УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ
у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Карпенко
С.О.,Дербенцевої Т.П., Остапчука
Д.О.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
за касаційними скаргами Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» та представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 03 квітня 2014
року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 26 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, у якому просив стягнути
з Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Надра» (далі - ПАТ
КБ «Надра») 10 204,52 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку з
12 вересня 2013 року по 27 грудня 2013 року у
розмірі 10204,52 грн. та 1948,53 грн.
інфляційних втрат за період з березня
2009 року по листопад 2013 року без
урахування обов'язкових податків та
зборів.

На обґрунтування своїх вимог посилався
на ті обставини, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 11 вересня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
міста Києва від 28 листопада 2013 року,
стягнуто з відповідача на його користь
8660 грн. 16 коп. вихідної допомоги в
розмірі тримісячного середнього
заробітку, у зв'язку із невиплатою
позивачу належних йому сум при
звільненні.

З присудженої суми 06 грудня 2013 року
відповідач сплатив позивачу 7
361,14 грн. та 27 грудня 2013 року 1299,02 грн.
вихідної допомоги, чим допустив
затримку її виплати з 12 вересня 2013 року
по 27 грудня 2013 року (день фактичного
розрахунку), просив задовольнити позов.

3 квітня 2014 року рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва позов ОСОБА_6 задоволено.

26 червня 2014 року рішенням апеляційного
суду м. Києва рішення суду першої
інстанції скасовано в частині
стягнення з ПАТ КБ «Надра» на користь
позивача інфляційних втрат за період з
березня 2009 року по листопад 2013
року на суму 1 948 грн 53 коп. та ухвалено в
цій частині нове рішення, яким у
задоволенні цих позовних вимог
відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
ухвалене згідно з законом, мотивуючи
свої вимоги тим, що апеляційним судом
порушені норми процесуального права та
неправильно застосовані норми
матеріальної права.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та рішення апеляційного суду
і ухвалити нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позову, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріальної права.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню на таких
підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що відповідач не виплатив
позивачу належні йому при звільненні
суми вихідної допомоги, стягнуті за
рішенням суду, тому він повинен
сплатити середній заробіток за час
затримки розрахунку та індекс інфляції
за період з березня 2009 року по листопад
2013 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
інфляційних втрат та відмовляючи у
задоволенні цих позовних вимог, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що індекс інфляції не нараховується на
суму вихідної допомоги, оскільки вона
має разовий характер, тому положення
Закону України «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати» та ст. 34 Закону України «Про
оплату праці» щодо їх індексації не
застосовуються.

Проте з таким рішенням суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Цим вимогам оскаржуване рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що рішенням
Шевченківського районного суду
м. Києва від 11 вересня 2013 року
задоволено позов ОСОБА_6 до ПАТ КБ
«Надра» та стягнуто з відповідача на
його користь 8 660,16 грн. невиплаченої при
звільненні 13 лютого 2009 року вихідної
допомоги та середній заробіток за весь
час затримки розрахунку, із яких 6
грудня 2013 року відповідач сплатив 7 361,14
грн. та 27 грудня 2013 року- 1299,02 грн.
вихідної допомоги.

Рішення суду першої інстанції та
рішення апеляційного суду в частині
задоволення позову про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку є правильними та такими, що
ухвалені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП
України у разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст. 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

При цьому, положеннями ст. 236 КЗпП
України визначено, що у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
за час затримки.

Задовольняючи позовні вимоги щодо
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, суди правильно
виходили з того, що при звільненні
позивача з роботи відповідач не
виконав вимог ст. 116 КЗпП України та не
виплатив йому всі суми, що належать до
сплати та тривалий час не виплачував їх
після стягнення за рішенням суду, тому
на підставі ст. 117 КЗпП України він
зобов'язаний виплатити позивачу
середній заробіток за час затримки по
день фактичного розрахунку.

Суди правильно застосували норми
матеріального права, що регулюють ці
відносини, правильно визначили розмір
суми, що підлягає стягненню, ухвалили в
цій частині законні рішення з
дотриманням норм процесуального права,
оскільки непроведення з вини
відповідача розрахунку з працівником у
строки, визначені ст. 116 КЗпП України, є
підставою для відповідальності,
передбаченої ст. 117 цього Кодексу.

Доводи касаційної скарги висновків
суду в цій частині не спростовують.

Разом із тим статтею 34 Закону України
«Про оплату праці» встановлено, що
компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати,
проводиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених
строків виплати заробітної плати
працівникові надається право на
компенсацію відповідно до Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати», за яким
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати провадиться у разі затримки
на один і більше календарних місяців
виплати доходів, нарахованих
громадянам за період, починаючи з дня
набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід
розуміти грошові доходи громадян, які
вони одержують на території України і
які не мають разового характеру:
пенсії, соціальні виплати, стипендії,
заробітна плата та інші.

Відповідно до Положення про порядок
компенсації працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням термінів її виплати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 1997 року
№ 1427 (зі змінами, внесеними згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
заробітної плати, нарахованої
працівникові за період роботи,
починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс
цін на споживчі товари і тарифів на
послуги за цей період зріс більш як на
один відсоток.

Сума компенсації обчислюється шляхом
множення суми нарахованої, але не
виплаченої працівникові заробітної
плати за відповідний місяць (після
утримання податків і платежів) на
коефіцієнт приросту споживчих цін.

Коефіцієнт приросту споживчих цін
визначається як різниця між часткою
від ділення індексу споживчих цін в
останній місяць перед виплатою суми
заборгованості на індекс споживчих цін
у тому місяці, за який виплачується
заробітна плата, та коефіцієнтом 1.

За наявності зазначених умов у тому
самому порядку компенсації підлягає
присуджена за рішенням суду сума
заробітної плати, якщо ці умови настали
у зв'язку з несвоєчасним виконанням
рішення (правова позиція, висловлена
Верховним Судом України у постанові №
6-43цс14 від 21 травня 2014 року).

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення індексу
інфляції на користь позивача, та
відмовляючи у задоволенні цих позовних
вимог, суд апеляційної інстанції не
виконав вимоги процесуального права
щодо повного та всебічного з'ясування
обставин справи, не перевірив, за який
період позивач просив нарахувати
індексацію на суму вихідної допомоги -
до ухвалення судом рішення про її
стягнення чи після, та у якому розмірі,
не перевірив висновків суду першої
інстанції щодо цих обставин та не навів
відповідних мотивів.

А встановивши, що вихідна допомога
носить разовий характер, тому не
відноситься до сум, що підлягають
індексації, не з'ясував, чи є ця сума
заробітною платою, а відтак, чи є
доходом, який підлягає індексації
відповідно до вимог Закону України
«Про оплату праці» та Закону України
"Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати", зробив передчасний
висновок про відмову у задоволенні цих
позовних вимог, ухвали рішення з
порушенням норм процесуального права.

При цьому посилання апеляційного суду
на постанову Верховного Суду України №
6-15цс13 від 27 березня 2013 року на
підтвердження своїх висновків про те,
що індекс інфляції не нараховується на
суму вихідної допомоги, яка є разовою
виплатою, є безпідставним, оскільки
цією постановою охоплюються тільки
питання застосування ст. ст. 116, 117 КЗпП
України.

Невиконання судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, і є
підставою для скасування ухваленого у
справі судового рішення в частині
відмови у задоволенні позову про
стягнення індексу інфляції,
нарахованого на суму вихідної
допомоги, та направлення справи в цій
частині на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, як передбачено
ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційні скарги
потрібно задовольнити частково,
рішення апеляційного суду м. Києва від
26 червня 2014 року скасувати в частині
відмови у задоволенні позову про
стягнення індексу інфляції, а справу в
цій частині направити на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції, в решті
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 03 квітня 2014 року та
рішення апеляційного суду м. Києва від
26 червня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 та Публічного акціонерного
товариства комерційного банку «Надра»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
26 червня 2014 року в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення
індексу інфляції скасувати, а справу в
цій частині направити на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

В решті рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 03 квітня 2014
року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 26 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Судді:В.П.
Гончар Т.П. Дербенцева С.О. Карпенко
Д.О. Остапчук