АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9809/2014
Головуючий у 1 інстанції: Волкова С.Я.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
25 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 25 червня 2014 року провадження
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії
було закрито.

03 липня 2014 року представник ОСОБА_1 до
за довіреністю - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у
якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права, просив її
скасувати та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції. В обґрунтування заявлених
вимог апелянт зазначив, що позовні
вимоги про зобов'язання відновити
квартири АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 відповідно
до проектної документації, наданої БТІ
у м. Києві, не є тотожними вимогам
ОСОБА_1 про відновлення несучої
капітальної стіни між квартирами,
звукоізоляції та верхнього шару
міжповерхового перекриття (підлоги)
цих квартир. Апелянт вважає, що
будівельні роботи з відновлення
квартир відповідно до проектної
документації БТІ не включають в себе
будівельно-ремонтні роботи з
відновлення несучої капітальної стіни
між квартирами і звукоізоляції підлоги
цих квартир. Також апелянт вказав, що в
матеріалах обох цивільних справ
відсутній конкретний перелік
будівельно-ремонтних робіт, які
необхідно виконати. На думку апелянта,
висновок суду першої інстанції про
тотожність позовних вимог ґрунтується
на припущеннях.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 за довіреністю -
ОСОБА_5, представник ОСОБА_3 за
довіреністю - ОСОБА_6 апеляційну скаргу
просили відхилити, а ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

12 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, у
якому просила зобов'язати їх відновити
несучу капітальну стіну між квартирами
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, відновити
звукоізоляцію та верхній шар
міжповерхового перекриття (підлоги)
цих квартир.

З матеріалів справи вбачається, що
Печерським районним судом м. Києва
розглядалася цивільна справа за
позовом КП «Хрещатик» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_1, про
заборону використання квартири не за
призначенням, зобов'язання звільнити
квартиру від обладнання салону та
офісу, надання доступу для огляду,
зобов'язання привести квартиру в
первинний стан до поверхового плану
будинку, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про заборону використання
квартири не за призначенням,
зобов'язання звільнити квартиру від
обладнання салону та офісу,
зобов'язання відновити планування
квартир, відшкодування матеріальної і
моральної шкоди. Свої вимоги ОСОБА_1
обґрунтовувала тим, що після
обстеження 08.12.2009 року працівниками КП
«Хрещатик» квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
було виявлено, що вони переплановані та
об'єднані в одне приміщення, у цих
квартирах функціонує косметичний
салон, грубим чином порушені проекти
зазначених квартир, а саме: знесена
несуча капітальна стіна між цими
квартирами завдовжки близько 12 м і
шириною 1 м і замість неї влаштована
широка арка, що з'єднує обидві квартири,
демонтований верхній шар
міжповерхового перекриття, замість
нього покладені двотаврові балки, для
установки яких прорубані широкі ніші в
несучих зовнішніх стінах, повністю
порушена звукоізоляція, перенесені і
встановлені над її житловою кімнатою
санвузол, кухня і стояки
водопостачання, у квартирі влаштована
сауна, на припис-попередження
комунального підприємства з вимогою
використовувати квартири за
призначенням, не створювати
використанням майна незручностей
інших мешканцям будинку, на її численні
зауваження, прохання не руйнувати її
квартиру АДРЕСА_3 в цьому ж будинку
відповідачі не реагують.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 23 грудня 2013 року у
задоволенні позову КП «Хрещатик» було
відмовлено, позов ОСОБА_1 задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_4 і ОСОБА_3
солідарно на користь ОСОБА_1 27 702, 00 грн.
майнової шкоди, 20 000,00 грн. моральної
шкоди, 506, 42 грн. судових витрат.

Рішенням колегії суддів Апеляційного
суду м. Києва від 23 квітня 2014 року
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 23 грудня 2013 року в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 моральної і матеріальної шкоди
та судових витрат - скасовано і
ухвалено в цій частині нове рішення,
яким стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 13851,00 грн. майнової
шкоди, 10000,00 грн. моральної шкоди, 8101,51
грн. судових витрат, а всього стягнуто
31952,51 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 13851,00 грн. майнової шкоди, 10000,00
грн. моральної шкоди, 8101,51 грн. судових
витрат, а всього стягнуто 31952,51 грн.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції керувався п. 2 ч. 1
ст. 205 ЦПК України та виходив з того, що
набрало законної сили рішення суду,
ухвалене між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладанням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому, закриття провадження у
справі в цьому випадку можливе лише за
умови, що рішення, яке набрало законної
сили, є тотожним до позову, який
розглядається, тобто збігаються
сторони, предмет і підстави позовів.
Нетотожність хоча б одного елемента не
перешкоджає заінтересованим особам
звернутися до суду з позовом і не дає
суду підстав закривати провадження.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що рішення Печерського
районного суду м. Києва від 23 грудня 2013
року набрало законної сили у спорі між
тими самими сторонами. Підстави позову,
що розглядається, є такими ж, що у
справі, в якій ухвалено рішення.

Відповідно до п. 4 Інструкції про
порядок проведення інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України № 127 від 24
травня 2001 року, відповідно до ескізу на
план поверху наносять (у зазначеному
маштабі): стіни і перегородки; вікна і
двері; печі, кухонні грубки, газові
плити; сходи, ганки, балкони; внутрішні
виступи стін та перегородок; зовнішні
колони, пілястри та інші деталі, які
виступають понад 10 см.; ніші в стінах, за
винятком ніш, що призначені для
приладів опалення; арки та окремо
розташовані стовпи і колони; приямки,
завантажувальні люки, лази підвалів;
котли центрального опалення та ін.

Санітарно-технічне та протипожежне
обладнання (водопровідні крани,
раковини, ванни, унітази тощо) наносять
на план за прив'язками ескізу,
відповідно до встановлених умовних
позначень.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про
зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відновити квартири відповідно до
проектної документації БТІ та
зобов'язання відновити несучу стіну
між квартирами, звукоізоляцію і
верхній шар міжповерхового перекриття
є тотожними.

Доводи апеляційної скарги вказаних
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому колегія суддів не
приймає їх до уваги.

Отже, ухвала Печерського районного
суду м. Києва від 25 червня 2014 року є
такою, що постановлена з додержанням
вимог закону, а тому підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1
ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 25 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді