Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

іменем україни

3 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Журавель
В.І.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Автогаражного кооперативу «Звезда»,
Харківської міської ради про
встановлення факту набуття права
власності на гараж, встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності на гараж в порядку
спадкування за законом, зобов'язання
вчинити дії та відшкодування моральної
шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 4 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 21 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду із позовом до Автогаражного
кооперативу «Звезда» (далі - АГК
«Звезда»), Харківської міської ради про
встановлення факту набуття права
власності на гараж, встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності на гараж в порядку
спадкування за законом, зобов'язання
вчинити дії та відшкодування моральної
шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що згідно з рішенням
виконавчого комітету Харківської
міської ради від 24 серпня 1977 року № 495
її прадід ОСОБА_4, будучи членом
кооперативу, за свої кошти та для
власних потреб збудував гараж НОМЕР_1 в
АГК «Звезда» по АДРЕСА_2, повністю
сплатив пайовий внесок в кооператив,
однак за життя не зареєстрував право
власності на зазначений гараж.

У ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Після його смерті право на гараж НОМЕР_1
в АГК «Звезда» було успадковане його
дружиною (її прабабою) ОСОБА_5, яка
постійно проживала однією сім'єю із
спадкодавцем на час його смерті та
використовувала гараж за призначенням
з дня його будівництва.

У ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

Після її смерті право на гараж НОМЕР_1 в
АГК «Звезда» було успадковане її
матір'ю ОСОБА_6, яка постійно проживала
однією сім'єю із спадкодавцем на час її
смерті та користувалася гаражем з дня
свого народження.

У ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла.

Після її смерті право на гараж НОМЕР_1 в
АГК «Звезда» перейшло до неї, як до
члена сім'ї, який постійно проживав
однією сімʼ?єю із спадкодавцем на час
його смерті.

29 листопада 2013 року державним
нотаріусом П'ятої Харківської
державної нотаріальної контори їй
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на ѕ частки квартири АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті її матері ОСОБА_6

Однак у видачі свідоцтва про право
власності на гараж НОМЕР_1 в АГК
«Звезда» по АДРЕСА_2 їй відмовлено з
посиланням на те, що вказаний гараж не
зареєстрований у КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації» та
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно.

У листопаді 2013 року вона звернулася до
АГК «Звезда» з заявою про оформлення
належних їй майнових прав на гараж
НОМЕР_1 , однак листом голови правління
АГК «Звезда» від 19 листопада 2013 року № 3
їй відмовлено в оформленні
успадкованих майнових прав на гараж та
у доступі до гаража. Тому позивач
просила встановити факт набуття права
власності на гараж, встановити факт
прийняття спадщини, визнати право
власності на гараж в порядку
спадкування за законом, зобов'язати
вчинити дії та відшкодувати моральну
шкоду.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 4 квітня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
АГК «Звезда», Харківської міської ради
про встановлення факту набуття права
власності на гараж, встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності на гараж в порядку
спадкування за законом, зобов'язання
вчинити дії та відшкодування моральної
шкоди відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 21 травня 2014 року рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 4 квітня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що спірний гараж не введений в
експлуатацію, а тому підстави для
визнання права власності за позивачкою
на гараж відсутні.

Проте погодитись із таким висновком
судів не можна, оскільки суди дійшли
його з порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судові рішення не
відповідають.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, був членом АГК
«Звезда» та користувачем гаража
НОМЕР_1, розташованого в АГК «Звезда» по
АДРЕСА_2.

16 лютого 2007 року його дружина ОСОБА_5
звернулася до голови правління АГК
«Звезда» з заявою про переоформлення
гаражного боксу

НОМЕР_1 в АГК «Звезда» на її імʼ?я у
звʼ?язку зі смертю чоловіка (а. с. 17, 101).

На підставі рішення правління АГК
«Звезда» (протокол від 9 липня 2007 року №
9) ОСОБА_5 видано ордер НОМЕР_1 на гараж
НОМЕР_1 в АГК «Звезда» (а. с. 19).

3 січня 2009 року ОСОБА_5 звернулася до
голови правління АГК «Звезда» з заявою
про переоформлення гаражного боксу
НОМЕР_1 на її зятя ОСОБА_7 (а. с. 102).

4 січня 2009 року ОСОБА_7 звернувся до
голови правління АГК «Звезда» із
заявою про вступ до членів кооперативу
АГК «Звезда» (а. с. 103).

Протоколом загальних зборів членів АГК
«Звезда» від 10 червня 2009 року НОМЕР_1
затверджено рішення правління АГК
«Звезда» про виключення із членів
кооперативу ОСОБА_5 та прийняття в
члени кооперативу ОСОБА_7 та
переоформлення гаражного боксу НОМЕР_1
по АДРЕСА_2 на імʼ?я ОСОБА_7 (а. с. 142-144).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер (а. с. 23).

28 грудня 2010 року до голови правління
АГК «Звезда» з заявою про прийняття в
члени кооперативу та переоформлення
гаражного боксу НОМЕР_1 звернувся син
померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 (а. с. 104).

Згідно з положенням Статуту АГК
«Звезда» ОСОБА_7 виключено із членів
АГК «Звезда» у звʼ?язку зі смертю, а
гараж НОМЕР_1, який знаходився у
користуванні ОСОБА_7, прийнято на
баланс кооперативу (а. с. 13).

Листом АГК «Звезда» від 26 листопада 2013
розʼ?яснено, що у переліку кандидатів у
члени АГК «Звезда» значилось прізвище
ОСОБА_4, який своєчасно зробив пайовий
внесок, крім того, претензій та
заперечень до ОСОБА_4 щодо сплати
пайових внесків не було.

Відповідно до ст. 15 Закону України від 7
лютого 1991 року«Про власність» та п. 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України від

28 червня 1991 року № 5 «Про практику
розгляду судами цивільних справ,
пов'язаних із діяльністю
гаражно-будівельних кооперативів»
член ГБК, який повністю вніс свій пай за
гараж, наданий йому в користування,
набуває право власності на це майно і
вправі розпоряджатися ним на свій
розсуд - продавати, заповідати, здавати
в оренду, обміняти, вчиняти відносно
нього інші дії угоди, що не заборонені
законом.

У зв'язку із тим що ОСОБА_4 повністю вніс
пайовий внесок за гараж та став його
власником, спірний гаражний бокс є
частиною спадкової маси, право на яку
відкрилось після його смерті.

Про це ж саме йдеться і у п. 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
справах про спадкування», відповідно
до якої у разі смерті члена
житлово-будівельного,
гаражно-будівельного кооперативу, якщо
спадкодавець повністю вніс пайовий
внесок, то до складу спадщини
включається відповідно квартира, дача,
гараж, садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

Таке не суперечить приписам Закону
України від 2003 року «Про кооперацію»
стосовно права члена кооперативу на
розпорядження майном за згодою
кооперативу, оскільки така згода
необхідна лише у разі, якщо член
кооперативу не повністю вніс пайовий
внесок.

У разі викупу квартири, дачі, гаража,
іншої будівлі, споруди або приміщення
член житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного, житлового,
дачного, гаражного кооперативу чи
іншого відповідного кооперативу стає
власником цього майна.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 1222 ЦК України визначено,
що спадкоємцями за заповітом і за
законом можуть бути фізичні особи, які
є живими на час відкриття спадщини, а
також особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Черговість спадкоємців визначена ст.
ст. 1261-1265 ЦК України.

У порушення вказаних вимог закону суд
першої інстанції не перевірив доводи
сторін, не витребував спадкові справи
після померлих родичів, не встановив
черговість спадкування за законом, не
встановив як був здійснений поділ
спадкового майна померлим. Крім того,
судом першої інстанції не звернуто
уваги на прохальну частину позовної
заяви в частині відшкодування
моральної шкоди та не вирішено питання
щодо цих заявлених вимог.

Апеляційний суд, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, на вказані
порушення уваги не звернув, в порушення
ст. 303 ЦПК України залишив рішення суду
першої інстанції без змін.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції та ухвала апеляційного суду
підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ч. 2

ст. 338 ЦПК України, з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 4 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 21 травня 2014 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Н.А.
Горелкіна Є.П. Євграфова О.І.
Євтушенко В.І. Журавель