АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий у 1 й інстанції - Шклярук Д. С.
Доповідач - Ткаченко І.Ю. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

16 грудня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна
В.В.

при секретарі - Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Автотранспорте підприємство № 7»,
третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення
позову

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19 вересня
2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19 вересня
2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову - відмолено (а. с. 56).

З даною ухвалою не погодився ОСОБА_1,
та подав апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність ухвали суду, порушення
норм процесуального права, апелянт
ставить питання про її скасування і
постановлення нової ухвали, якою
задовольнити клопотання про
забезпечення позову (а. с. 59-61).

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
ухвалу скасувати та передати питання
щодо розгляду заяви про забезпечення
позову на новий розгляд до суду 1
інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, в
провадженні Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська перебуває
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотранспорте
підприємство № 7», третя особа: ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

15.09.2014 року ОСОБА_1, подав до суду заяву
про забезпечення позову, в якій просив
накласти арешт на: нерухоме майно
ОСОБА_2, а саме: квартиру загальною
площею 31 кв. м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1; все рухоме майно
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТП № 7», яке
належить йому на праві власності.
Обґрунтовуючи такий вид забезпечення
позову позивач зазначав, що
відповідачі в добровільному порядку
відмовляються відшкодовувати завдану,
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, шкоду позивачу та своїми діями
у майбутньому ускладнять виконання
судового рішення у справі, так як
матимуть можливість здійснити
відчуження своїх активів. Майно, яке є
на момент пред'явлення позову у
відповідачів може зникнути або може
бути реалізовано, у зв'язку з чим
виконання рішення може бути істотно
утруднене або взагалі неможливе.

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19 вересня
2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову - відмолено ( а.с. 56).

Відмовляючи у задоволенні заяви про
забезпечення позову, суд 1 інстанції
виходив з того що, позивачем не надано
доказів на підтвердження викладених у
заяві відомостей, що свідчили б про те,
що невжиття заходів забезпечення
позову може ускладнити розгляд справи
або призвести до неможливості
виконання судового рішення у ній.

Однак, із вказаними висновками
погодитись неможливо.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, що приймають участь
у справі може вжити заходи
забезпечення позову, якщо невжиття
заходів може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду. В
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено причини, у зв'язку з
якими необхідно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, з обґрунтуванням
необхідності його застосування, та
інші відомості, необхідні для
забезпечення позову, а ст. 152 ЦПК
України передбачені види забезпечення
позову, та зазначено, що види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п.1 роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р.
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», єдиною
підставою для забезпечення позову є
відповідне клопотання у формі
мотивованої заяви будь-якої з осіб,
котрі беруть участь у справі, а п. 4
вказаної Постанови, передбачено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір і існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України ухвала
суду, що постановляється як окремий
документ, повинна містити мотивувальну
частину із зазначенням мотивів, з яких
суд дійшов висновків, і закону, яким
керувався суд, постановляючи ухвалу.

Разом з тим, постановивши ухвалу про
відмову у забезпеченні позову, суд не
з'ясував та не зазначив в ухвалі (не
вбачається з тексту ухвали та
виділених матеріалів) відношення
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотранспорте
підприємство № 7» до автотранспортних
засобів та самої ДТП, не пересвідчився,
зокрема, в тому, чи між сторонами дійсно
виник спір і існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, не з'ясував обсяг позовних
вимог, дані про відповідачів, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
позивач, позовним вимогам та їх
співмірність, чи не буде можливе
забезпечення позову відносно
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотранспорте
підприємство № 7», перешкоджати його
господарській діяльності, у зв'язку з
чим колегія суддів вважає, що ухвала
суду про відмову позивачу в
задоволенні заяви про забезпечення
позову підлягає скасуванню, з
направленням питання про забезпечення
позову на новий розгляд до суду 1
інстанції.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014
року - скасувати та передати питання
щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову на новий розгляд
до суду 1 інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та касаційному
оскарженню не підлягає.

Судді: