АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Фролов М.О.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 11 червня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркс. Капітал» до
ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

31 травня 2013 року ТОВ «Маркс. Капітал»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у
якому просив стягнути з нього на свою
користь матеріальне відшкодування у
розмірі 5 268, 93 грн. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що 11 листопада 2010
року в м. Києві на перехресті
вул.Саксаганського та вул. Горького з
вини ОСОБА_1 сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої було пошкоджено
належний ОСОБА_2 автомобіль. На момент
вчинення ДТП цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_1 за шкоду,
завдану третім особам під час
експлуатації автомобіля марки «Форд
Фієста», д.н.з. НОМЕР_1, було
застраховано ЗАТ «Українська
екологічна страхова компанія» за
полісом № ВЕ3902419 від 29 квітня 2010 року.
Постраждалий в наслідок ДТП ОСОБА_2
звернувся до ЗАТ «Українська
екологічна страхова компанія» із
заявою про настання страхового випадку
та виплату страхового відшкодування.
Відповідно до звіту від 16 листопада 2010
року за № 0929, складеного суб'єктом
оціночної діяльності, вартість
матеріального збитку заподіяного
власнику автомобіля марки «Чері
Амулет», д.н.з. НОМЕР_2, в наслідок ДТП
склала 5 268,93 грн. У січні 2011 року ЗАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» було сплачено ОСОБА_2
страхове відшкодування у сумі 5 268,93 грн.
ОСОБА_1 не повідомив протягом трьох
робочих днів страховика ЗАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» про настання ДТП, а тому
згідно положень п.п. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» ЗАТ Українська
екологічна страхова компанія» після
виплати страхового відшкодування
отримала право подати позов щодо
відшкодування коштів у сумі 5 268,93 грн.
31травня 2012 року між ЗАТ «Українська
екологічна фахова компанія» і ТОВ
«Маркс Капітал» було укладено Договір
про надання фінансових послуг
факторингу, згідно Додатку № 1 якого до
ТОВ «Маркс Капітал» перейшло право
вимоги до ОСОБА_1 у сумі 5 268, 93 грн.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 11 червня 2014 року позов
ТОВ «Маркс. Капітал» задоволено і
стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Маркс. Капітал» матеріальне
відшкодування у розмірі 5 268, 93 грн. і
судовий збір у розмірі 229, 4 грн.

11 липня 2014 року ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, недоведеність
обставин, які суд вважав встановленими,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ТОВ «Маркс. Капітал». В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказав, що 11 листопада 2010 року
повідомив ЗАТ «Українська екологічна
страхова компанія» про настання
страхового випадку, тобто належним
чином виконав свої обов'язки. Також
апелянт вказав, що позивачем не надано
жодного належного доказу на
підтвердження обставини
неповідомлення ним страховика про
настання ДТП.

У судовому засіданні представник ТОВ
«Маркс.Капітал» за довіреністю - Мунька
О.М. апеляційну скаргу просив
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився,
був належним чином повідомлений про
день, час та місце апеляційного
розгляду, від його представника -
адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи у
зв'язку з зайнятістю у іншому процесі у
Волочиському районному суді
Хмельницької області. Враховуючи
неявку у судове засідання ОСОБА_1 та
неповідомлення ним про причини неявки,
колегія суддів вважає за можливе
розгляд справи за апеляційною скаргою
провести без участі апелянта і його
представника.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника позивача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_1 11 листопада 2010
року в м. Києві на перехресті
вул.Саксаганського та вул. Горького,
керуючи автомобілем марки «Форд
Фієста», д.н.з. НОМЕР_1, недотримався
безпечної дистанції та здійснив
зіткнення з автомобілем марки «Чері
Амулет», д.н.з. НОМЕР_2, в наслідок чого
зазначені автомобілі отримали
механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного
суду міста Києва від 24 листопада 2010
року винним у вчиненні ДТП визнано
ОСОБА_1

На час вчинення ДТП був чинним поліс №
ВЕ3902419, за яким ЗАТ «Українська
екологічна страхова компанія» було
застраховано цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_1 за шкоду,
заподіяну під час керування
забезпеченим транспортним засобом
марки «Форд Фієста», д.н.з. НОМЕР_1.

11 листопада 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
ЗАТ «Українська екологічна страхова
юмпанія» із заявою про настання
страхового випадку та виплату
страхового відшкодування.

Відповідно до звіту від 16.11.2010 року №
0929, складеного суб'єктом оціночної
діяльності ФОП ОСОБА_5, вартість
матеріального збитку, заподіяного
власнику автомобіля марки «Чері
Амулет», д.н.з. НОМЕР_2, в наслідок ДТП
склала 5 268,93 грн.

ЗАТ «Українська екологічна страхова
компанія» в січні 2011 року сплатила на
користь ОСОБА_2 страхове відшкодування
у сумі 5 268,93 грн.

31 травня 2012 року між ЗАТ «Українська
екологічна страхова компанія» і ТОВ
«Маркс. Капітал» було укладено договір
про надання фінансових юслуг
факторингу, згідно додатку № 1 якого до
ТОВ «Маркс Капітал» перейшло право
вимоги до ОСОБА_1 у сумі 5 268,93 грн.

ТОВ «Маркс. Капітал» листами від 31.07.2012
року № 066 та від 18.08.2012 року № 066
звернувся до ОСОБА_1 із вимогою про
виплатузаборгованості в порядку
регресу у сумі 5268,93 грн., однак
вищезазначені листи залишені без
відповіді та будь-якого реагування.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції керувався п.п. 33.1.2 п. 33. 1 ст. 33,
п.п. 38.1.1 «г» п. 38.1 ст. 38 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та виходив з того, що ОСОБА_1 не
повідомив страховика про ДТП, а тому
ТОВ «Маркс. Капітал» отримало право
вимоги до нього про стягнення коштів у
розмірі виплаченого на користь ОСОБА_2
страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно п.п. 38.1.1 «г» п. 38.1 ст. 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Відповідно до п. 33.1 ст. 33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції на день ДТП)
учасники дорожньо-транспортної
пригоди зобов'язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди (п.п.33.1.2)
та проінформувати один одного про
себе, своє місце проживання, назву та
місцезнаходження страховика та надати
відомості про відповідні страхові
поліси (п.п. 33.1.3).

Зі змісту вказаної норми випливає, що
на учасників ДТП покладено два різні за
своїм змістом обов'язки: повідомити
страховика, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, про ДТП та повідомити один
одного про себе і про страховика.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції 11
листопада 2010 року до ЗАТ «Українська
екологічна страхова компанія» із
заявою про настання страхового випадку
та виплату страхового відшкодування
звернувся ОСОБА_2, що свідчить про
виконання ОСОБА_1 передбаченого п.п. 33.1.3
п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язку.

У той же час у суді першої інстанції
ОСОБА_1 зазначав, що повідомив
страховика про страховий випадок 11
листопада 2010 року телефоном та на
підтвердження своїх пояснень заявив
клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 28 листопада 2013 року
задоволено клопотання представника
ОСОБА_1 про забезпечення доказів та
витребувано у ПрАТ «Українська
екологічна страхова компанія»належним
чином завірену копію журналу
повідомлень, які були отримані на
телефонні номери , та , за період з 11 листопада 2010 року по 14
листопада 2010 року. 28 березня 2014 року до
суду надійшли пояснення ліквідатора
ПрАТ «Українська екологічна страхова
компанія» Стецини І.В., у яких він
вказав на неможливість надання
витребуваних судом матеріалів у
зв'язку з непереданням їх керівником
Шелестіним А.О. та відсутністю
юридичної особи ЗАТ «Українська
екологічна страхова компанія» за її
місцезнаходженням.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Отже, задовольняючи позов суд першої
інстанції вірно вказав, що
відповідачем не було надано суду
будь-яких доказів, зокрема довідки
оператора стільникового зв'язку із
переліком його дзвінків на телефонній
номер ЗАТ «Українська екологічна
страхова компанія», на підтвердження
звернення до ЗАТ «Українська
екологічна страхова компанія»
протягом трьох робочих днів з моменту
настання дорожньо-транспортної
пригоди. Зазначених доказів не було
надано відповідачем при розгляді
справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 11 червня 2014 року є таким, що
ухвалене з додержанням вимог закону, а
тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 11 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді