АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року у справі за позовом заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування п.1.19 розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03 квітня 2006 року № 466 «Про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку», визнання недійсним договору про фінансування будівництва житла за програмою «60х40» від 19 липня 2007 року № 240/А укладеного між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, визнання недійсним додаткового договору від 06 лютого 2009 року до договору про фінансування будівництва житла за програмою «60х40» від 19 липня 2007 року № 240/А, витребування від ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради квартири АДРЕСА_1,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року позов заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування п.1.19 розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03 квітня 2006 року № 466 «Про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку», визнання недійсним договору про фінансування будівництва житла за програмою «60х40» від 19 липня 2007 року № 240/А укладеного між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, визнання недійсним додаткового договору від 06 лютого 2009 року до договору про фінансування будівництва житла за програмою «60х40» від 19 липня 2007 року № 240/А, витребування від ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради квартири АДРЕСА_1 - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано п.1.19 розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03 квітня 2006 року № 466 «Про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку», яким взято на квартирний облік по району ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 за категорією обліку - науково-педагогічні працівники, вид забезпечення житлом - першочерговий.

Визнано недійсним договір про фінансування будівництва житла за програмою «60х40» від 19 липня 2007 року № 240/А, укладений між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, та додатковий договір від 06 лютого 2009 року до договору про фінансування будівництва житла за програмою «60х40» від 19 липня 2007 року № 240/А.

В задоволенні позову в частині витребування від ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради квартири АДРЕСА_2 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 48 грн. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 48 грн. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 48 грн. 72 коп.

Стягнуто з Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в дохід держави судовий збір у розмірі 48 грн. 72 коп.

Стягнуто з Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в дохід держави судовий збір у розмірі 48 грн. 72 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року змінити в частині задоволення позовних вимог , а саме: відмовити в задоволенні позовних вимог стосовно визнання незаконним та скасування п. 1.19 розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03 квітня 2006 року № 466, відмовити в задоволенні позовних вимог стосовно визнання недійсним договору про фінансування будівництва житла за програмою «60х40» від 19 липня 2007 року № 240/А, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представники відповідачів підтримали апеляційну скаргу.

Представник прокуратури м. Києва та Київської міської ради проти апеляційної скарги заперечили.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Заступник прокурора м. Києва звернувся до суду в інтересах держави в особі Київської міської ради з позовом до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування п.1.19 розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03 квітня 2006 року № 466 «Про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку», визнання недійсним договору про фінансування будівництва житла за програмою «60X40» від 19 липня 2007 року № 240/А, укладеного між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, визнання недійним додаткового договору від 06 лютого 2009 року до договору про фінансування будівництва житла за програмою «60X40» від 19 липня 2007 року № 240/А, витребування від ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради АДРЕСА_2 в м. Києві, посилаючись на те, що Прокуратурою м. Києва в ході проведення перевірки з питань додержання вимог законодавства при реалізації в столиці соціальної програми «Доступне житло» встановлено, що розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 03 квітня 2006 року №466 ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прийнято на квартирний облік за категорією науково-педагогічні працівники, вид забезпечення житлом - першочерговий. Вказане розпорядження було прийнято на підставі довідки №28, виданої 15 березня 2006 року Ліцеєм №38 ім. В.М. Молчанова про роботу ОСОБА_3 на посаді вчителя англійської мови у вказаному ліцеї та довідки форми №3 від 09 березня 2006 року № 294, про реєстрацію та проживання ОСОБА_3 та членів її сім'ї у гуртожитку Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова у м. Києві по АДРЕСА_7

19 липня 2007 року між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 укладено договір № 240/А про фінансування будівництва житла за програмою « 60X40», відповідно до якого ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 приймають участь у фінансуванні будівництва житлового будинку АДРЕСА_8 з розрахунку 40% - за кошти міського бюджету, 60% - за кошти громадян. Об'єктом фінансування (з урахуванням додаткового договору між сторонами від 06 лютого 2009 року) є квартира площею 54,4 кв.м, вартістю (60%) 129062 грн. 32 коп., виходячи з вартості будівництва 2372 грн.47 коп. за 1 кв.м загальної площі квартири.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 27 липня 2009 року ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності в рівних частках.

Позивач вказує, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 набули права власності на вказану квартиру безпідставно, оскільки взяття їх на облік, як громадян, що користуються правом першочергового отримання житлових приміщень, відбулося на підставі недостовірних документів.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_7 ніколи не проживали та зареєстровані не були, що підтверджується листом Національного педагогічного університету ім. М.П.Драгоманова.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 ніколи не працювала на посаді вчителя у ліцеї №38 ім. В.М.Молчанова, про що свідчить лист від 03 вересня 2012 року №67/1 вказаного ліцею.

Позивач вважає, що оскільки п.1.19 розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації №466 від 03 квітня 2006 року, яким відповідачів взято на пільговий квартирний облік за категорією науково-педагогічні працівники, прийнято на підставі недостовірних документів, вказаний пункт розпорядження є незаконним і підлягає скасуванню.

Крім цього, оскільки договір про фінансування будівництва житла №240/А від 19 липня 2007 року та додатковий договір до нього укладені на підставі п.1.19 розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації №466 від 03 квітня 2006 року, яким відповідачів безпідставно прийнято на квартирний облік за пільговою категорією, спірний договір підлягає визнанню недійсним.

Посилаючись на те, що фінансування будівництва квартири АДРЕСА_4 здійснювалося за кошти бюджету м. Києва, з урахуванням того, що договори, на підставі яких відповідачі придбали вказану квартиру, підлягають визнанню недійсними, квартира повинна бути витребувана від відповідачів у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, як така, що отримана без достатніх правових підстав.

В суді представник Прокуратури м. Києва додатково пояснив, що головним слідчим управлінням МВС України розслідувалося кримінальне провадження № 0000290 про вчинення рядом осіб кримінальних правопорушень, які полягають у тому, що з 2004 по 2010 рік злочинною групою з метою сприяння громадянам в одержанні квартир за пільговими програмами підроблялися документи (довідки форми № 3 про реєстрацію громадян у гуртожитках, довідки навчальних закладів про те, що особи є педагогічними працівниками), на підставі яких громадяни зараховувалися на квартирний облік за пільговими категоріями.

У травні 2013 року на адресу заступника прокурора м. Києва надійшов лист з Генеральної прокуратури України, в якому повідомлялося, що при розслідуванні вказаного кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 безпідставно були взяті на квартирний облік та незаконно одержали за пільговою програмою квартиру. У зв'язку з тим, що вказані особи не є підозрюваними, Генеральна прокуратура України просила вирішити питання про застосування представницьких повноважень у цивільному судочинстві.

Після проведення додаткової перевірки прокуратурою м. Києва у січні 2014 року даний позов подано до суду. У квітні 2014 року кримінальне провадження передано на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва, розгляд кримінального провадження судом на даний час не завершено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP.

Пунктом 6 статті 34 ЖК України визначено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають у гуртожитках.

Відповідно до ст. 45 ЖК України у першу чергу жилі приміщення надаються потребуючим поліпшення житлових умов вчителям та іншим педагогічним працівникам загальноосвітніх шкіл і професійно-технічних навчальних закладів.

Згідно ст.60 ЖК України правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень затверджуються Радою Міністрів Української PCP і Українською республіканською радою професійних спілок.

Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470 затверджено Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP.

Підпунктом 13 пункту 44 Правил в редакції, чинній на час прийняття відповідачів на квартирний облік, передбачено, що у першу чергу жилі приміщення надаються учителям та іншим педагогічним працівникам загальноосвітніх шкіл і професійно-технічних учбових закладів.

Згідно п.18 Правил заява про взяття на квартирний облік подається відповідно до виконавчого комітету Ради народних депутатів за місцем проживання громадян та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім'ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. Громадяни, які беруться на облік на пільгових підставах або користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, вказують про це у заяві і подають відповідні документи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у березні 2006 року звернулась до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про зарахування її та членів її сім'ї ОСОБА_1, ОСОБА_4 на квартирний облік по категорії науково-педагогічних працівників.

До вказаної заяви ОСОБА_3 додала довідку №28 від 15 березня 2006 року Ліцею № 38 ім. В.М. Молчанова, підписану директором ОСОБА_6, про те, що вона працює у вказаному ліцеї на посаді вчителя англійської мови та довідку форми №3 від 09 березня 2006 року № 294 Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова про те, що вона та члени її сім'ї ОСОБА_1, ОСОБА_4 з 2006 року зареєстровані та проживають у гуртожитку по АДРЕСА_7

Пунктом 1.19 розпорядження №466 від 03 квітня 2006 року Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації взято на квартирний облік по району ОСОБА_3 з родиною з 3 осіб (заявник, ОСОБА_1 - чоловік та ОСОБА_4 - дочка). Підставою взяття на квартирний облік є проживання заявника з родиною у гуртожитку. Категорія обліку - науково-педагогічні працівники з першочерговим забезпеченням житлом.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З доказів долучених до справи, а саме, наданих на запити прокуратури м. Києва та Слідчого Управління ГУ МВС України в м. Києві довідок Ліцею №38 ім. В.М. Молчанова від 03 вересня 2012 року №67/1 та від 03 листопада 2014 року № 138, підписаних директором ОСОБА_7, ОСОБА_3 у вказаному ліцеї ніколи не працювала, довідки про її роботу у ліцеї не видавались. (а.с.27,170).

Згідно відповіді Національного педагогічного університету ім. М.П.Драгоманова № 03- 10/1879 від 17 серпня 2012 року на запит Головного слідчого управління МВС України, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у гуртожитках університету, розташованих по АДРЕСА_7 зареєстровані не були, ніколи не проживали та не проживають. Довідки за формою №3 вказаним особам не надавались. (а.с.26)

Висновком експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 26 жовтня 2012 року № 282, предметом дослідження якого була довідка №28 від 15 березня 2006 року Ліцею № 38 ім. В.М. Молчанова встановлено, що відбитки печатки ліцею в довідці, виданій на ім'я ОСОБА_3, виконані не тією ж печаткою, якою виконані вільні зразки відбитків печатки зазначеного ліцею, що подані на дослідження. Відповісти на питання ОСОБА_6 чи іншою особою виконані підписи від її імені на довідці ліцею, виданій ОСОБА_3, не є можливим у зв'язку з неспівставністю порівнюваних підписів. (а.с.28-34).

Висновком експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 24 жовтня 2012 року № 283, предметом дослідження якого була довідка форми №3 від 09 березня 2006 року № 294 Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова, видана ОСОБА_3 встановлено, що відбитки штампу та печатки у вказаній довідці форми № 3 нанесено не печатками та не штампами Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова, відбитки яких були надані у якості зразків. (а.с.35-41).

Крім цього, довідка форми №3 від 09 березня 2006 року № 294 Національного педагогічного університету ім. М.П, Драгоманова, яка видана ОСОБА_3, підписана невідомими особами, без зазначення їх прізвища, ім'я та по батькові. (а.с.15).

Судом першої інстанції було роз'яснено сторонам, в тому числі і представникам відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 положення ст. ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, роз'яснено представникам відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які наполягали на тому, що відповідачі були зареєстровані та проживали в гуртожитку та те, що відповідач ОСОБА_3 працювала вчителем в ліцеї, якими доказами можуть бути підтверджені вказані обставини та запропоновано надати вказані докази суду.

Однак, відповідачами доказів, які б підтверджували роботу ОСОБА_3 на посаді вчителя в ліцеї (копія трудової книжки, копія наказу про прийняття на роботу чи звільнення) чи доказів проживання відповідачів у гуртожитку (спільне рішення адміністрації Університету та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку, ордер на вселення тощо) суду першої інстанції не надано.

Крім того, суд першої інстанції викликав відповідачів для надання особистих пояснень з приводу вказаних обставин, для чого в судовому засіданні оголошувалась перерва, проте відповідачі в судове засідання не з'явились, доказів на підтвердження своєї позиції суду не надали.

Оцінивши надані суду докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації були відсутні підстави для взяття ОСОБА_3 та членів її сім'ї на пільговий квартирний облік, як науково-педагогічних працівників, які проживають у гуртожитку, оскільки ОСОБА_3 у вказаний період не працювала в Ліцеї №38 ім. В.М. Молчанова на посаді вчителя та відповідачі не проживали у гуртожитку по АДРЕСА_7

Оскільки п.1.19 розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №466 від 03 квітня 2006 року про взяття на квартирний облік відповідачів, прийнято на підставі документів, зміст яких не відповідає дійсним обставинам, суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування вказаного пункту розпорядження.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Положення про фінансування житла за кошти міського бюджету та кошти населення, затвердженого Наказом Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації № 259 від 30 вересня 2003 року, Положення регулює загальний порядок будівництва (придбання) житла громадянами, які перебувають на квартирному обліку в м. Києві та погодились сплатити визначений положенням відсоток вартості житла виходячи із визначеної цим Положенням граничної вартості 1 кв.м житла.

Правом на фінансування будівництва (придбання) житла відповідно до цього Положення користуються громадяни, які надали письмову згоду на оплату частини вартості житла та згідно із законодавством визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку, а саме: громадяни, які користуються правом позачергового забезпечення житлом; громадяни, які користуються правом першочергового забезпечення житлом; громадяни, які тривалий час перебувають на квартирному обліку на загальних підставах.

Судом встановлено, що на підставі вказаного Положення, відповідачі, як особи, що перебувають на квартирному обліку і користуються правом першочергового забезпечення житлом, уклали 19 липня 2007 року договір №240/А з Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (Сторона 1) про фінансування будівництва житла за програмою «60х40», за умовами якого відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 беруть участь у фінансуванні будівництва житлового будинку АДРЕСА_8 із розрахунку 60% за кошти громадян, 40% за кошти міського бюджету. Об'єктом фінансування є квартира №64 у вказаному будинку, яка складається з 2 кімнат, розташована на 10 поверсі та має загальну площу 55,77 кв.м, житлову - 29,02 кв.м. Додатковим договором від 06 лютого 2009 року до вказаного договору сторони погодили, що об'єктом фінансування є квартира №64, площею 54,4 кв.м, вартістю (60%) 129062 грн. 37 коп. з розрахунку 2372 грн.47 коп. за кв.м загальної площі квартири.

Згідно довідки Головного управління житлового забезпечення від 06 лютого 2009 року № 240/А, умови договору про фінансування квартири АДРЕСА_5 по програмі « 60х40» громадянкою ОСОБА_3 з родиною виконано у повному обсязі.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 27 липня 2009 року квартира АДРЕСА_6 належить на праві приватної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у рівних частинах. (а.с.25).

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідність чи не відповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

З підстав наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду, що оскільки відповідачі були взяті на квартирний облік за відсутності визначених законом підстав, оскільки не були науково-педагогічними працівниками та не проживали у гуртожитку, вони не мали права участі в програмі фінансування будівництва жилого будинку за кошти міського бюджету та кошти населення і у Головного управління житлового забезпечення не було підстав для укладення з ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договору про фінансування будівництва житла за програмою «60х40» №240/А від 19 липня 2006 року.

Тобто, вказаний договір на момент його укладення не відповідав вимогам чинного законодавства, зокрема сторона-2 за договором (відповідачі ОСОБА_3 та члени її сім'ї) не мала права на укладення вказаного договору, і враховуючи викладене, наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними договору №240/А від 19 липня 2007 року та додаткового договору до нього від 06 лютого 2009 року.

В іншій частині позовних вимог рішення суду не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування розпорядження повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства і суд першої інстанції повинен був закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог, як не підлягаючих розгляду в порядку цивільного судочинства, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч.1,2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Заступник прокурора м. Києва звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради в цивільному провадженні про визнання незаконним та скасування п. 1.19 розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 03 квітня 2006 року № 466 «Про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку», виходячи з того, що зазначеним розпорядженням порушено право власності або інше речове право, оскільки відповідачі незаконно отримали переважне право на придбання спірної квартири у зв'язку з перебуванням на пільговій черзі на отримання житла, що позбавило можливості Київську міську раду дотриматись черговості забезпечення житлом осіб, які перебували на той час на черзі на отримання житла в Дніпровській районній адміністрації та позбавило Київську міську раду у відповідності до вимог Закону реалізувати свої повноваження щодо забезпечення житлом осіб, які цього потребують.

Таким чином, вбачається спір про право, одним із способів захисту якого відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, а виходячи з наведеного заявлена вимога має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду ухвалено на припущеннях, оскільки позивачем не надано оригіналів тих доказів на які позивач посилається, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки докази на які посилається позивач завірені належним чином посадовими особами у яких витребувані. Крім цього, докази, підтверджуючі непроживання та відсутність реєстрації відповідачів у гуртожитку по АДРЕСА_7 в м. Києві та довідка з ліцею № 38 ім. В.М. Молчанова про те, що ОСОБА_3 у зазначеному навчальному закладі ніколи не працювала і такої довідки ліцеєм відповідачу не видавалось наявні в матеріалах справи в оригіналі.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що представниками відповідачів як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не надано доказів ні в оригіналах, ні в копіях, які б підтвердили роботу ОСОБА_3 на посаді педагога в ліцеї та проживання відповідачів у гуртожитку по АДРЕСА_7.

Тобто, доказів на підтвердження своєї позиції відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України відповідачами суду не надано, а відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: