Справа № 347/3477/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2014
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області в складі
головуючого - судді : Гордія В.І., з
секретарем Корбутяк Н.М., за участю
представників: ОСОБА_1 та Самійла М.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Косові справу
за позовом ОСОБА_3 до
Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення управління
ДСНС в Івано-Франківській області про
поновлення на роботі та виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу;

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення управління
ДСНС в Івано-Франківській області про
поновлення на роботі та виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав та суду пояснив, що 01.04.2002
року він був прийнятий на роботу на
посаду начальника
пошуково-рятувального відділення 3 (м.
Косів) пошуково-рятувальної групи
гірської пошуково-рятувальної частини
аварійно-рятувального загону
спеціального призначення управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області. 11.11.2013 року
його було звільнено із займаної посади
згідно ст.40 п. 7 КЗпП України. Дане
звільнення він вважає безпідставним,
оскільки 09.09.2013 року він написав заяву
на відпустку з 01.10.2013 року. Дану заяву
йому підписав начальник
Івано-Франківської гірської
пошуково-рятувальної частини Ковтун
О.Я. Пізніше він поніс заяву у відділ
кадрів і розписався в журналі з техніки
безпеки, що є обов'язковою умовою для
відпустки. 30.09.2013 року він відпрацював
день і поїхав на техстанцію в с.Пістинь,
Косівського району, для того, щоб
підремонтувати службову машину. Коли
він відвозив майстра додому, то до
автомобіля підійшов начальник
управління ДСНС в Івано-франківській
області Чернецький В.В. і зробив
зауваження, спитав, чому службова
машина знаходиться там. Він пояснив, що
іде у відпустку і хоче підремонтувати
машину. Пізніше він пригнав автомобіль
у гараж свого батька, де він її постійно
тримав за домовленістю з керівництвом
в АДРЕСА_2. 30.09.2013 року вдома він
відмічав свій день народження і в 01 год.
20 хв. 01.10.2013 року його підняли по
тривозі, для того, щоб віддати машину.
Начальник сказав, що він у нетверезому
стані і його треба освідчити, він
відмовився, а начальник сказав, що
відпустка буде анульована. У акті
службового розслідування вказано, що
він був у нетверезому стані, але
насправді це було не так бо його не
освідчували. На наступний день його
викликали в управління ДСНС України в
Івано-Франківській області і він
отримав нервовий стрес в результаті
чого його забрала карета швидкої
медичної допомоги. Тому він просить
позов задовольнити.

Представник відповідача Самійло М.М. в
судовому засіданні позов заперечив та
суду пояснив, що позовні вимоги ОСОБА_3
є безпідставними та
необгрунтованимими. Оскільки дійсно,
30.09.2013 року він був за кермом службового
автомобіля в нетверезому стані, що
стверджується показами свідків, які
його бачили. Адже в своєму поясненні
факт вживання алкогольних напоїв
ствердив сам позивач у своєму
поясненні. Крім того посилання
позивача, що його відпустку погодило
начальство не заслуговують уваги,
оскільки єдиною підставою перебування
у відпустці є наказ керівника, який з
цього питання не приймався. Просить
відмовити в задоволенні позову.

Суд вислухавши сторони та вивчивши
матеріали справи, прийшов до висновку,
що позов слід задовольнити частково з
наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні
позивач працював на посаді начальника
пошуково-рятувального відділення 3 (м.
Косів) пошуково-рятувальної групи
гірської пошуково-рятувальної частини
аварійно-рятувального загону
спеціального призначення управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області з 01.04.2002
року.

Наказом від 11.11.2013 року ОСОБА_3 було
звільнено із займаної посади на
підставі п.7 ст. 40 КЗпП України (а.с. 7),
яка передбачає розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, через появи
на роботі в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння.

Даний наказ винесений на підставі
пояснень працівників, які 01.10.2013 року
знаходились на роботі і бачила
позивача, який приїхав також по виклику
на роботу о 01 год. 20 хв. по тривозі. Даний
наказ винесений передчасно, оскільки
медичний огляд на стан алкогольного
сп'яніння не проводився.

Згідно заяви від 09.09.2013 року позивач
просив надати відпустку з 01.10.2013 року
(а.с. 164), яка погоджена керівництвом, а
також це підтверджується його підписом
в журналі з техніки безпеки (а.с. 23-25),
тому відповідач мав завчасно
попередити ОСОБА_3 про те що відпустка
йому не буде надана з 01.10.2013 року.

Даний факт в судовому засіданні
підтвердив безпосередній керівник
позивача Ковтун О.Я., який ствердив, що
погодив заяву на відпустку ОСОБА_3 з
01.10.2013 року.

Також в судовому засіданні
встановлено, що ставлення ОСОБА_3 до
виконання своїх обов'язків було
сумлінним, що стверджується численним
подяками та нагородами, за бездоганну
працю, досягнення високих показників у
професійній діяльності (а.с.12-22).

01.11.2013 року позивач з'явився, коли його
викликали по сигналу «Збір-аварія» і
такий виклик був спланований, через те,
що відповідач знав про те, що 30.09.2013 року
у ОСОБА_3 було день народження.

Суд не бере до уваги пояснення свідків,
які виступали в судовому засіданні,
оскільки вони напряму залежать від
відповідача, який зацікавлений в
розгляді справи на свою користь, тому
що вони знаходяться в трудових
відносинах і підпорядковані керівнику.

Відповідачем не було надано суду
підтвердження того, що позивача
попередили про те, що відпустка йому
буде надана в інший період, а не з 01.10.2013
року, оскільки заява ним була написана
ще 09.09.2013 р. і дана заява була погоджена
з керівництвом.

Після погодження відпустки зі своїм
безпосереднім керівником Ковтуном О.Я.,
позивач знав, що відпустка йому буде
надана з 01.10.2013 року і 30.09.2013 року після
робочого дня ОСОБА_3 справляв день
народження, оскільки наступного дня у
нього починалась відпустка. Викликали
його на роботу о 23 год. 40 хв. 30.09.2013 року
(що було підтверджено в судовому
засіданні). Прибув ОСОБА_3 на роботу за
викликом о 01 год. 20 хв., 01.10.2013 року,
оскільки проживає в АДРЕСА_1.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

Також відповідно до ст. 235 КЗпП України
при винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Згідно довідки про доходи, заробітна
плата ОСОБА_3 за 6 місяців складає 25 744, 82
грн., отже середня заробітна плата
складає 4290, 80 грн. (а.с. 163).

Згідно ст. 43 Конституції України
передбачено, що кожен громадянин має
право на працю, що включає можливість
заробляти собі на життя працею, які він
вільно обирає або на яку він вільно
погоджується.

Відповідно до ст. 40 КЗпП не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності, а
також у період перебування працівника
у відпустці.

Відновлення позивачу порушених
його Конституційних та цивільних
правах дає суду підстави вважати
повністю задоволеними його моральні
переживання. Тому у стягненні
моральної шкоди слід відмовити.

Враховуючи наведене на підставі
ст. ст. 184, 232, 235, 237-1 КЗпП України, ст. 43
Конституції України, та керуючись
ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд ,-

В
И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
жителя АДРЕСА_2 на посаді начальника
пошуково-рятувального відділення 3 (м.
Косів) пошуково-рятувальної групи
гірської пошуково-рятувальної частини
аварійно-рятувального загону
спеціального призначення управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області.

Стягнути з аварійно-рятувального
загону спеціального призначення
управління ДСНС в Івано-Франківській
області в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
жителя АДРЕСА_2 39 982, 20 (тридцять дев'ять
тисяч дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 20
коп.

Стягнути з аварійно-рятувального
загону спеціального призначення
управління ДСНС в Івано-Франківській
області 643, 42 грн. судового збору в дохід
держави, отримувач коштів УДКСУ у
Косівському районі, ,
банк ГУДКСУ в Івано-Франківській
області, код МФО 836014, рахунок 0266,
код класифікації доходів 22030001, код
ЄДРПОУ суду 02891606.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до
Івано-Франківського Апеляційного суду
через Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ:
В.І. Гордій