У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 11 грудня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання таким, що втратив
право на користування жилим
приміщенням та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Глуховецької
селищної ради, Комунального
підприємства «Глухівціводоканал» про
скасування рішень виконкому про
розширення жилої площі та ордеру про
право на проживання в жилому
приміщенні, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 01 квітня 2014 року та рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 27 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду позовом, у якому просив визнати
ОСОБА_5 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням
АДРЕСА_2.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27
листопада 2008 року йому, його дружині
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі рішення
Глуховецької селищної ради № 135 було
видано ордер від 10 грудня 2008
року № 1350 на вселення у квартиру № 16 за
вказаною вище адресою.

Вселившись та зареєструвавшись у ній, у
грудні 2013 року вони дізнались, що там
також зареєстрований і ОСОБА_5, який
ніколи не проживав в цій квартирі та не
сплачував комунальні послуги.

ОСОБА_5 подав зустрічний позов, у якому
просив скасувати рішення виконкому про
розширення житлової площі від 27
листопада 2008 року та ордер від
10 грудня 2008 року № 1350, виданий ОСОБА_6

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що 20 червня 1987 року Глуховецьким
заводом залізобетонних виробів на
підставі ордера № 51 його сім'ї була
надана кімната АДРЕСА_3.

Дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - КП «
Глухівціводоканал» видало ордер на
право проживання у кімнаті АДРЕСА_2.

Підставою для видачі ордера стало
рішення виконкому Глуховецької
селищної ради від 27 листопада 2008 року,
яким надано дозвіл на розширення
кімнати ОСОБА_6 за рахунок належної
йому кімнати.

Вказував, що за умовами та характером
роботи він періодично виїжджав з
постійного місця проживання.
Скориставшись його тимчасовою
відсутністю, у 2008 році посадові особи
Глуховецької селищної ради незаконно
передали належну йому кімнату сім'ї
ОСОБА_6.

Враховуючи наведене, просив скасувати
згадане вище рішення виконкому та
виданий ОСОБА_6 ордер на право
проживання у спірній кімнаті.

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду від 01 квітня 2014 року позов ОСОБА_4
задоволено.

Визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право
на користування квартирою АДРЕСА_3.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено
частково.

Поновлено ОСОБА_5 строк позовної
давності та визнано недійсним ордер №
1350 на право зайняття трьох кімнат у
будинку АДРЕСА_1, виданий 10 грудня 2008
року на ім'я ОСОБА_6 Глуховекцьким КП
«Глухівціводоканал».

У задоволення решти вимог ОСОБА_5
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 27 серпня 2014 року
рішення суду першої інстанції в
частині визнання недійсним ордера № 1350
на право зайняття трьох кімнат у
квартирі АДРЕСА_1, виданого 10 грудня 2008
року ОСОБА_6, скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення про відмову у
задоволенні цих вимог.

В іншій частині судове рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просять
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої
інстанції, з висновком якого в цій
частині погодився й апеляційний суд,
виходив з наявності підстав,
передбачених ст. 71 ЖК України, для
визнання ОСОБА_5 таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_3 з огляду на те, що останній
понад шість місяців, з 1999 року без
поважних причин не проживає у ній.

Частково задовольняючи зустрічний
позов ОСОБА_5 та визнаючи недійсним
ордер, виданий ОСОБА_6 Глуховекцьким КП
«Глухівціводоканал», суд зазначив, що
виконавчим комітетом Глуховецької
селищної ради не приймалось рішення
про надання ОСОБА_6 кімнат № 10
та № 16 по АДРЕСА_1.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
зустрічних вимог ОСОБА_5, апеляційний
суд, пославшись на норми ч.2 ст. 59 ЖК
України, згідно з якою вимоги про
визнання ордера недійсним може бути
заявлено протягом трьох років з дня
його видачі, виходив із того, що ОСОБА_5
пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками апеляційного суду.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суд
апеляційної інстанції з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшов висновку про
задоволення позову ОСОБА_4 та про
відмову в позові ОСОБА_5

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судом при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Рішення суду апеляційної інстанції та
рішення суду першої інстанції у
нескасованій його частині ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 27 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова