Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Литвиненко Н. В., при секретарі
Ксєломєнос О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі цивільну справу за заявою
ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаною заявою, в
обґрунтування якої вказав, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, зі смертю
якої відкрилася спадщина на належне їй
майно, заповіту вона не залишила.
Спадкоємців першої черги спадкування
за законом немає. Спадкоємцем другої
черги спадкування за законом є її брат,
ОСОБА_2, який не прийняв спадщини,
оскільки у встановлений законом
шестимісячний строк не звернувся до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини та не вчинив інших дій, що
свідчили б про прийняття спадщини.
Протягом тривалого часу заявник був
знайомий з ОСОБА_3 та підтримував із нею
дуже добрі, дружні стосунки, вона була
самотньою жінкою. Із братом у неї
завжди були дуже складні стосунки, вони
не підтримували родинних відносин і
навіть не спілкувалися. З 2004 року у
зв'язку з погіршенням стану її здоров'я
на її прохання заявник став проживати з
ОСОБА_3 однією сім'єю. Проживали вони, то
в належній ОСОБА_3 частині
домоволодіння АДРЕСА_1, то в будинку
заявника, яке знаходиться у АДРЕСА_2.
Вони були пов'язані спільним побутом,
вели спільне господарство, створили і
вели спільний сімейний бюджет, мали
взаємні права та обов'язки. Однією
сім'єю з ОСОБА_3 вони проживали до часу
її смерті. Оскільки на час смерті
ОСОБА_3, заявник більше ніж п'ять років
проживав однією родиною разом із нею,
вважає, що є спадкоємцем четвертої
черги спадкування за законом. У липні
2014 року заявник звернувся до нотаріуса
із вимогою видати йому свідоцтво про
право на спадщину за законом, але
нотаріус відмовив у цьому, оскільки
ОСОБА_1 не звернувся із письмовою
заявою про прийняття спадщини протягом
шести місяців з часу відкриття
спадщини, а також тим, що нотаріус не
може самостійно встановити факт
вчинення ним дій, що свідчать про
прийняття спадщини. Просив встановити
факт його постійного проживання однією
родиною разом із спадкодавцем ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, з вересня 2004
року до дня відкриття спадщини та на
момент її відкриття 08 листопада 2010
року.

Заявник у судовому засіданні заяву та
викладені в ній обставини підтримав в
повному обсязі. Просив заяву
задовольнити, встановити факт його
постійного проживання однією родиною
разом із спадкодавцем ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3, з вересня 2004 року
до дня відкриття спадщини та на момент
відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3. У
судове засідання, що відбулось 09
вересня 2014 року не з'явився, надав заяву
про розгляд справи за його відсутності,
заявлені вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Зацікавлена особа у судове засідання
не з'явився з невідомих підстав, про час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Суд, враховуючи пояснення заявника,
дослідивши письмові матеріали,
оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, дійшов
висновку про те, що заява знайшла своє
підтвердження представленими доказами
і підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно копії актового запису про
смерть № 2275 від ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Отже спадщина після ОСОБА_3 відкрилася
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки № 1709/01-16 від 21
серпня 2014 року, виданої Третьою
Маріупольською державною нотаріальною
конторою, за даними спадкового реєстру
спадкова справа до майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відсутня.

Згідно акту від 01 вересня 2014 року,
складеного комісією ЖКП «Жилкомплекс»,
з січня 2004 року ОСОБА_1 проживав без
реєстрації у АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 та
вів із нею спільне господарство.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4, у
судовому засіданні підтвердила, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно проживали
однією сім'єю з 2004 року. Проживали вони,
то в належній ОСОБА_3 частині
домоволодіння АДРЕСА_1, то в будинку
заявника за адресою АДРЕСА_2. Вони були
пов'язані спільним побутом, вели
спільне господарство, створили і вели
спільний сімейний бюджет, мали взаємні
права та обов'язки. Однією сім'єю з
ОСОБА_3 вони проживали до часу її
смерті.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5, у
судовому засіданні підтвердив, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно проживали
однією сім'єю з 2004 року до часу її
смерті. Вони були пов'язані спільним
побутом, вели спільне господарство,
створили і вели спільний сімейний
бюджет, мали взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 Цивільного
кодексу України, у разі відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у статтях 1261-1265 цього
Кодексу.

Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу
України, у четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

Отже, заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем
четвертої черги спадкування за законом
після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу
України, спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Цивільного
процесуального кодексу України в
судовому порядку можуть бути
встановлені будь-які факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих або майнових прав
фізичних осіб.

Згідно роз'яснень, що містяться в
пункті 21 Постанови № 7 Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року «Про судову практику у справи про
спадкування», до спадкоємців четвертої
черги належать не лише жінка (чоловік),
які проживали однією сім'єю зі
спадкодавцем без реєстрації шлюбу,
таке право можуть мати так само інші
особи, якщо вони спільно проживали зі
спадкодавцем, були пов'язані спільним
побутом, мали взаємні права та
обов'язки.

Враховуючи наведені докази, судом
встановлено, що заявник ОСОБА_1 дійсно
постійно проживав разом із
спадкодавцем ОСОБА_3 не менш ніж п'ять
років до відкриття спадщини та на час
відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 209, 214-215, 256 ЦПК
України, ст.ст. 1223, 1261, 1264, 1268 ЦК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2
про встановлення факту, що має юридичне
значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 однією родиною
разом із спадкодавцем ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, з вересня 2004 року
до дня відкриття спадщини та на момент
відкриття спадщини 30 жовтня 2010 року.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський райсуд м. Маріуполя
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя:
Н. В. Литвиненко