Баранівський районний суд
Житомирської області
Справа № 273/746/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року Баранівський
районний суд Житомирської області в
складі: головуючого судді Юрчука М. І.
секретаря судових засідань ОСОБА_1, з
участю відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Баранівка
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ,
про стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И В:

14.04.2014 року позивач-фізична особа
підприємець ОСОБА_3 пред'явив позов до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення на
його користь боргу - грошову позику у
формі зворотньої допомоги у розмірі 20530
грн., інфляційні витрати за період: з
жовтня 2011 року по січень 2014 року-205 грн.98
коп., три проценти річних за період: з
13.09.2011 року по 17.02.2014 року- 1488 грн., а
всього 22224 грн.41 коп. та понесені
витрати на сплату судового збору в
розмірі 243 грн.60 коп..

Обгрунтовуючи вимоги, позивач ОСОБА_3
зазначає в позовній заяві, що він, як
фізична особа підприємець надав
відповідачу ОСОБА_2 грошову позику у
формі зворотної фінансової допомоги у
розмірі 20530 грн, і вказані кошти були
перераховані з його розрахункового
рахунку в АТ Укрсиббанк за платіжним
дорученням №41 від 13.09.2011 року та
отримані відповідачем ОСОБА_2, як
фізичною особою на свій власний
картковий рахунок, відкритий в
Приватбанку.

Позивач ОСОБА_3 зазначає, що з
відповідачем письмовий договір не
укладався, а він скористався спрощеним
оформленням договору позики згідно ч.2
ст. 1047 ЦК України.

На письмові вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2
28.10.2013 року та 29.11.2013 року про повернення
грошової зворотньої фінансової
допомоги, відповідач не виконав, тому
позивач звертається до суду.

02.09.2014 рокеу в судове засідання позивач
не з'явився. Представник позивача
ОСОБА_3 повідомила, щоб справа
розглядалася без їхньої участі.

В судовому засіданні 28.07.2014 року
представник позивача ОСОБА_4
підтримала позовні вимоги ОСОБА_3,
викладені в позовній заяві та
пояснила, що її брат- позивач ОСОБА_3 є
посередником в закупівлі деревного
вугілля. Їй відомо, що позивач ОСОБА_3
13.09.2011 року по платіжному дорученню №41
від 13.09.2011 року перерахував на
картковий рахунок ОСОБА_2 фінансову
допомогу, як позику- 20530 грн. і вказані
кошти по теперішній час ОСОБА_2 не
повернуті, незважаючи, що брат
неодноразово надсилав вимоги до ОСОБА_2
про повернення вказаних коштів.
Позивач ОСОБА_3 особисто не отрмував
від ОСОБА_2 деревного вугілля і в
накладній №62 від 15.09.2011 року на його
отримання в кількості 16.2 тон на суму 37260
грн. не вчинював підпису.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав і
пояснив, що він є фізичною особою
підприємцем, виготовляє та продає
деревне вугілля. У вересні місяці 2011
року з підприємцем, який назвався
ОСОБА_3 по мобільному телефону була
укладена усна домовленість про продаж
йому деревного вугілля і ОСОБА_3 13.09.2011
року провів часткову предоплату в сумі
20530 грн., перерахувавши кошти на
картковий рахунок ОСОБА_2, а 15.09.2011 року
для підприємця ОСОБА_3 було відпущено
ФОП ОСОБА_2 16.2 тони деревного вугілля на
суму 37260 грн.. На неодноразові звернення
ОСОБА_2 в телефонному режимі до ОСОБА_3
про перахунок решти коштів, за продане
15.09.2011 року деревне вугілля, ОСОБА_3 не
реагує, а обманним шляхом хоче

заволодіти грошима, вказаними в
позовній заяві.. Письмова угода купівлі
- продажу деревного вугілля з ОСОБА_3 у
вересні 2011 року не укладалася, а в усній
формі і ніякої домовленості з ОСОБА_3
про надання фінансової допомоги в сумі
20530 грн. для ОСОБА_2 не укладалоася і
такої допомоги ОСОБА_2 не просив, а це
була передоплата за відпуск 15.09.2011 року
деревного вугілля. Цю дату вони
узгодили по телефону. ОСОБА_2 запитав,
які необхідні для підприємця
документи, то останній повідомив, що
достатньо однієї накладної. 15.09.2011 року
до нього на фірму приїхав автомобіль
від ОСОБА_3, на який було загружено
деревне вугілля і ним виписана
накладна, (оскільки бухгалтера у нього
немає), в якій розписався водій
автомобіля та повідомив, що він
відвозить вугілля в м. Костопіль.

В підтвердження свого пояснення
відповідач ОСОБА_2 надав суду копію
накладної №62 від 15.09.2011 року , за якою
ФОП ОСОБА_2 передав для ФОП ОСОБА_3
деревне вугілля 16.2 тони на суму 37260
грн.. ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_3 йому
повідомив по телефону, що недоплачені
кошти вартості деревного вугілля він
перерахує , але до теперішнього часу
різницю вартості 16.2 т. деревного
вугілля ОСОБА_3 не оплатив.

Оскільки ОСОБА_3 не перераховував решти
коштів за отримане деревне вугілля 16730
грн., не відповідав на телефонні
дзвінки, а його партнер, як зрозумів
ОСОБА_2 , Чернов повідомив, що не будуть
йому перераховуватися кошти, ОСОБА_2
попросив своїх знайомих- підприємців
ОСОБА_5 і ОСОБА_6., які також займаються
випалюванням деревного вугілля,
поїхати в м. Костопіль, де розшукати
ОСОБА_3 і потребувати сплатити решту
коштів за продане деревне вугілля. По
приїзду в м. Костопіль, вони знайшли
складське приміщення деревного
вугілля, але ні ОСОБА_3, ні Чернова там
не було,. Водій автомобіля, яким
перевозилося деревне вугілля був
найнятий підприємцями.

ОСОБА_2 зрозумів, що його обманули
шахраї, він не доб'ється повернення
коштів 16730 грн., тому не звертався до
суду. Просить суд відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_3, так як
ніякий договір позики не укладався,
домовленості про надання фінансової
допомоги з ОСОБА_3 не було.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків, дослідивши докази, суд прийшов
до висновку, що позов ОСОБА_3 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що за платіжним
дорученням №41 від 13.09.2011 року з
розрахункового рахунку ОСОБА_3 на
картковий рахунок, відкритий в
Приватбанку ОСОБА_2 пераховані кошти у
формі зворотної фінансової допомоги у
розмірі 20530 грн.(а.с.8).

Згідно накладної №62 від 15.09.2011 року,
відповідач - фізина особа підприємець
ОСОБА_2 відпустив для ФОП ОСОБА_3
деревне вугілля 16.2 тони на суму 37260
грн., Основа відпуску- готівка
(картковий рахунок). (а.с. 24).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 показали, що вони
займаються підприємницькою діяльністю
і декілька років тому ОСОБА_2 попросив
їх відбустити для нього біля чотирьох
тон деревного вугілля, оскільки у нього
не вистачало до повної загрузки
автомобіля, який приїхав до нього по
дерев'яне вугілля та пообіцяв через
декілька днів розрахуватися. Через
декілька днів вони у ОСОБА_2 стали
вимагати оплатити відпущене ними
вугілля, на що ОСОБА_2 попросив поїхати
з ним в м. Костопіль та знайти особу, для
якої він відпустив деревне вугілля,
оскільки він повністю не розрахувався.
В м. Костополі вони знайшли склад
підприємця, де звозиться це вугілля,
але не знайшли підприємця. Свідок
ОСОБА_5 пам'ятає, що прізвище
підприємця, який не розрахувався,
ОСОБА_2 називав "ОСОБА_3" і вони їздили в
Костопіль у 2011 році.

Позивач ОСОБА_3 і його представник
вважають, що перерахованими коштами по
платіжному дорученню №41 від 13.09.2011 року
в сумі 20530 грн. була надана ОСОБА_2
позика, але вказане тлумачення не
відповідає дісності та спростовується
дослідженими вище доказами та
положеннями ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини...

Відповідно до ст.ст. 202, 205, 206 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом; правочин для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків; усно
можуть вчинятися правочини, які
повністю виконуються сторонами у
момент їх вчинення, за винятком
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність; юридичній особі, що
сплатила за товари та послуги на
підставі усного правочину з другою
стороною, видається документ, що
підтверджує підставу сплати та суму
одержаних грошових коштів.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України,
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості; договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками;
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми; на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Договір позики- це є двосторонній
договір та обов'язковою умовою його
укладення -є письмова форма.

Позивачем не надано суду доказів, що
між ним та відповідачем ОСОБА_2 була
домовленність про перерахунок 13.09.2011
року ОСОБА_2коштів в сумі 20530 грн., як
позика (фінансова допомога), ОСОБА_2
заперечує факту укладення договору
позики.

Враховуючи недоведеність позики
коштів, та наявність накладної №62 від
15.09.2011 року , за якою ФОП ОСОБА_2
відпустив для ФОП ОСОБА_3 деревне
вугілля 16.2 тони на суму 37260 грн.,
показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд
вважає, що ОСОБА_3 ставить суд в оману, а
перераховані 13.09.2011 року для ОСОБА_2
кошти 20530 грн.- є часткова оплата за
відпущене йому 15.09.2011 року деревне
вугілля.

Суд визнає допустимим доказ- накладну
№62 від 15.09.2011 року , за якою ФОП ОСОБА_2
передав для ФОП ОСОБА_3 деревне вугілля
16.2 тони на суму 37260 грн., враховуючи
зміст цієї накладної (що розрахунок
проведений по картковому рахунку),
відсутність первинних документів, які
зберігаються три роки, показання
свідків, та не заперечення в судовому
засіданні представника позивача, що
ОСОБА_3 ОСОБА_8 дійсно домовлявся з
ОСОБА_2 про відпуск деревного вугілля.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 11, 202, 205, 206,
1046, 1047 ЦК України, суд,

Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення грошової позики у формі
зворотньої фінансової допомоги у
розмірі 20530 грн., інфляційні витрати за
період: з жовтня 2011 року по січень 2014
року-205 грн.98 коп., три проценти річних
за період: з 13.09.2011 року по 17.02.2014 року- 1488
грн., а всього 22224 грн.41 коп. та понесені
витрати на сплату судового збору в
розмірі 243 грн.60 коп.., відмовити за
безпідставністю заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Баранівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі і були відсутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, в той же строк з
дня отримання копії цього рішення .

Суддя: М. І. Юрчук