У х в а л а

ІМенем УКраїни

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Вангородського
Сергія Миколайовича, заінтересована
особа - ОСОБА_5, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на ухвалу Подільського
районного суду м. Києва від 15 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 18 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із указаною скаргою. Зазначала, що
20 вересня 2013 року державним виконавцем
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Вангородським С.М.
було винесено постанову про накладення
на неї штрафу у розмірі 170 грн у зв'язку
з невиконанням рішення суду на
підставі актів державного виконавця
від 2 вересня та 20 вересня 2013 року.
Оскільки вважає вказану постанову
незаконною, просила задовольнити
скаргу.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 15 січня 2014 року, залишеною без
змін ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 18 березня 2014 року, у
задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_3 звернулася до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить оскаржувані ухвали суду першої
та апеляційної інстанцій скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, постановити нову
ухвалу про задоволення скарги.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
дана справа повинна розглядатися в
порядку цивільного судочинства.

Проте з таким висновком судів
погодитися не можна.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що
звертаючись до суду з скаргою ОСОБА_3
зазначала, що 20 вересня 2013 року
державним виконавцем державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
Вангородським С.М. було винесено
постанову про накладення на неї штрафу
у розмірі 170 грн у зв'язку з
невиконанням рішення суду на підставі
актів державного виконавця від 2
вересня та 20 вересня 2013 року.

Відповідно до статей 28, 41, 89 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі невиконання боржником рішення
самостійно державний виконавець може
виносити постанови про стягнення
виконавчого збору, про накладення
штрафу та про стягнення витрат,
пов'язаних із організацією та
проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону про виконавче
провадження постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є окремими
виконавчими документами. У зв'язку із
цим справи щодо оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
стосовно примусового виконання
судового рішення у цивільній справі,
належать до компетенції
адміністративних судів.

Виходячи з наведеного колегія суддів
дійшла висновку про те, що спір, який
виник між сторонами, відноситься до
адміністративної юрисдикції, а тому
зазначена справа підлягає вирішенню в
порядку адміністративного, а не
цивільного судочинства.

Проте суди першої та апеляційної
інстанцій на зазначене уваги не
звернули і розглянули справу в порядку,
визначеному цивільним процесуальним
законодавством.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню з
підстав, передбачених ч. 1 ст. 340 ЦПК
України, із закриттям провадження у
справі відповідно до п. 1 ст. 205 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 340 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 15 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 18
березня 2014 року скасувати, провадження
у справі закрити.

Повідомити заявнику, що розгляд такої
справи віднесено до юрисдикції
адміністративних судів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук