У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2014 р. м.
Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Попович О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду м. Києва від
15 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ спільного
майна подружжя, та позовом третьої
особи, яка заявляє самостійні вимоги
щодо предмета спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання спільним боргового
зобов'язання, стягнення суми боргу,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_2звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ спільного
майна подружжя. З урахуванням
збільшених позовних вимог просив
визнати за ним право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1, вселити
останнього та визначити порядок
володіння і
користування вказаним житловим
приміщенням, визнати за ОСОБА_3 право
власності на автомобіль «Chery Kimo», д.н.з.
НОМЕР_2, стягнувши з останньої на
користь позивача компенсацію вартості
Ѕ частини зазначеного автомобіля в
розмірі 40 000, 00 грн. Заявлені
вимоги обґрунтовував тим, що 06.11.2003 по
10.09.2009 року перебуваючи з відповідачкою
у шлюбі, вони придбали квартиру
АДРЕСА_1, яка відповідно до договору
купівлі-продажу квартири від 24.12.2004
року, автомобіль «Chery Kimo», д.н.з. НОМЕР_2.
Оскільки вказане майно, на думку
позивача, є спільною сумісною
власністю подружжя, просив поділити
його зазначеним у позовних вимогах
чином.

ОСОБА_4 звернулась до суду із
самостійними вимогами щодо предмета
спору та, з урахуванням їх уточнень,
просила визнати спільним з ОСОБА_2
боргове зобов'язання ОСОБА_3 перед
ОСОБА_4 в розмірі 50 000 доларів США,
стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на її користь заборгованість в розмірі
50 000 доларів США, що за курсом НБУ
становить 399 650, 00 грн,
відсотки за користування даними
коштами в розмірі 45 000 доларів США, що за
курсом НБУ становить 359 685, 00 грн.
Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що
07.12.2004 року вона надала в борг
відповідачам 50 000 доларів США зі
сплатою 10% річних строком на 7 років на
придбання квартири, про що ОСОБА_3 в
присутності ОСОБА_2 написав розписку.
Позичені кошти повернуті не були.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 17.12.2013 року
залишено без розгляду позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення,
встановлення порядку користування
спірною квартирою.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 25.12.2013 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Поділено спільно набуте майно подружжя
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме: 1/5 та 4/5 частини
квартири АДРЕСА_1, автомобіль «Chery Kimo»
2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, номер
кузова НОМЕР_3. Визнано за ОСОБА_2 право
власності в порядку поділу спільного
майна подружжя на Ѕ частину від 1/5
частини квартири АДРЕСА_1, що становить
1/10 частину квартири та на Ѕ
частину від 4/5 частин квартири АДРЕСА_1,
що становить 4/10 частини квартири.
Визнано за ОСОБА_3 право
власності в порядку поділу спільного
майна подружжя на Ѕ частину від 1/5
частини квартири АДРЕСА_1, що становить
1/10 частину квартири, та на Ѕ частину від
4/5 частин квартири АДРЕСА_1, що
становить 4/10 частини квартири. Визнано
за ОСОБА_3 право власності в
порядку поділу спільного майна
подружжя на спірний автомобіль.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
грошову компенсацію вартості Ѕ частини
вказаного автомобіля, що становить 27
830,00 грн. Вирішено питання по розподіл
судових витрат.

У задоволенні іншої частини заявлених
вимог основного позову та в
задоволенні вимог позову третьої особи
ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
15 травня 2014 року рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 25.12.2013 року в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення. У
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя відмовлено.

В іншій частині рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 25
грудня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі скаржник,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати оскаржуване судове
рішення.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у
відкритті касаційного провадження
слід відмовити, оскільки касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК
України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Керуючись ст. ст. 328, 335 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду
м. Києва від 15 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя, та позовом
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
спільним боргового зобов'язання,
стягнення суми боргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я
О.В. Попович