Справа № 368/853/13-ц Головуючий у І
інстанції Кириченко В.І.Провадження №
22-ц/780/3910/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Категорія 29
УХВАЛА

Іменем України

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кагарлицького районного суду
Київської області від 23 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, позивач посилався на те, що 03.09.
2009 року сталася ДТП за участю
транспортних засобів: автомобіля «Nissan»
д.н.НОМЕР_2 під керуванням позивача
ОСОБА_2 та автомобіля «Fiat» д.н. НОМЕР_1
під керуванням відповідача ОСОБА_1, а
саме : автомобіль «Fiat» здійснив
зіткнення з автомобілем «Nissan» який
здійснював поворот на ліве узбіччя.
Внаслідок вказаної ДТП відбулося
механічне пошкодження вказаних
транспортних засобів.

Зважаючи на викладене та уточнивши
заявлені позовні вимоги, позивач
просив суд першої інстанції стягнути з
відповідача на свою користь 78 020 грн. 54
коп. у відшкодування матеріальної
шкоди, яка складається з 66 791,97 грн. які є
частиною коштів на відновлювальний
ремонт автомобіля, а також 10 358,57 грн.
величина втрати товарної вартості
автомобіля та 870 грн. за виконання
експертного висновку та 5 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, 3151 грн.
39 коп. + 21,55 грн. у відшкодування витрат
на придбання паливно - мастильних
матеріалів, що пов'язані з явкою до
суду, 1099 грн. 38 коп. у відшкодування
витрат по сплаті судового збору та 120
грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Рішенням Кагарлицького районного суду
Київської області від 23 квітня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 78 020
грн. 54 коп. у відшкодування
матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000
грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000
грн. у відшкодування витрат на правову
допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 151
грн. 39 коп. у відшкодування витрат, що
пов'язані з явкою до суду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_21 099
грн. 38 коп. у відшкодування витрат по
сплаті судового збору та 120 грн. витрат
на ІТЗ судового процесу .

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в
якій, просив скасувати рішення суду
першої інстанції з підстав неповного
з'ясування судом обставин, які мають
значення для справи, неправильного
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року "Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції повністю відповідає
зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Судом першої інстанції встановлено, що
03.09.2009 року о 14 год.50 хв. на 78 км.
автодороги Київ - Знамянка водій ОСОБА_3
керував автомобілем Nissan X- Trail д.з.
НОМЕР_2 і виконуючи розворот з
крайнього лівого положення на своїй
полосі виїхав на зустрічну полосу руху
де автомобіль Fiat Ducato д.з. НОМЕР_1 який
рухався зі швидкістю більшою 60 км/год. в
попутному напрямку і яким керував
ОСОБА_4 здійснив наїзд на автомобіль
яким керував ОСОБА_2, внаслідок чого,
обоє автомобілів отримали механічні
пошкодження.

Також встановлено, що ДТП з
пошкодженням транспортних засобів
відбулася внаслідок порушення
відповідачем вимог п.12.4 ПДР України,
так як останній керував автомобілем в
населеному пункті - м. Кагарлик зі
швидкістю більшою 60 км/год., а також
внаслідок порушення відповідачем
вимог п.п 10.1,13.1 ПДР України, так як він
не врахував дорожньо - транспортну
ситуацію і не дотримався безпечної
дистанції до автомобіля який рухався
попереду в попутному напрямку з меншою
швидкістю 20 км./год. під час маневру
розвороту, а при зміні напрямку руху
відповідач не пересвідчився, що цим
маневром він не створюватиме перешкод
іншим учасникам дорожнього руху.

Зі змісту висновку експертного
автотоварознавчого дослідження від
10.09.2009 року, який проведено суб'єктом
оціночної діяльності фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_5 вбачається, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля становить 92 291,97 грн.,
величина втрати товарної вартості
автомобіля після відновлення
становить 10 358,57 грн. (а.с 23 - 26).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог про
стягнення на користь позивача
матеріальної шкоди у вказаному
розмірі, суд першої інстанції вірно
встановив характер спірних
правовідносин та правомірно
застосував до них положення ст.1166, ст.
1187 ЦК України та прийшов до
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача на користь позивача 78 020
грн. 54 коп. у відшкодування
матеріальної шкоди, оскільки вказані
витрати повністю підтверджено
позивачем на підставі положень ст. 60
ЦПК України.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 1,
2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права, несуть
сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
також погоджується з висновком суду
першої інстанції про стягнення з
відповідача на користь позивача
понесені ним витрати на правову
допомогу в розмірі 2 000 грн., оскільки
вказане підтверджується відповідними
розрахунками.

Також, суд першої інстанції дійшов до
обґрунтованих висновків про стягнення
з відповідача на користь позивача 3 151
грн. 39 коп. у відшкодування витрат, що
пов'язані з явкою позивача до суду і
використані для придбання паливно -
мастильних матеріалів для цих цілей, що
підтверджується відповідними чеками.

У задоволенні позовних вимог, щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача 21,55 грн. у відшкодування
витрат на ці ж цілі відмовлено, судом
першої інстанції правомірно
відмовлено, так як вони не підтверджені
доказами, відповідно до положень ст.60
ЦПК України.

Що стосується стягнення з відповідача
на користь позивача моральної шкоди в
розмірі 1 000 грн., то колегія суддів
також погоджується з висновком суду
першої інстанції, оскільки відповідно
до вимог ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, зважаючи на наступне.

Згідно з п. 5 згаданої Постанови Пленума
Верховного Суду України відповідно до
загальних засад цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою та протиправним діянням
заподіювача, вини останнього в її
заподіянні.

При вирішенні даної категорії спорів,
суд зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або витрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення

При цьому, моральна шкода полягає в
тому числі у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.9 постанови від 31 березня 1995
року №4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Статті 10, 60 ЦПК України визначають, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених статтею 61 ЦПК
України, частина перша якої передбачає,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи, що позивачем було
обґрунтовано доведено заподіяння
відповідачем матеріальної та
моральної шкоди у спосіб, зазначений у
позовній заяві, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги ОСОБА_1

Інших доводів, які б спростували
законність і обґрунтованість
ухваленого судом рішення, апеляційна
скарга ОСОБА_1 не містить.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, правильно
встановлено правові відносини сторін,
дана належна правова оцінка доказам у
справі, висновки місцевого суду
відповідають фактичним обставинам
справи, рішення суду відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 23 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: