з 31 липня 2008
року та після реструктуризації
заборгованості (т. 1 а.с. 174, т. 2 а.с. 208).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554
ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Ухвалюючи рішення в частині
зустрічного позову ОСОБА_4 про часткове
задоволення позову, апеляційний суд
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що у зв'язку з підвищенням банком в
односторонньому порядку без згоди
поручителя з 31 липня 2008 року процентної
ставки за кредитним договором від 26
липня 2007 року з 13 % до 15 %, збільшився
обсяг відповідальності поручителя,
тому договір поруки від 26 липня 2007 року
№ 0-П1, укладений між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4, на
забезпечення вказаного кредитного
договору від 26 липня 2007 року №
0 підлягає припиненню.

Доводи касаційної скарги про те, що
банком в одноособовому порядку без
згоди поручителя було підвищено
процентну ставку за кредитним
договором від 30 січня 2009 року № 0,
тому порука за вказаним договором
припинилась на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК
України, спростовуються матеріалами
справи та висновками апеляційного суду
про те, що банком було проведено
сторнування підвищених процентних
ставок за вказаним кредитним
договором, а саме: повернуто
встановлену збільшену процентну
ставку у попередній стан, та зараховано
переплату з процентів в рахунок
наступних платежів.

Інші доводи касаційної скарги про
порушення судами норм матеріального та
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків судів та не
дають підстав для скасування
оскаржуваних рішення суду першої
інстанції в незміненій частині та
рішення апеляційного суду.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції в незміненій
частині та рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити

Рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 01 березня 2012 року в незміненій
частині та рішення апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 25
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

О.П. Касьян

Судді:

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко