Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2014 Справа №607/1964/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області

в складі: головуючого
Грицака Р.М.

з участю секретаря
Палашовської У.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третьої особи Служби у справах дітей
Тернопільської районної державної
адміністрації про визначення місця
проживання дитини, зустрічний позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третьої особи Служби
у справах дітей Тернопільської
районної державної адміністрації про
визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
визначення місця проживання їх
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним, а саме за
адресою АДРЕСА_1, в обґрунтування
заявлених вимог вказує на те, що після
розірвання шлюбу між ним та
відповідачем 16.09.2010 року їх син
залишився проживати з матір'ю ОСОБА_2,
однак остання веде розгульний спосіб
життя належно про сина не дбає, тому
оскільки відповідач не здатна
забезпечити належний догляд та
виховання просить визначити місцем
проживання сина з ним за адресою
АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з
зустрічним позовом до відповідача
ОСОБА_1 про визначення місця проживання
їх неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею за адресою
АДРЕСА_2, посилаючись на те, що після
розірвання шлюбу між нею та
відповідачем ОСОБА_1 їх син залишився
проживати з нею в житловому будинку
АДРЕСА_2. Відповідач сином не цікавився
не брав участі в його вихованні,
жодного разу не сплатив аліменти
присуджені за рішенням суду, вів
незаконний спосіб життя внаслідок чого
був засуджений до позбавлення волі. До
цього часу між нею та відповідачем не
досягнуто згоди, щодо місця проживання
дитини. Вважає, що ОСОБА_1 не здатний
забезпечити їх синові належні умови
розвитку та виховання, а вона має
відповідні умови для повноцінного
зростання дитини в атмосфері любові і
піклування.

В судовому засіданні
позивач-відповідач ОСОБА_1 та його
представник підтримали первісний
позов з підстав та мотивів викладених у
ньому та просять його задовольнити,
зустрічного позову не визнали та суду
пояснили, що викладені в ньому дані
неправдиві, оскільки ОСОБА_1 після
розірвання шлюбу з ОСОБА_2 зв'язку з
сином не втрачає, регулярно з ним
спілкується на даний час дитина
проживає з ним на знаходиться на його
утриманні та вихованні.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні заявлені ОСОБА_1 позовні
вимоги не визнала та суду пояснила, що
вона має стабільний високий дохід,
проживає в житловому будинку де
створено всі умови для проживання та
зростання дитини в атмосфері любові і
піклування та належного виховання, які
не здатний забезпечити їх синові
ОСОБА_1, тому просить відмовити в
задоволенні первісного позову, та
відповідно задовольнити позов поданий
нею.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому
засіданні просить відмовити з
задоволенні позову ОСОБА_1 та
задовольнити позов ОСОБА_2, посилаючись
на те, що ОСОБА_1 притягнутий до
кримінальної відповідальності за
вчинення злочину тому відповідно він
не здатний надати синові ОСОБА_3
належного виховання та зростання в
атмосфері спокою та турботи, які може
забезпечити мати дитини ОСОБА_2

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Тернопільської районної
державної адміністрації в судовому
засіданні суду пояснила, що згідно
проведеної перевірки комісією
встановлено, що дитина ОСОБА_3
прихильний до обох з батьків кожен з
яких має належні умови для проживання
сина. При складанні висновку про
доцільність визначення місця
проживання з батьком ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_1, комісією була взята до уваги
негативна характеристика ОСОБА_2 та ті
обставини, що ініціювалося питання про
відібрання сина від ОСОБА_2 в судовому
порядку.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд приходить до висновку, що
позов ОСОБА_1 не підлягає до
задоволення, а позов ОСОБА_2 слід
задовольнити з наступних підстав:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 26.01.2008 року та
від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін
народився син ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_1, виданим відділом
РАЦС Тернопільського міського
управління юстиції.

16.09.2010 року рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

На підставі ч. 3 ст. 361 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно довідки про склад сім'ї,
виданою сільською радою с.Великі Гаї,
за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані та
проживають ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з позовної заяви
Службою у справах дітей Тернопільської
районної державної адміністрації у 2012
році ініціювалося питання про
відібрання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
від матері ОСОБА_2.

Згідно наказу Служби у справах дітей
Тернопільської районної державної
адміністрації від 12.12.2012 року малолітню
дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 передано
матері ОСОБА_2 у зв'язку з відмовою від
позову про відібрання дитини.

Згідно довідки - характеристики на
ОСОБА_2, виданої Великогаївською
сільською радою, від 11.08.2014 року № 296,
за час проживання на території
сільської ради неодноразово поступали
скарги на ОСОБА_2 про порушення нею тиші
та встановлених норм поведінки.

Як вбачається з довідки
Великогаївської сільської ради від
26.11.2014 року, у жовтні 2013 року від ОСОБА_7
поступила скарга на гр. ОСОБА_2 на
предмет порушення тиші останньою, інші
скарги від сусідів чи односельчан на
ОСОБА_2 протягом 2014 року не поступали.

Як вбачається з довідки КУТОНД від
26.02.2014 року ОСОБА_2 проведено
протиалкогольне кодування терміном на
1 рік.

Згідно довідки виданої 16.04.2014 року
Тернопільським дошкільним закладом
№10, ОСОБА_3, 2008 р.н. з 2008 року по січень 2014
року постійно відвідував даний -заклад,
дитиною опікувалася матір ОСОБА_2, яка
вчасно оплачувала за харчування
дитини, приймала активну участь у
святкових ранках, відвідувала
батьківські збори. Батько дитини
участі у оплаті за садок та утриманні
сина не брав.

За даними довідки Тернопільської
ОДПІ, сума сукупного доходу приватного
підприємця ОСОБА_2 за 2013 рік становить
72000 гривень.

Згідно довідки Смиковецької
сільської ради від 20.08.2014 року № 263, з
листопада 2013 року, дитина ОСОБА_3, 2008
року народження проживає разом з
батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1
зауважень щодо виконання ОСОБА_1 своїх
батьківських обов'язків до сільської
ради не поступало.

За даними довідки про доходи 28.05.2014
року сукупний дохід ОСОБА_3, який працює
барменом у фізичної особи-підприємця
ОСОБА_9, за квітень-травень 2014 року
становить 3428 грн.

Згідно інформації наданої УМВС
України в Тернопільській області від
29.10.2014 року, ОСОБА_1 вироком
Тернопільського міськрайонного суду
від 17.01.2013 року засуджений за вчинення
правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186
КК України, до позбавлення волі строком
на 4 роки з випробувальним терміном на 2
роки.

Відповідно до
психолого-педагогічної характеристики
виданої Тернопільським
навчально-виховним комплексом №7,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. навчається в 1-Б
класі даного закладу, дитина старанна,
допитлива, весела, товариська,
доглянута, забезпечена всім, що
потрібно для навчання. Батько дитини
приділяє належну увагу синові,
цікавиться навчанням, в позаурочний
час дитина відвідує спортивну секцію.

Комісія з питань захисту прав
дитини Тернопільської районної
державної адміністрації встановила, що
батьки малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. - ОСОБА_1 та ОСОБА_2
офіційно працевлаштовані та мають
стабільний заробіток, за місцями їх
проживання для дитини створені належні
побутові умови, однак враховуючи
негативну характеристику матері,
ухвалила висновок від 21.08.2014 року яким
рекомендувала визначити місце
проживання дитини ОСОБА_3, за місцем
проживання батька ОСОБА_3 по вул. за
адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватись судом. При
вирішенні спору щодо місця проживання
дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є
дільничним інспектором
Тернопільського району та до нього
звернулася ОСОБА_2 про те, що її
колишній чоловік ОСОБА_1 забрав їхнього
сина ОСОБА_3 та по закінченні вихідних
не привіз, при спілкуванні з ОСОБА_1
останній дитину не віддав. Свідок також
зазначив, що скарги на ОСОБА_2 у 2014 році
від сусідів не поступали.

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 суду пояснили,
що вони проживають в с. В.Гаї та є
сусідами ОСОБА_2, за час коли ОСОБА_1
проживав з ОСОБА_2 він був завжди гарно
одягнутий та доглянутий, веселий та
комунікабельний, ОСОБА_2 добра, порядна
людина, приділяє синові багато уваги та
належно його виховує та дбає про
дитину, в домі підтримує чистоту та
порядок, відгукується на прохання
друзів, вона здатна забезпечити дитині
зростання та розвиток в атмосфері
любові та турботи матері.

В судовому засіданні встановлено, що
батьки малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. - ОСОБА_1 та ОСОБА_2
офіційно працевлаштовані та мають
стабільний заробіток, за місцями їх
проживання для дитини створені належні
побутові умови, та обоє здатні
забезпечити синові всі належні умови
для повноцінного розвитку та
зростання.

Суд критично оцінює висновок Комісії з
питань захисту прав дитини
Тернопільської районної державної
адміністрації про доцільність
визначення місцем проживання дитини
ОСОБА_3, за місцем проживання батька
ОСОБА_3 по вул. за адресою АДРЕСА_1,
оскільки даний висновок складений
згідно негативної характеристики на
ОСОБА_2, яка спростована матеріалами
справи, а також комісією не було взято
до уваги те, що ОСОБА_1 засуджений до
позбавлення волі з умовно-достроковим
звільненням, за вчинення
правопорушення, що складають йому
негативну характеристику.

Згідно п.1 ст.9 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини. Положенням принципу
6 Декларації прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, проголошено, що малолітня
дитина не повинна, крім тих випадків,
коли є виняткові обставини, бути
розлучена зі своєю матір'ю.

Враховуючи вищенаведені вимоги
закону та встановленні обставини
справи, вік дитини, яка на даний час є
малолітньою, суд приходить до висновку,
що дитині більш необхідна материнська
турбота і піклування, тому діючи в
інтересах дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
вважаю, що в задоволенні позову ОСОБА_1
слід відмовити, позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити та визначити місце
проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
разом із матір'ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_2.

Керуючись ст. 10, 60,213,215, 294 ЩІК України,
ст.ст. 141,150,161 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третьої особи Служби у справах
дітей Тернопільської районної
державної адміністрації про
визначення місця проживання дитини
ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити місце проживання дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю
ОСОБА_2 в АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду, а особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення суду, до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області.

Головуючий
Р.М.Грицак