У х в а л а

іменем україни

27 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Касьяна О.П.,Парінової І.К.,Мартинюка
В.І.,Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, Товариство
з обмеженою відповідальністю «МАК
РОАД», Товариство з обмеженою
відповідальністю «СК «ДЖОНСОН», про
стягнення заборгованості за виконану
роботу, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 20 січня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 26 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_7 16 603,46 грн
заборгованості за виконану роботу, а
також стягнення солідарно з ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та Товариства з обмеженою
відповідальністю «МАК РОАД» (далі - ТОВ
«МАК РОАД») моральної шкоди у розмірі 13
800 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 20 січня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 26 лютого 2014 року, позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
грошові кошти в розмірі 16 603,46 грн: 14 200
грн - основний борг, 1 251,58 грн
інфляційних втрат та 1 151,88 грн - 3 %
річних.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Не погодившись з ухваленими у справі
судовими рішеннями, ОСОБА_7 звернувся
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з касаційною
скаргою, в якій просив скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, між ТОВ «СК
«Джонсон» та ТОВ «МАК РОАД» існували
правовідносини, пов'язані з
транспортним експедируванням, за яким
ТОВ «МАК РОАД» як експедитор
організовувало перевезення до Єревану
належного ТОВ «СК «Джонсон» вантажу.

Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ОСОБА_7
зареєстрований як фізична
особа-підприємець та здійснює
діяльність з автомобільних вантажних
перевезень (а.с. 25).

17 жовтня 2008 року ТОВ «МАК РОАД» та ФО-П
ОСОБА_7 укладено договір-заявку № 56,
відповідно до якого товариством як
експедитором на користь ФО-П ОСОБА_7
було сплачено 29 700 грн за послуги
організації і здійснення перевезень
вантажу за маршрутом «Київ-Єреван» (а.с.
44-47, 49).

Звертаючись до суду позивач зазначав,
що за попередньою домовленістю з
ОСОБА_8, яка працювала з батьком ОСОБА_7,
отримав аванс у сумі 7 500 грн за
перевезення вантажу на орендованому
ним у ПП «Метал-Бест» сідловому
тягачі-Е, марки ТЕ 95XF 430, 1998 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_1/ НОМЕР_2, за маршрутом
«Обухів-Єреван». Однак решту суми
грошових коштів у розмірі 14 200 грн йому
не сплатили, у зв'язку з чим просив
солідарно стягнути їх з ОСОБА_8, ОСОБА_7
і ТОВ «МАК РОАД» (а.с. 15, 27).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення 14
200 грн є обґрунтованими.

Проте з такими висновками повністю
погодитися не можна, оскільки вони не
відповідають вимогам закону та не
ґрунтуються на доказах, наявних у
матеріалах справи.

Відповідно до статті 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Судом встановлено, що експедитором між
замовником ТОВ «СК «Джонсон» і
організатором із перевезення ФО-П
ОСОБА_7 є ТОВ «МАК РОАД», а виконавцем є
ОСОБА_6, який уклав усну угоду з ОСОБА_8,
яка співпрацювала з ОСОБА_7, а відтак і з
ФО-П ОСОБА_7 Утім, такі висновки є лише
частково обґрунтованими.

Так, зокрема, існування відносин між
ФО-П ОСОБА_7, ТОВ «МАК РОАД» та ТОВ «СК
«Джонсон» підтверджується матеріалами
справи. Натомість твердження про те, що
ОСОБА_6 в силу усної угоди з ОСОБА_8
уклав з ФО-П ОСОБА_7 договір перевезення
вантажу є припущенням.

Разом із цим з договору-заявки № 56 від 17
жовтня 2008 року вбачається, що ФО-П
ОСОБА_7 надає для перевезення
автомобіль DAF, д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2,
водієм якого є ОСОБА_6 Ця ж інформація
міститься у заявці № 37, завіреній
печаткою ФО-П ОСОБА_7 (а.с. 22, 44).

Таким чином судом першої інстанції
належним чином не досліджено усіх
документів, що містяться у матеріалах
справи, та не з'ясовано, які
правовідносини виникли між ФО-П ОСОБА_7
та ОСОБА_6, зважаючи на те, що у
договорах, пов'язаних із перевезенням
вантажу його вказано водієм тягача,
взятого ним в оренду у ПП «Метал-Бест».

Розписка від 1 квітня 2010 року, складена
ОСОБА_8 про обіцянку повернути ОСОБА_6 14
200 грн до 20 травня 2010 року, не свідчить
про те, що ФО-П ОСОБА_7 мав
заборгованість перед ОСОБА_6 за надані
послуги з перевезення вантажу, а вказує
на існуюче між сторонами зобов'язання
за договором позики (а.с. 15).

Також суд не перевірив відомостей про
перетин ОСОБА_6 кордону, так як копія
ЦМР № 0194822 свідчить про здійснення
перевезення за маршрутом Обухів-Єреван
автомобілем з д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2, що
належить перевізнику ПП «Метал-Бест»,
та не містить інформації про його
водія.

Крім цього суд залишив поза увагою те,
що ФО-П ОСОБА_7 отримав від ТОВ «МАК
РОАД» за надані послуги 29 700 грн, при
тому що з пояснень позивача у судовому
засіданні від 16 січня 2013 року
вбачається, що він мав отримати від
ОСОБА_8 таку ж суму, з якої 7 500 грн
отримав особисто, 8 тис. грн було
передано його дружині, а 14 200 грн ОСОБА_8
мала надати йому після здійснення
рейсу до Єревану (а.с. 13).

У зв'язку з цим суд не надав оцінки
поясненням ОСОБА_6 про те, що його
дружина отримала від ОСОБА_8 8 тис. грн.,
а також інформації, яка міститься у
постанові про відмову в порушенні
кримінальної справи (а.с. 26).

Апеляційний суд у порушення вимог,
встановлених статтями 303, 315 ЦПК
України, належним чином не перевірив
рішення суду першої інстанції на
предмет його законності та
обґрунтованості.

За таких обставин суди неправильно
застосували норми матеріального права,
в порушення норм процесуального права
не встановили всіх фактичних обставин,
які мають значення для правильного
вирішення справи, відтак судові
рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з підстав,
визначених частиною 2 статті 338 ЦПК
України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 20 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 26 лютого 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:О.П. Касьян
В.І. Мартинюк І.К. Парінова С.П. Штелик