Справа № 2033/2-1674/11
Провадження №
Фрунзенський районний суд м.
Харкова в складі: головуючого-судді
Алфьорової Т.М, за участю секретаря
судових засідань - Савченко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: Четверта Харківська
державна нотаріальна контора про
визнання недійсним правочин, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про визнання недійсним
правочину, посилаючись на те, що його
батько ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
14.04.2004р. заповів житловий будинок
АДРЕСА_1 своїй дружині ОСОБА_5 Заповіт
посвідчено Четвертою Харківською
державною нотаріальною конторою,
реєстровий № 3-675.
16.05.2008 року ОСОБА_5 звернулася до
Четвертої Харківської державної
нотаріальної контори з заявою про
відмову від спадщини по закону та по
заповідальному розпорядженню
Ощадбанку на його користь. Відмова
матері від спадщини була здійснена за
її вільним волевиявленням і була
обумовлена тим, що в 1992 р. батьки
запропонували йому повернутись до м.
Харкова з Тюменської області та
проживати разом з ними та доглядати їх,
підтримувати будинок та бажали, щоб
після їх смерті він зі своєю родиною
продовжував проживати у спадковому
будинку. В травні 2008 році його сестра
ОСОБА_3 дізналась про відмову матері
від спадщини на його користь та вчинила
скандал, незважаючи на те, що в будинку
не мешкала, не допомагала батькам.
Наприкінці травня 2008 року здоров'я
матері різко погіршилось, проблеми з
серцем загострились (причиною її
смерті 17.06. 2008 р стала хронічна серцево -
судинна недостатність) і мати
перестала вставати та виходити на
вулицю. 30.05.2008р. у пік загострення
хвороби ОСОБА_5 ОСОБА_3 викликала
нотаріуса ОСОБА_6, яка склала за її
замовленням заяву про відкликання
заяви від 16.05.2008 р. про відмову від
спадщини. Дану заяву мати підписала під
впливом тяжкої для неї обставини, в
період загострення її хронічних
хвороб, коли вона перебувала в тяжкому
лежачому стані і на вкрай невигідних
За правовими наслідками підписання
спірної заяви, мати мала набути
спадщину, відкриту після смерті її
чоловіка самостійно, тобто на свою
користь, але при цьому разом з
підписанням спірної заяви вона не
оформлювала заяву про прийняття
спадщини після свого чоловіка, також не
оформлювала заповіту на випадок своєї
смерті; зазначені обставини у
поєднанні з її передсмертним станом
беззаперечно свідчать про відсутність
її вільного волевиявлення щодо спірної
заяви, яку вона підписала.
Невигідність умов спірної заяви для
ОСОБА_5 полягає у тому, що правові
наслідки спірної заяви не відповідають
її справжній волі щодо спадкування
позивачем майна після її смерті; якщо б
дійсне волевиявлення матері змінилось
після складання заяви про відмову від
спадщини, то вона б оформила разом зі
спірною заявою також і заяву про
прийняття спадщини заради того, щоб
дійсно її прийняти, або для мети
розподілу спадкового майна між
позивачем та відповідачкою оформила б
заповіт, але цього не відбулось. Це
свідчить про незмінність справжньої
волі ОСОБА_5, спрямованої на
спадкування її майна саме позивачем,
про що вона розпорядилась при
задовільному фізичному стані, коли
прибула до нотаріальної контори для
складання заяви про відмову від
спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК
України, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.
Крім цього, цей правочин був
укладений під впливом психічного тиску
з боку відповідача, у час, напередодні
вчинення правочину, а також у той час,
коли він вчинявся, що є підставою
відповідно до ст. 231 ЦК України для
визнання правочин недійсним.
Позивач ОСОБА_2 та його представник
в судовому засіданні підтримали
позовні вимоги в повному обсязі і дали
пояснення про обставини, викладені
Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала
і пояснила, що позов не обґрунтований і
тому не підлягає задоволенню, вказує на
те, що відкликати свою заяву про
відмову від спадщини на користь ОСОБА_2
це бажання матері. Відмова від спадщини
оформлена у відповідності з вимогами
закону. На прохання матері був
викликаний нотаріус. Зміст заяви
ОСОБА_5 розуміла і усвідомлювала
значення свого вчинку. Крім того,
зважуючи на вади слуху ОСОБА_5, ця
нотаріальна дія була вчинена у
присутності дактилолога Українського
товариства глухих ОСОБА_8 Рішенням
Орджонікідзевського районного суду
від 10.12.2010 р. позивачу вже було
відмовлено в задоволенні позову про
визнання недійсним відклику заяви про
відмову від спадщини. Підставами
позову було те, що на час підписання
цієї заяви вона приймала снодійні ліки,
внаслідок чого під впливом тяжкої
хвороби ОСОБА_5 не розуміла значення
своїх дій. Посилання позивача на тяжку
хворобу ОСОБА_5 під час складання заяви
до нотаріальної контори від 30.05.2008 року
спростовуються обставинами та їх
оцінками у вищенаведених судових
рішеннях, що набрали чинності. Вважає,
заяву не обґрунтованої та такої, що не
підлягає задоволенню.

Третя особа Четверта Харківська
державна нотаріальна контора надала
заяву про слухання справи за їх
відсутністю.

Вислухавши сторони, свідків та
дослідивши письмові матеріали в
справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Було встановлено, що будинок
АДРЕСА_1 був зареєстрованій в КП
«ХМБТІ» на праві власності за ОСОБА_4
(батьком сторін), який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, залишивши розпорядження
від 04.04.2004р. про перехід права власності
на належний йому будинок АДРЕСА_1 після
його смерті дружині - ОСОБА_5

16.05.2008р. ОСОБА_5 подала до 4-ї
Харківської державної нотаріальної
контори заяву про відмову від спадщини
по закону та по заповідальному
розпорядженню Ощадбанку на користь
сина спадкодавця - ОСОБА_2.

30.05.2008р. нотаріус 4-ї Харківської ДНК
ОСОБА_6 склала, записала за допомогою
технічних засобів і посвідчила заяву
ОСОБА_5 за місцем її проживання АДРЕСА_1
про відкликання заяви від 16.05.2008р. про
відмову від спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла у віці 68
років з діагнозом лікаря про причину
смерті - «хронічна серцево-судинна
недостатність».

Згідно Цивільного кодексу України
кожна особа, яка вважає, що її речові
права порушені, має право звернутися до
суду з позовом про визнання
відповідної угоди недійсною.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту визнання
правочину недійсним з тих підстав, що
ОСОБА_5 підписала заяву від 30.05.2008р. під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, а також під
впливом психічного тиску в боку
відповідача, позивач, у силу ст. 10 ЦПК
України, зобов'язаний довести правову
та фактичну підставу недійсності
оспореного ним правочину саме з цих
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України,
правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором такого
правочину.

Відповідно до ч. 1 п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009р. № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», правочин може
бути визнаний судом недійсним на
підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено
особою під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних умовах,
чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи, членів
її сім'ї чи родичів, смерть
годувальника, загроза втратити житло
чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.

Відповідно до ч. З п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України, від
06.11.2009, № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», особа, яка
оскаржує правочин, має довести, що за
відсутності тяжкої обставини правочин
не було б вчинено взагалі або вчинено
не на таких умовах.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував
посиланням на те, що заява від 30.05.2008р.,
оформлена і посвідчена нотаріусом 4-ї
Харківської ДНК ОСОБА_6, не відповідає
дійсному волевиявленню ОСОБА_5 і
зроблена нею під впливом вкрай тяжких
для неї обставин, під час загострення
хвороби.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи є довідка
лікаря від ІНФОРМАЦІЯ_3 ( арк. с. 9) про
причину смерті ОСОБА_5 «хронічна
серцево-судинна недостатність».

Витяги з медичної картки ОСОБА_5
вказують на те, що її захворювання було
виявлено задовго до укладення заяви та
носить хронічний характер і ці
захворювання перед укладенням
оспорюваного правочину не було не
передбачуваним чи раптовим. Ті ж самі
хвороби були і при підписанні ОСОБА_5
заяви від 16.05.2008 про відмову від
спадщини на користь позивача.

В висновку судово - психіатричної
експертизи від 29.10.2010р., проведеної
Харківською обласною психіатричною
лікарнею №3 відображено, що згідно
медичної картки стан здоров'я ОСОБА_5 на
02.06.2008р., лікуючим терапевтом
оцінювався як середньої тяжкості.

Доводи позивача, а також пояснення
свідків стосовно того, що ОСОБА_5 на той
час мала хворобу онкологічного
характеру не підтвердженій
об'єктивними доказами, а саме: медичним
висновком або висновком експертизи і
ця хвороба не відображена в медичній
картці ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_2
його вітчим. На 2008 рік він вже жив
окремо зі своєю родиною, але іноді був в
будинку. В травні 2008 р. був рази два,
тоді ОСОБА_5 ходила, а в червні її стан
погіршився і вона вже не ходила і
фактично не розмовляла. ОСОБА_3 її
навіщала, але він не був присутній при
їх розмовах.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що знала
ОСОБА_5 тривалий час, тому часто
спілкувалися, у тому числі і в травні
2008р. ОСОБА_5 могла ходити самостійно, а
червні їй стало погано. ОСОБА_5
переживала, так як хотіла оформити
документи на будинок на сина і тому
їздила самостійно в травні до
нотаріусу, приїхала довільна, щоб
оформила документи. ОСОБА_3 стала
давати їй снодійні таблетки і тому
ОСОБА_5 стала більше спати. Коли вона з
нею розмовляла, то ОСОБА_5 казала, що
приїжджала ОСОБА_3 з перекладачем та
жінкою та заставили її підписати
документи.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що в
травні 2008 р. вона приходила до дружини
ОСОБА_2, стан здоров'я ОСОБА_5 погіршився
і можна було зробити висновок, що у неї
онкологія. Вона за спеціальністю
медсестра, тому за проханням ОСОБА_13
для аналізу брала кров. На той час
спілкувалася є ОСОБА_5, хоча та погана
чула, розмов про будь-які заяви, про
будинок або спадщину між ними не було.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що зі
своєю родиною мешкали разом з ОСОБА_5,
так як в свій час батьки запросили
чоловіка проживати разом з ними та
допомагати ім. В травні 2008р. стан
здоров'я ОСОБА_5 став погіршуватися, а
наприкінці травня стало ще погано і
вона вже не ходила. Вона підозрювала, що
у свекрухи онкологія і тому її знайомою
була взята кров для аналізу і вона її
відвезла до поліклініки, і вже після
смерті підтвердився діагноз. ОСОБА_5 в
травні 2008р. написала заяву про відмову
від спадщини на користь її чоловіка, а
коли ОСОБА_3 дізналася про це, то був
скандал. ОСОБА_5 побоювалася доньки.
Потім стан її здоров'я став
погіршуватися. ОСОБА_3 давала мати
снодійні таблетки, хоча вони були їй не
потрібні.

Згідно висновку судово -
психіатричної експертизи від 29.10.2010р.,
проведеної при розгляді позову ОСОБА_2
про визнання правочину недійснім з
інших підстав, ОСОБА_5 за своїм
психічним станом при підписанні заяви
від 30.05.2008р. про відкликанні заяви про
відмову від спадщини була здатна
розуміти свої дії і керувати ними.

Той факт, що заява ОСОБА_5 від 30.05.2008р.
про відкликання заяви про відмову від
спадщини підписана ОСОБА_5 свідчить і
висновок проведеної ХНДІСЄ Ім. Засл.
Проф. М.С. Бокаріуса судово -
почеркознавчої експертизи за № 3973 від
10.07.2014 року, де зазначено, що «підписи
від імені ОСОБА_5 у заяві від 30.05.2008,
зареєстрованій по книзі спадкових
справ за № 1732/2008 р. до спадкової справи
№ 672/2008 р. - виконані ОСОБА_5 під впливом
на процес письма природних збиваючих
факторів (як відносно постійних, так і
тимчасових), серед яких могли бути
хворобливий стан, незвичні умови тощо.

Позивач не довів, що за відсутності
тяжкої обставини правочин не було б
вчинено взагалі або вчинено не на таких
умовах.

Згідно зі ст. 233 ЦК України для
визнання правочину недійсним
необхідно встановити наявність двох
обставин: тяжких обставин та вкрай
невигідних умов вчинення правочину.

Довід позивача стосовно того, що
якщо було дійсно волевиявлення матері
при відкликанні своєї заяви, то вона б
оформила разом зі спірною заявою також
і заяву про прийняття спадщини заради
того, щоб дійсно її прийняти, або для
мети розподілу спадкового майна між
позивачем та відповідачкою, оформила б
заповіт, але цього не відбулось, судом
не може бути взято уваги, так як це
припущення позивача і тому не є
доказом, підтверджуючим невигідність
умов при здійсненні цього правочину.

Даних про те, що ОСОБА_5 взагалі
збиралася оформити на себе спадщину в
матеріалах справи немає.

Відповідно до ст. 203 ЦК України:
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Статтею 215 ЦК України встановлено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно зі ст. 231 ЦК України правочин,
вчинений особою проти її справжньої
волі внаслідок застосування до неї
фізичного чи психічного тиску з боку
другої сторони або з боку іншої особи,
визнається судом недійсним.

Пунктом 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009
року визначено, що при вирішенні спорів
про визнання недійсним правочину,
вчиненого особою під впливом
насильства (стаття 231 ЦК), судам
необхідно враховувати, що насильство
має виражатися в незаконних, однак не
обов'язково злочинних діях.
Насильницькі дії можуть вчинятись як
стороною правочину, так і іншою особою -
як щодо іншої сторони правочину, так і
щодо членів її сім'ї, родичів тощо або
їх майна. Факт насильства не
обов'язково має бути встановлений
вироком суду, постановленим у
кримінальній справі.

Отже, для визнання правочину
недійсним, через вчинення його під
впливом насильства або погрози
необхідна наявність фізичного або
психічного впливу на особу з метою
спонукання до укладення правочину.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано належних і
допустимих доказів вчинення вказаного
правочину внаслідок застосування
психічного тиску з боку відповідача
під час написання заяви від 30.05.2008р.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що в березні
2008 р. була запрошена в якості
перекладача дактилолога за місцем
проживання ОСОБА_5, з якою вона була
знайома по роботі. Вона спілкувалися з
ОСОБА_5, вона її впізнала, а також в
будинку був нотаріус і в їх присутності
ОСОБА_5 самостійно писала заяву, яку
нотаріус прочитала в голос, а вона її
перевела руками, так як ОСОБА_5 погана
чула через вади слуху.

В рішенні Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 10.12.2010р.
відображено, що нотаріус ОСОБА_6
підтверджувала факт підписання ОСОБА_5
заяви свідомо і текст заяви нею був
прочитано особисто.

Покази допитаних у судовому
засіданні свідків не можуть об'єктивно
свідчити про психічний тиск, так як
вони не були присутні при розмовах
ОСОБА_5 з донькою - відповідачкою по
справі.

Відтак, відсутність об`єктивного
підтвердження обставин та фактів щодо
відсутності волевиявлення ОСОБА_5 у
зв`язку з застосуванням примусу та
психологічного тиску спростовується
вищенаведеним, тому підстав у
задоволенні позову з цій підстави суд
не вбачає.

У відповідності до вищевикладеного,
керуючись ст.ст.10 -11, 60, 212, 213,215, ЦІІК
України, ст.ст. 202,203, 215, 231, 233 ЦК України,
суд -

ВИРИШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Четверта
Харківська державна нотаріальна
контора про визнання недійсним
правочину - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя