Справа № 462/6278/13 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/783/1772/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Цар М.М.

за участю: представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гнатишака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Шуліки Аліни Володимирівни на заочне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09 грудня 2013р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

встановила:

В серпні 2013 року позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №LVXRF706340009 від 22.03.2008р. в розмірі 42042,77 грн., яка складається з наступного: 3663,93 грн. - заборгованість за кредитом; 140,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1161,19 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 34598,78 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1978,23 грн. - штраф (процентна складова).

В обґрунтування вимог покликався на те, відповідач зобов'язання за вище вказаним кредитним договором належним чином не виконала, що призвело до утворення заборгованості, яка підтверджується відповідним розрахунком.

Оскаржуваним заочним рішенням позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь позивача кошти в розмірі 6943,99 грн. та судові витрати у справі в розмірі 69,44 грн..

В задоволенні вимог щодо стягнення штрафу в розмірі 500 грн. та нарахованої суми пені у розмірі 34598,78 грн. було відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Шуліка Аліна Володимирівна.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні штрафу в розмірі 500 грн. та нарахованої суми пені у розмірі 34598,78 грн. є незаконним, оскільки в п.5.3. Кредитного договору сторони погодили, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Крім того правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним. Виходячи із зазначеного, суд першої інстанції незаконно відмовив у стягненні штрафу в розмірі 500 грн.. Окрім того суд не надав належної оцінки умовам кредитного договору, які містять положення про збільшення строку позовної давності по вимогах про стягнення заборгованості по пені та нормам матеріального права, якими передбачено, що позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін. Просить оскаржуване рішення змінити в частині відмови та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи в судове засідання апеляційної інстанції не прибула та не повідомила суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання апеляційної скарги, вивчивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального права в частині відмови у стягненні штрафу та нарахованої пені.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 22 березня 2008р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № LVXRF706340009, відповідно до якого Банком надано відповідачу кредит у розмірі 5102 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,42% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, а відповідач зобов'язався повернути кредит в строк до 22 березня 2010 року та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.629 ЦК України: договір є обов'язків до виконання сторонами.

Обґрунтовуючи підставність позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором виконувала не належним чином, унаслідок чого станом на 02.08.2013р. виникла загальна заборгованість в сумі 42042,77 грн., яку Банк і просив стягнути на свою користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання.

Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, як зазначав суд.

Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 5.3. кредитного договору №LVXRF706340009 від 22.03.2008р. штраф застосовується у випадку порушення позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів. Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

Пеня ж, в свою чергу, відповідно до п. 5.1. кредитного договору сплачується при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Оскільки, зазначений договір чи окремі його положення Відповідачем неоспорені, а тому діє презумпція правомірності правочину.

Відмовляючи в задоволенні вимог щодо стягнення штрафу в розмірі 500 грн. та нарахованої суми пені у розмірі 34598,78 грн. у порушення ст. ст. 212 - 214 ЦПК України, місцевий суд на зазначене уваги не звернув, зокрема, що штраф та пеня, відповідно до умов кредитного договору, настають при різних обставинах порушення зобов'язання зі сторони боржника, а відтак є різними видами відповідальності за порушення зобов'язань боржником. У зв'язку з цим висновок місцевого суду щодо подвійної відповідальності відповідача за одне і теж саме порушення зобов'язання є необґрунтованим.

Крім того, місцевий суд не надав належної оцінки умовам кредитного договору, які містять положення про збільшення строку позовної давності. Зокрема в п.5.5 кредитного договору сторони передбачили, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у 5 років.

Відповідно до п.5.4. кредитного договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п.5.1,5.2,5.3 цих Умов, здійснюється протягом 3 років з дня коли, відповідне зобов'язання повинне бути виконане Позичальником.

Зазначені порушення норм матеріального і процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин у справі, що відповідно до п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого у справі рішення місцевого суду в частині відмови у стягненні штрафу та пені.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, щодо необхідності скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову в частині стягнення штрафу та заборгованості по пені.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Шуліки Аліни Володимирівни - задовольнити частково.

Заочне Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 грудня 2013р. в частині відмови у стягненні пені та штрафу(фіксованої частини) скасувати та ухвалити нове, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» штраф в розмірі 500 грн. та нараховану суму пені у розмірі 34598,78 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

Б.М.Гриновець