Справа № 478/439/14-ц пров. № 2/478/195/2014
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

28.07.2014 року
Казанківський районний суд
Миколаївської області

в складі головуючої судді

Сябренко І.П.

за участю: секретаря

Шадорської С.О.

представника позивача
(відповідача)
ОСОБА_1

відповідача

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду смт.
Казанка цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
третя особа без самостійних вимог:
відділ Держземагенства в
Казанківському районі Миколаївської
області про відшкодування
безпідставно набутих грошових коштів і
відшкодування моральної шкоди та за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення збитків,

В с т а н о в и в:

05 березня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, в якому зазначив, що
22.07.2010 року між ним та ОСОБА_4, яка згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №929626 від
17.07.2008 року є власником земельної
ділянки площею 5,31 га, був укладений
договір оренди цієї ділянки строком на
10 років, який був зареєстрований у
Казанківському відділі земельних
ресурсів 27.09.2010 року за №65.

Рішенням Казанківського районного
суду від 18.12.2013 року було задоволено
позов ОСОБА_4 та визнано недійсним
договір оренди землі від 22.07.2010 року з
підстав недотримання вимог ст.15 Закону
України «Про оренду землі» при його
укладенні.

Відповідно до вимог п.9 договору
оренди землі від 22.07.2010 року ОСОБА_4 мала
право на отримання орендної плати в
сумі 1722,60 грн. щорічно.

За усним зверненням ОСОБА_4 остання
отримала від нього наперед в рахунок
орендної плати за землю 15000 грн. Згідно
договору оренди вона повинна була
отримати орендну плату за 2007 -2009 роки в
сумі 2799 грн. (933 грн. х 3). За 2010-2013 роки
повинна була отримати 6888,24 грн. (1722,06
грн. х 4). Разом повинна була отримати
орендну плату за 2007-2013 роки в сумі 9687, 24
грн. (2799 грн. + 6888,24 грн.), однак отримала
на 5312,76 грн. більше (15000 грн. - 9687,24 грн.).

Відповідач ОСОБА_2 отримала за ОСОБА_4
орендну плату в сумі 12000 грн. (9000 грн. + 3000
грн.).

Крім того, починаючи з 16.04.2013 року
відповідач ОСОБА_4 безпідставно
сварилася з ним, наголошуючись при
цьому, що він наживається на її землі,
зверталася до правоохоронних органів
та суду із заявами про несплату їй
орендної плату за землю, що викликало в
нього нервові хвилювання та моральні
страждання.

Посилаючись на викладене позивач
ОСОБА_3 просив стягнути на його користь
переплачені кошти за оренду землі з
ОСОБА_4 в сумі 5312,76 грн. та з ОСОБА_2 в
сумі 12000 грн. В рахунок відшкодування
заподіяної йому моральної шкоди просив
стягнути з ОСОБА_4 5000 грн., а також
вирішити питання про судові витрати.

Згодом, заявами від 24.03.2014 року та від
18.07.2014 року позивач ОСОБА_3 збільшив
позовні вимоги і посилаючись на те, що
відповідачка ОСОБА_4 на підставі
договорів оренди землі від 01.06.2007 року
та від 22.07.2010 року отримала грошові
кошти за оренду землі в сумі 16000 грн.,
тоді як повинна була отримати за двома
договорами 9689,4 грн., просив стягнути на
його користь переплачені кошти за
оренду землі з ОСОБА_4 в сумі 6890,4 грн.

7 квітня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3
про відшкодування збитків, який
ухвалою суду від 11.04.2014 року об'єднано в
одне провадження з первісним позовом
ОСОБА_3, в якому зазначила, що на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№929626 від 17.07.2008 року отримала у
власність земельну ділянку площею 5,31
га, розташовану на території
Миколо-Гулаківської сільської ради
Казанківського району Миколаївської
області. До отримання вказаного акту
земельна ділянка була передана в
оренду ОСОБА_3, а в 2010 році вони уклали
новий договір оренди належної їй
земельної ділянки.

Рішенням Казанківського районного
суду від 18.12.2013 року договір оренди
землі, укладений між нею та ОСОБА_3, був
визнаний недійсним.

В період 2010-2013 років відповідач ОСОБА_3
незаконно тимчасово займав належну їй
на праві власності земельну ділянку та
отримував прибутки, при цьому коштів за
використання цієї ділянки не
сплачував. Лише в 2013 році після
звернень до прокуратури та суду,
відповідач сплатив їй 10000 грн. (по 5000
грн. за 2010 та 2011 роки). Вона погодилась
на таку суму, тому вважає, що відповідач
повинен відшкодувати їй збитки за
незаконне зайняття земельної ділянки в
2012 та 2013 роках, а саме доходи від
використання її земельної ділянки в
сумі 10000 грн., визначені нею на власний
розсуд., тобто доходи, які вона могла б
отримати із земельної ділянки, і які
вона не одержала з причини її
тимчасового зайняття відповідачем.

Посилаючись на викладене ОСОБА_4
просила стягнути на її користь
матеріальні збитки в розмірі 10000 грн. та
судові витрати.

Згодом, заявою від 28.05.2014 року ОСОБА_4
змінила підстави зустрічних позовних
вимог, в якій посилаючись на грошову
оцінку її земельної ділянки станом на
2012 та 2013 роки, яка складала 102735,83 грн.,
просила стягнути на її користь збитки у
вигляді орендної плати за вказані роки
із розрахунку 3% від грошової оцінки
землі в сумі 6162,10 грн.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені
(остаточні) вимоги, просив їх
задовольнити та стягнути з
відповідачів на користь позивача
ОСОБА_3 судові витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору. Зустрічний
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
відшкодування збитків не визнав, так
як вважає його безпідставним.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_5 позовні вимоги
ОСОБА_3 не визнала, а уточнені вимоги
ОСОБА_4 за зустрічним позовом
підтримала, просила їх задовольнити. Не
заперечувала того, що у 2007 році
орендодавець ОСОБА_4 отримала від
орендаря ОСОБА_3 грошові кошти, як
орендну плату наперед, в сумі 5000 грн., у
2010 році отримала від нього 1000 грн., а у
2013 році отримала 10000 грн. Грошові кошти
в сумі 12000 грн., сплачені орендарем
ОСОБА_3 її дочці ОСОБА_2 як орендну плату
за користування належною їй земельною
ділянкою площею 5,31 га, вона від
останньої не отримувала.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала, не
заперечувала того, що як дочка
орендодавця ОСОБА_4 отримувала від
орендаря ОСОБА_3 грошові кошти, як
орендну плату наперед, в сумі 12000 грн.
(9000 грн. в 2010 році, 1000 грн. в 2011 році, 2000
грн. в 2012 році).

Зазначені грошові кошти передавала
особисто своїй матері ОСОБА_4

Третя особа без самостійних вимог -
відділ Держземагенства в
Казанківському районі не забезпечив
явку свого представника в судове
засідання та надіслав до суду заяву про
розгляд справи за відсутності
представника.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд
приходе такого висновку.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовується
незалежно від того, чи було
безпідставне набуття або збереження
майна результатом поведінки набувача
майна, потерпілого, інших осіб чи
наслідком події. Положення цієї глави
застосовується також до вимог про:

1) повернення виконаного за
недійсним правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однієї зі
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за

рахунок іншої особи.

Матеріалами справи встановлено, що 01
червня 2007 року між приватним
підприємцем ОСОБА_3 та власником
Сертифікату на право на земельну
частку (пай) розміром 5,89 умовних
кадастрових гектарів серії МК №0171019
громадянкою ОСОБА_4 був укладений
договір оренди цієї земельної частки
(паю) строком на 5 років, який був
зареєстрований у Казанківському
відділі земельних ресурсів 06.06.2007 року
за р.№128.

Відповідно до п.9 вказаного договору
орендар зобов'язаний був вносити
орендодавцю орендну плату готівкою у
розмірі 933,00 грн. (2% від грошової оцінки
орендованої земельної ділянки - 46644,9
грн.)

17 липня 2008 року ОСОБА_4 отримала
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №929626 площею
5,31 га, розташовану на території
Миколо-Гулаківської сільської ради
Казанківського району Миколаївської
області.

У зв'язку з отриманням ОСОБА_4
державного акту від 17.07.2008 року, що
згідно до Закону України «Про оренду
землі» стало підставою для припинення
дії договору оренди земельної частки
(паю) від 01.06.2007 року, між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, яка стала власником земельної
ділянки площею 5,31 га, 22.07.2010 року був
укладений договір оренди цієї
земельної ділянки строком на 10 років,
який був зареєстрований у
Казанківському відділі земельних
ресурсів 27.09.2010 року за №65 (у 2009
році ОСОБА_3 продовжував користуватися
земельною ділянкою ОСОБА_4 за
призначенням).

Відповідно до п.9 цього договору
орендарю належить вносити орендну
плату готівкою у розмірі 1722,60 грн. (3% від
грошової оцінки орендованої земельної
ділянки - 57420,1 грн.).

Як вбачається з пояснень ОСОБА_4 та з
її письмових розписок, остання
отримала від орендаря ОСОБА_3 грошові
кошти, як орендну плату наперед, в таких
розмірах:

а) у 2007 році - 5000 грн.;

б) у 2010 році - 1000 грн.;

в) у 2013 році - 10000 грн.

З пояснень відповідача ОСОБА_2,
письмової розписки від 16.10.2010 року,
розрахунково-платіжних відомостей від
30.10.2011 року, 18.03.2012 року та 16.04.2013 року
остання отримала від орендаря ОСОБА_3
грошові кошти за свою матір ОСОБА_4, як
орендну плату наперед, в таких
розмірах:

а) у 2010 році - 9000 грн.;

б) у 2011 році - 1000 грн.;

в) у 2012 році - 2000 грн.

Рішенням Казанківського районного
суду Миколаївської області від 18.12.2013
року договір оренди землі, укладений
22.07.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було
визнано недійсним.

До укладання сторонами договору
оренди землі від 22.07.2010 року орендарем
ОСОБА_3 були сплачені орендодавцю
ОСОБА_4 за договором оренди земельної
частки (паю) від 01.06.2007 року грошові
кошти в розмірі 5000 грн., як орендну
плату наперед на строк дії договору
(п'ять років), тобто за 2007-2012 роки.

Виходячи з того, що договір оренди
земельної частки (паю) від 01.06.2007 року
був переукладений сторонами 22.07.2010
року, тобто діяв три роки, орендар
ОСОБА_3 згідно до п.9 договору оренди від
01.06.2007 року зобов'язаний був сплачувати
орендодавцю ОСОБА_4 орендну плату в
таких розмірах:

· в 2007 році - 933 грн. (2% від
нормативної грошової оцінки
орендованої земельної ділянки, що
становила 46644,9 грн.);

· в 2008 та в 2009 роках - по 1399,35 грн. (3%
від нормативної грошової оцінки
орендованої земельної ділянки, що
становила 46644,9 грн.) за кожен рік.

Таким чином, загальний розмір орендної
плати, яку орендар ОСОБА_3 зобов'язаний
був сплатити орендодавцю ОСОБА_4
протягом 2007-2009 років, складає 3731,70 грн.,
тоді як ним було сплачено останній 5000
грн., що на 1268,3 грн. більше від належної
до сплати суми.

До дати ухвалення рішення суду (18.12.2013
р.) про визнання недійсним договору
оренди землі від 22.07.2010 року орендарем
ОСОБА_3 за вказаним договором були
сплачені орендодавцю ОСОБА_4 грошові
кошти в розмірі 11000 грн., як орендну
плату наперед за 2010-2015 роки.

В силу положень п.9 договору оренди
землі від 22.07.2010 року орендар ОСОБА_3
зобов'язаний був сплачувати
орендодавцю ОСОБА_4 щорічну орендну
плату в розмірі 1722,60 грн. (3% від
нормативної грошової оцінки
орендованої земельної ділянки, що
становила 57420,10 грн.).

Виходячи з того, що договір оренди
землі від 22.07.2010 року діяв до 18.12.2013 року,
загальний розмір орендної плати, яку
орендар ОСОБА_3 зобов'язаний був
сплатити орендодавцю ОСОБА_4 протягом
2010-2013 років, складає 6890,40 грн. (1722,60 х 4
роки), тоді як остання отримала від
нього грошові кошти в розмірі 11000 грн.,
як орендну плату наперед, що на 4109,60 грн.
більше від належної до сплати суми.

Вищевикладене вказує на те, що
орендарем ОСОБА_3 при виконанні
зобов'язання щодо сплати орендної
плати за договорами оренди землі від
01.06.2007 року та 22.07.2010 року, який припинив
дію 18.12.2013 року, було сплачено авансом
орендодавцю ОСОБА_4 орендну плату в
сумі 16000 грн., тоді як згідно до п.9 цих
договорів до сплати підлягала орендна
плата на загальну суму 10622,10 грн. (3731,70
грн. + 6890,40 грн.). Тобто, у зв'язку з
неможливістю використання в
подальшому об'єкта оренди за його
призначенням з підстав визнання
недійсним договору оренди землі від
22.07.2010 року, відповідачем-орендодавцем
ОСОБА_4 безпідставно набуто грошових
коштів у розмірі 5377,90 грн. (16000 грн. - 10622,10
грн.), які в силу ст.1212 ЦК України
підлягають поверненню колишньому
орендатору ОСОБА_3, тому його вимоги в
цій частині позову, пред'явлені до
відповідача ОСОБА_4 підлягають
задоволенню в зазначеному розмірі.

Доводи відповідача ОСОБА_2 щодо
передачі орендодавцю ОСОБА_4 грошових
коштів в сумі 12000 грн., отриманих нею від
орендаря ОСОБА_3 як орендну плату за
користування земельною ділянкою
належної її матері ОСОБА_4, не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні, що свідчить про
безпідставність набуття нею
зазначених грошових коштів, тому
згідно до приписів ст.1212 ЦК України
вбачаються підстави для задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення на
його користь з відповідача ОСОБА_2
грошових коштів в розмірі 12000 грн.

Захист права, передбаченого п.9 ч.2 ст.16
ЦК України (відшкодування моральної
(немайнової) шкоди), не поширюється на
випадки, для яких законом
відшкодування моральної шкоди не
передбачене, зокрема на договори
оренди.

Оскільки спірні правовідносини між
орендарем ОСОБА_3 та орендодавцем
ОСОБА_4 з приводу визначення розміру і
сплати орендної плати та
безпідставності її набуття виникли з
договорів оренди землі від 01.06.2007 року
та 22.07.2010 року, спосіб захисту права,
передбаченого п.9 ч.2 ст.16 ЦК України, на
такі правовідносини не поширюється,
тому вимоги позивача ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди
задоволенню не підлягають.

При укладенні договору оренди землі
від 22.07.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
його підписанні сторонами було
узгоджено, що нормативна грошова
оцінка земельної ділянки, яка
передається в оренду, становить 57420,10
грн. (п.5 договору). Орендна плата
вноситься орендарем готівкою в розмірі
1722,60 грн. - 3% від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки (п.9 договору).
Умови, за яких переглядається розмір
орендної плати, визначені п.13 договору.

Оскільки умовами вказаного договору
не передбачено підстав для визначення
нового розміру орендної плати в разі
зміни грошової оцінки орендованої
земельної ділянки, тому доводи
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4
щодо стягнення на її користь збитків в
сумі 6162,10 грн. у вигляді орендної плати
за 2012 та 2013 роки із розрахунку 3% від
грошової оцінки землі, яка в ці роки
складала 102735,83 грн., суд вважає
безпідставними з врахуванням
задоволених вимог позивача ОСОБА_3 про
стягнення з ОСОБА_4 безпідставно
набутих грошових коштів.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_3 належить
стягнути судові витрати, пов'язані зі
сплатою ним судового збору, в розмірі
по 121 грн. 80 коп. з кожної.

Судові витрати, понесені позивачем за
зустрічним позовом ОСОБА_4 у зв'язку з
розглядом справи, належить віднести на
її рахунок.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог: відділ Держземагенства в
Казанківському районі Миколаївської
області про відшкодування
безпідставно набутих грошових коштів
та відшкодування моральної шкоди, -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
безпідставно набуті грошові кошти в
сумі 5377 (п`ять тисяч триста сімдесят
сім) гривень 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
безпідставно набуті грошові кошти в
сумі 12000 (дванадцять тисяч) гривень.

В останній частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 судові витрати,
пов'язані зі сплатою судового збору, в
розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожної.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
збитків, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем
ОСОБА_4 у зв'язку з розглядом справи,
віднести на її рахунок.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Миколаївської області через
Казанківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
відповідач, який не був присутнім у
судовому засіданні, може подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя