Справа № 473/3151/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі:

головуючої - судді Старжинської О.Є.,

при секретарі судового засідання
-Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вознесенську
цивільну справу за позовною заявою ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до приватного
підприємства «Нива-В.Ш.», відділу
Державної виконавчої служби
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції в Миколаївській
області, ОСОБА_3 про визнання прилюдних
торгів з реалізації нерухомого майна
недійсними

ВСТАНОВИВ:

04.07.2014 року позивач ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» звернувся до суду з позовом
до відповідача приватного
підприємства «Нива-В.Ш.» (далі -
відповідач1), відділу Державної
виконавчої служби Вознесенського
міськрайонного управління юстиції в
Миколаївській області(далі -
відповідач2), ОСОБА_3(далі - відповідач3)
про визнання недійсним прилюдних
торгів з реалізації 04.02.2013 року
нерухомого майна: предмету іпотеки -
нежитлового приміщення(корівника)
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за
ціною 42150 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що вказане нерухоме майно
перебувало в іпотеці на підставі
договору з банком від 5.10.2007року, 10
листопада 2010 року Вознесенським
міськрайонним судом ухвалено рішення
про звернення стягнення на зазначений
предмет іпотеки, згідно якого 9 та 21
грудня 2012 року, 4 лютого 2013 року втретє
проведено торги з реалізації
нежитлового приміщення, за
результатами якого власником
нерухомого майна став відповідач
ОСОБА_3

Посилаючись на те, що проведені
відповідачем-1 прилюдні торги
нерухомого майна відбулися з
порушенням вимог чинного
законодавства, позивач просив позов
задовольнити.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, суду надав заяву
про розгляд справи за його відсутності,
підтримання позовних вимог, згоду на
винесення заочного рішення.

Представник відповідача -1 - приватного
підприємства «Нива-В.Ш.» в судове
засідання не з'явився повторно, судом
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, причину неявки
суду не повідомив.

Представник відповідача-2 - відділу
Державної виконавчої служби
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції в Миколаївській
області - в судовому засіданні позов не
визнав, зазначаючи, що ніхто з
учасників виконавчого провадження
(боржник, стягувач) прилюдних торгів не
вказував на наявність порушень порядку
підготовки та проведення прилюдних
торгів, вказав на необхідність
застосувати в зазначеному спорі
рішення Верховного суду України -
постанову від 23.04.2014 року, прийняту за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотиву неоднакового
застосування судами статті 49 ЗУ «Про
іпотеку».

Відповідач-3 в судове засідання не
з'явився повторно, судом належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, причину неявки суду не
повідомив.

Третя особа без самостійних вимог -
ОСОБА_4 - в судове засідання не з'явився,
судом належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи, причину
неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення відповідача-2,
дослідивши матеріали справи в порядку
статей 224-226 ЦПК України, суд вирішив, що
позов задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що 4
жовтня 2007 року ФОП ОСОБА_4 і відкрите
(після зміни найменування - публічне)
акціонерне товариство "Райффайзен Банк
Аваль" уклали кредитний договір, для
забезпечення якого ОСОБА_4 та ОСОБА_2
передали 5 жовтня 2007 року в іпотеку
належне їм нежитлове приміщення
(корівник), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду від 10.11.2010 року
звернено стягнення на зазначене
нежитлове приміщення.

20 березня 2012 року відкрито виконавче
провадження з виконання рішення суду
від 10 листопада 2010 року.

Відділом державної виконавчої служби
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції та приватним
підприємством «Нива-В.Ш.» в особі філії
15 укладено договір про надання послуг
по організації та проведенню прилюдних
торгів з реалізації арештованого
майна, на підставі якого передано на
реалізацію нежитлове приміщення
(корівник), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

9 та 21 грудня 2012 року прилюдні торги з
реалізації нежитлового приміщення не
відбулися у зв'язку з відсутністю
купівельного попиту.

4 лютого 2013 року втретє відбулись торги
з реалізації спірного нежитлового
приміщення зі зниженням вартості
нерухомого майна на 50% (42152 грн.)
переможцем яких став відповідач-3.

Вирішуючи вказаний спір суд виходить
із такого.

Частиною другою статті 49 Закону
України "Про іпотеку" у редакції, яка
була чинною до внесення змін Законом №
3795-VI, було передбачено, що якщо
іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами перших
прилюдних торгів призначається
проведення на тих же умовах других
прилюдних торгів, які мають відбутися
протягом одного місяця з дня
проведення перших прилюдних торгів.
Початкова ціна продажу предмета
іпотеки на других прилюдних торгах
може бути зменшеною не більше ніж на 25
відсотків.

Законом № 3795-VI частину другу статті 49
Закону України "Про іпотеку" доповнено
реченням такого змісту: "Якщо
іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами других
прилюдних торгів призначається
проведення у тому самому порядку
третіх прилюдних торгів. Початкова
ціна продажу предмета іпотеки на
третіх прилюдних торгах може бути
зменшена не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна".

Прикінцевими положеннями цього Закону
передбачено, що він набирає чинності з
дня, наступного за днем його
опублікування (пункт 1), а у пункті 2
зазначено, що його дія не поширюється
на кредитні договори, укладені до
набрання ним чинності.

Закон № 3795-VI набрав чинності 16 жовтня
2011 року.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє
стосовно фактів і відносин, які виникли
після набрання чинності цією нормою.
Тобто, до події, факту застосовується
той закон (інший нормативно-правовий
акт), під час дії якого вони настали або
мали місце.

Під негайною дією норми права у часі
слід розуміти поширення дії нової
норми на ті правові наслідки, які хоча
й випливають з юридичних фактів, що
виникли під час чинності попередньої
норми, проте настають після набрання
чинності новою нормою.

Таке розуміння негайної дії норми
права відображено в нормах
процесуальних кодексів, зокрема ЦПК
України (частина третя статті 2 ЦПК
України), яка передбачає, що
провадження у цивільних справах
здійснюється відповідно до законів,
чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи.

Таким чином, у разі негайної дії норм
права застосовується норма, яка була
чинною на момент здійснення
відповідної процесуальної дії. Більш
пізня норма права скасовує дію
попередньої норми, отже, стара норма
права перестає діяти, оскільки
замінена пізнішою, яка регулює ті самі
суспільні відносини (наприклад,
правовідносини з проведення прилюдних
торгів).

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про іпотеку" іпотека - це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Таким чином, у силу іпотеки право
іпотекодержателя одержати задоволення
за рахунок заставленого майна виникає
не з моменту укладення ним договорів
кредиту чи іпотеки, а у разі
невиконання боржником (іпотекодавцем)
своїх зобов'язань.

Підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки встановлені у статтях
12, 33 Закону України "Про іпотеку" та у
статті 589 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України).

Звернення стягнення на предмет іпотеки
(застави) здійснюється на підставі
рішення суду, якщо інше не встановлено
договором або законом (частина перша
статті 590 ЦК України, частина четверта
статті 33 Закону України "Про іпотеку").

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснено на підставі рішення суду від
10 листопада 2010 року.

Примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки та реалізація предмета
іпотеки з прилюдних торгів
здійснюється згідно з вимогами статті
54 Закону України "Про виконавче
провадження", статей 41-49 Закону України
"Про іпотеку" та Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

Відповідно до частини першої статті 41
Закону України "Про іпотеку" реалізація
предмета іпотеки шляхом продажу на
прилюдних торгах здійснюється у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України "Про
виконавче провадження", та з
дотриманням вимог цього Закону.

За змістом статті 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Таким чином, примусова реалізація
заставленого майна, як стадія
виконавчого провадження, є сукупністю
дій і правовідносин (урегульованих
законами України: "Про виконавче
провадження"; "Про іпотеку"; ЦК України
та іншими нормативно-правовими актами),
які в процесі примусового виконання
виникають і реалізуються між органами
й посадовими особами, які здійснюють
примусову реалізацію судових рішень,
та особами, які беруть участь у
виконавчому провадженні чи
залучаються до проведення виконавчих
дій відповідно до Закону.

Отже, з урахуванням положень частини
третьої статті 2 ЦПК України
правовідносини з примусової
реалізації заставленого майна повинні
регулюватися нормативними актами,
чинними на час вчинення певної
процесуальної дії, зокрема проведення
прилюдних торгів.

Як установлено судом, сукупність дій
виконавчих органів і правовідносини з
примусової реалізації заставленого
майна на підставі рішення суду від 10
листопада 2010 року виникли з 20 березня
2012 року - з моменту відкриття
виконавчого провадження з примусової
реалізації майна - та мали місце (у тому
числі реалізація майна) протягом 2012 - 2013
років, тобто після 16 жовтня 2011 року -
після набрання чинності Законом № 3795-VI.

З огляду на те, що підставою виникнення
правовідносин сторін у справі є
безпосередньо не кредитний договір, а
настання певної події, передбаченої
іншим договором - договором іпотеки
(невиконання зобов'язань), наслідком
якої є звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів, слід дійти висновку про те, що
на такі правовідносини дія пункту 2
Прикінцевих положень Закону № 3795-VI не
поширюється.

За таких обставин, установивши, що дії з
реалізації заставленого майна та
оспорювані банком прилюдні торги
відбулись після набрання чинності
Законом № 3795-VI, суд застосовує частину
другу статті 49 Закону України "Про
іпотеку" у редакції Закону № 3795-VI і
приходить до висновку про відсутність
порушень закону під час проведення цих
прилюдних торгів.

Згідно зі статтею 360-7 ЦПК України, суд
застосовує рішення Верховного суду
України - постанову від 23 квітня 2014 року
по справі № 6-26цс14

Керуючись ст.ст. 10,11, 209,212-215, 224-226 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до
приватного підприємства «Нива-В.Ш.»,
відділу Державної виконавчої служби
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції в Миколаївській
області, ОСОБА_3 про визнання прилюдних
торгів з реалізації нерухомого майна
недійсними - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Миколаївської області
через міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення суду, а
особами, які не були присутні в
судовому засіданні в той же строк з дня
отримання ними копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовими
заявами відповідачів, поданими
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
Старжинська О.Є.