У х в а л а

іменем україни

6 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна», приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інкомстрах» (далі - ПрАТ «СК
«Інкомстрах») про відшкодування шкоди,
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» (далі - ПАТ «СК
«Провідна»), третя особа - ОСОБА_4, про
відшкодування шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Харцизького
міського суду Донецької області від 21
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 13 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 21 січня 2012 року
сталася дорожньо-транспортна пригода
(далі - ДТП), в результаті якої
зіткнулися транспортні засоби:
автомобіль марки NISSAN, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_5, відповідальність
якого застрахована ПАТ «CK
«Провідна» та автомобіль марки SKODA
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_6,
відповідальність якого застрахована
ПрАТ «CK «Інкомстрах». Внаслідок
зіткнення автомобіль марки SKODA під
керуванням ОСОБА_6 виїхав на полосу
зустрічного руху та зіткнувся з
автомобілем марки HYUNDAI державний
реєстраційний номер НОМЕР_3 під
керуванням позивача. В результаті ДТП
усі зазначені автомобілі отримали
механічні пошкодження. Позивач просив
стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн,
франшизу - 1 500 грн, а з ПАТ «СК
«Провідна» та ПрАТ «СК «Інкомстрах»
матеріальну шкоду - 61 376 грн 36 коп. та
витрати на оцінку шкоди - 800 грн.

У серпні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що внаслідок ДТП йому
завдано моральну шкоду у розмірі 7 000
грн. Позивач просив стягнути з ПАТ «СК
«Провідна» на свою користь моральну
шкоду у розмір 350 грн, а з ОСОБА_5 - 6 650
грн. та судові витрати - 607 грн 30 коп.

Рішенням Харцизького міського суду
Донецької області від 21 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 13 січня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Інкомстрах» на
користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у
розмірі 61 876 грн 36 коп. та судовий збір -
618 грн 76 коп.

Зобов'язано ОСОБА_4 після відшкодування
шкоди передати ПрАТ «СК «Інкомстрах»
пошкоджений в результаті ДТП
автомобіль марки HYUNDAI державний номер
НОМЕР_3.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4
суму франшизи у розмірі 1 000 грн,
моральну шкоду - 2 500 грн та судовий збір
- 124 грн 70 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_7
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати зазначені судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Судові рішення в частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_7 не
оскаржуються, а тому касаційному
перегляду не підлягають.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4 суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, керуючись положеннями
ст. ст. 1166, 1188 ЦК, обґрунтовано виходив
із того, що згідно висновку судової
комплексної автотехнічної та
транспортно-трасологічної експертизи
дії ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 10.1
Правил дорожнього руху та перебували у
причинному зв'язку з ДТП.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судом
апеляційної інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами попередніх
інстанцій правильно встановлено та
належно перевірено обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судові рішення
ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його зміни чи
скасування немає.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 21 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 13 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова