Провадження № 2/225/1103/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
Дзержинський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

при секретарі Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Дзержинського
міського суду цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Дзержинської
міської ради Донецької області про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ :

В серпні 2014 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що у відповідності до рішення
виконавчого комітету Дзержинської
міської ради від 16.05.1957 року № 8 його
батько ОСОБА_2 отримав право особистої
забудови земельної ділянки розміром 595
м.кв. по АДРЕСА_1. Отримавши зазначене
рішення виконкому та з метою його
виконання 17.06.1957 року він уклав договір
про надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку.
Після отримання всієї дозвільної
документації його батьки розпочали
будівництво будинку, яке було
закінчено в 1961 році, а в період часу з 1961
року по 1986 рік завершили будівництво
всіх надвірних споруд. В 1976 році після
смерті його батька спадщину від
померлого прийняла його мати - ОСОБА_3, і
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом від 16 травня 1977
року. Вона продовжила проживати в
спадковому будинку на правах власника
і використовувала для власного
проживання, здійснюючи володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. В подальшому під час
експлуатації зазначеного житлового
будинку в зв'язку з упорядкуванням
нумерації будинків, його нумерація
змінилася з № 72 на № 73.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати померла і після
її смерті відкрилась спадщина на
належне їй майно, в тому числі на
житловий будинок АДРЕСА_1. Єдиним
спадкоємцем після смерті матері є він,
її син, який в установлений
законодавством строк звернувся до
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом. При оформленні документів на
спадщину виявилось, що за своє життя
його батьки після закінчення
будівництва не зареєстрували
збудований житловий будинок та не
отримали відповідного свідоцтва про
право власності на нього. На теперішній
час даний факт є перешкодою для
реалізації свого набутого права на
отримання спадщини від батьків і
визнання за ним права власності на
спадкове майно.

Визнання права власності необхідно
йому для прийняття спадщини від матері
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а
також зареєструвати своє право на
спадщину в органах, які здійснюють
державну реєстрацію нерухомого майна.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, її інтереси за довіреністю
представляв ОСОБА_4, який надав суду
письмову заяву, в якій просив
розглянути справу у його відсутності,
заявлені позовні вимоги підтримує
повністю, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надавши суду
письмову заяву, в якій заявлені вимоги
визнає, проти їх задоволення не
заперечує, просив розглянути справу у
його відсутності.

Дослідивши матеріали справи і
надані докази в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_2, батькові
позивача по справі (а.с. 18) на підставі
рішення виконавчого комітету
Дзержинської міської ради від 16 травня
1957 року отримав право особистої
забудови земельної ділянки розміром 595
кв.м. по АДРЕСА_1 (а.с. 7). З метою
виконання цього рішення 17 червня 1957
року батько позивача по справі уклав
договір на право будівництва будинку
та безстрокове користування земельною
ділянкою (а.с. 17-18). Після отримання
всієї дозвільної документації батьки
позивача по справі розпочали
будівництво будинку, яке було
закінчено в 1961 році.

Довідкою № 721 від 16.07.2014 року
Дзержинського міського управління
градобудівництва, архітектури і
житлово - комунального господарства
(а.с. 26) підтверджено, що під час
експлуатації зазначеного житлового
будинку в зв'язку з упорядкуванням
нумерації будинків, змінилася його
нумерація з НОМЕР_1 на НОМЕР_2, яка
дійсна і на теперішній час.

З технічного паспорту на будинок за
адресою: АДРЕСА_1, виготовленому ТОВ
«Проектне бюро «Геобудресурс» 12.05.2014
року, вбачається, що батьками позивача
по справі у період часу з 1961 року по 1986
рік за зазначеною адресою були
збудовані: житловий будинок під
літерами "А, а, а', кр" загальною площею
приміщень 58,7 м.кв., житловою площею 27,6
м.кв., сараї під літерами "Д, С", душ під
літерою "И", вбиральня під літерою "Г",
огорожа під літерою "N" (а.с. 10-14).

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Крім того,
згідно з частиною першою та частиною
другою статті 5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.

Так, 05 серпня 1992 року вперше на
законодавчому рівні було встановлено
порядок та умови прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва
постановою Кабінету Міністрів України
від 05 серпня 1992 року № 449 "Про порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів державного
замовлення". Тобто до 05 серпня 1992 року
не передбачалась процедура введення
приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
власності.

Зазначеною постановою встановлено, що
порядок прийняття в експлуатацію
об'єктів недержавного замовлення
визначається Радою Міністрів
Автономної Республіки Крим, Київською
та Севастопольською міськими
держадміністраціями за погодженням
Держбудом.

На виконання цієї постанови місцеві
органи влади розробили та затвердили,
за погодженням Держбудом, Положення
про прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
недержавної власності, державними
технічними комісіями.

З аналізу положень Конституції України
та Цивільного кодексу України
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію приватних житлових
будинків, збудованих до 05 серпня 1992
року, при набутті права власності на
такі об'єкти.

Відповідно до п. 4 додатку № 1
Інструкції "Про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР",
затвердженою Заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року та погодженої
Заступником Голови Верховного суду
Української РСР 15 січня 1966 року (в
редакції, чинній на час завершення
будівництва), реєстрація будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу провадилася бюро
технічної інвентаризації на підставі
договорів про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
відбудови і експлуатації будівель,
передбачених постановою РНК УРСР і ЦК
КП(б)У від 10 листопада 1944 року "Про
впорядкування користування державними
будівлями житлового і нежитлового
фонду і земельними ділянками, які
обслуговують їх".

Про реєстрацію спірного будинку за
ОСОБА_2 свідчить довідка з БТІ м.
Дзержинська № 105 від 11.04.2014 року (а.с. 9)
та технічний паспорт на садибний
(індивідуальний) житловий будинок,
складений ТОВ «Проектне бюро
«Геобудресурс» 12.05.2014 року (а.с. 10-14), в
яких ОСОБА_2 зазначений власником цього
будинку.

05 травня 1976 року ОСОБА_2, батько
позивача помер, що підтверджено
свідоцтвом про смерть (а.с. 15). Після
смерті батька спадщину у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1 прийняла
дружина померлого (а.с. 17), мати позивача
по справі - ОСОБА_3 (а.с. 18). Даний факт
підтверджено витягом про реєстрацію в
Спадковому реєстрі (а.с. 21) та архівною
довідкою № 715/01-13 від 28.03.2014 року,
виданої Донецьким обласним державним
нотаріальним архівом Головного
управління юстиції в Донецькій області
(а.с. 22). Тому після смерті матері
позивача по справі (а.с. 16) відкрилася
спадщина на належне їй майно, в тому
числі на вищевказаний жилий будинок.
Єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 за
законом першої черги є її син, позивач
по справі, що підтверджено довідкою
приватного нотаріуса Дзержинського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
(а.с. 23).

Згідно з а. 2 п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про спадкування" від
30 травня 2008 року № 7, свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою приватного нотаріуса
Дзержинського міського нотаріального
округу Головного управління юстиції у
Донецькій області ОСОБА_5 від
01.07.2014 року ОСОБА_1 відмовлено в
оформленні права на спадщину на
спірний будинок (а.с. 24).

Ураховуючи те, що позивачем втрачена
можливість отримати в нотаріальній
конторі свідоцтво про право на
спадщину за законом, його вимоги про
визнання права на спадщину підлягають
судовому захисту.

Як вбачається з постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії до
приватного нотаріуса звернувся саме
ОСОБА_1 Отже, позивач своєчасно в межах
шестимісячного строку звернувся до
нотаріуса (а.с. 23-24).

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1
вважається таким, що прийняв спадщину
після смерті матері ОСОБА_3 у вигляді
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
а тому за позивачем з вищевказаних
підстав необхідно визнати право
власності на цей жилий будинок.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги про визнання права власності
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на жилий будинок з усіма надвірними
спорудами та господарськими будівлями
за адресою: АДРЕСА_1, до складу яких
входить: житловий будинок під літерами
"А, а, а', кр" загальною площею приміщень
58,7 м.кв., житловою площею 27,6 м.кв., сараї
під літерами "Д, С", душ під літерою "И",
вбиральня під літерою "Г", огорожа під
літерою "N", що залишилися після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не було
скасовано, набирає законної сили після
прийняття рішення судом апеляційної
інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Дзержинський міський суд на
протязі десяти днів з дня проголошення
рішення.

Суддя: