У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А. С.,

суддів: Гончара В. П.,
Савченко В. О.,

Карпенко С. О.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним, за касаційною скаргою
Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
на рішення Новоазовського районного
суду Донецької області від 30 січня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 06 березня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі - ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча»), у якому
зазначав, що на підставі державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ № 707175 йому на праві
власності належить земельна ділянка
площею 5,5275 га, яка розташована на
території Самійлівської сільської
ради Новоазовського району Донецької
області, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва. У
2009 році між ним та ДП «Ілліч-Агро
Донбас» ПАТ «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
укладено договір оренди земельної
ділянки. Для підписання йому було
надано лише роздруковані останні
сторінки договору, які він і підписав. З
текстом договору він не
ознайомлювався. У 2011 році ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» надало йому
примірник договору оренди № 44 без дати,
який зареєстрований у Держкомземі
Новоазовського району 05 травня 2010 року.
Договір не містить усіх істотних умов,
передбачених частиною першою статті 15
Закону України «Про оренду землі»,
зокрема, умови про передачу в заставу
та внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки, що може бути
використано ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» у власних
потребах та є порушенням норм закону
при вчиненні правочину.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд визнати недійсним
договір оренди землі № 44, укладений між
ним і ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча».

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 30 січня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 06 березня 2013 року, позов задоволено.
Визнано недійсним договір оренди землі
№ 44, укладений між ОСОБА_3 і ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча», зареєстрований
05 травня 2010 року в Державному
підприємстві «Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України із земельних
ресурсів».

У поданій касаційній скарзі ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалені у
справі судові рішення просить
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Визнаючи недійсним договір оренди
земельної ділянки, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що оспорюваний договір
оренди не містить умов передачі в
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки,
які є істотними умовами, передбаченими
ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна з огляду
на наступне.

Судами встановлено, що відповідно
до державного акта на право власності
на земельну ділянку серії ЯЕ № 707175
ОСОБА_3 є власником земельної ділянки
площею 5,5275 га, яка розташована на
території Самійлівської сільської
ради Новоазовського району Донецької
області.

Між ОСОБА_3 та ДП «Ілліч-Агро
Донбас» ПАТ «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
був укладений договір оренди земельної
ділянки, який зареєстровано 05 травня 2010
року в Новоазовському районному
відділі Державного підприємства
«Центр державного земельного кадастру
при Державному комітеті України із
земельних ресурсів», про що в
державному реєстрі земель здійснено
запис за № 75.

Обґрунтовуючи підстави позову,
ОСОБА_3 посилався на те, що спірний
договір оренди земельної ділянки не
містить усіх, передбачених
ст. 15 Закону України «Про оренду землі»,
істотних умов. Зокрема, умови передачі
в заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 15 Закону України
«Про оренду землі» (у редакції, яка була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин) істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди
землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, а також
порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього
Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону. За
згодою сторін у договорі оренди землі
можуть зазначатися інші умови, зокрема
якісний стан земельних угідь, порядок
виконання зобов'язань сторін, порядок
страхування об'єкта оренди, порядок
відшкодування витрат на здійснення
заходів щодо охорони і поліпшення
об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди, тощо.
Невід'ємною частиною договору оренди
землі є: план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів; акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості); акт приймання-передачі
об'єкта оренди; проект відведення
земельної ділянки у разі його
розроблення згідно із законом. У разі
якщо договором оренди землі
передбачається здійснити заходи,
спрямовані на охорону та поліпшення
об'єкта оренди, до договору додається
угода щодо відшкодування орендарю
витрат на такі заходи.

Ухвалюючи рішення про визнання
договору оренди землі недійсним із
підстав відсутності в ньому таких
істотних умов, як умови передачі в
заставу та внесення до статутного
фонду, суди виходили тільки з того, що
такі умови дійсно відсутні.

У той же час на порушення приписів
ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди
не звернули уваги на вимоги ст. 3 ЦПК
України та ст. 15
ЦК України про те, що в порядку
цивільного судочинства підлягає
захисту саме порушене право, а судами
не встановлено, чи дійсно порушуються
права позивача відсутністю в договорі
оренди зазначених умов, їх істотності
та в чому саме полягає порушення
законних прав позивача.

З огляду на таке висновки судів щодо
обґрунтованості позову
ОСОБА_3 є передчасними.

Порушення судами при розгляді
справи норм процесуального права (ст.
ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для її правильного
вирішення, тому ухвалені ними судові
рішення не можуть вважатись законними
і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Виходячи із розпорядження голови
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14
«Про визначення територіальної
підсудності справ», виданого
відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції» підсудність розгляду справи
визначено Приазовському районному
суду Запорізької області

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» задовольнити
частково.

Рішення Новоазовського районного
суду Донецької області від 30 січня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 06 березня
2013 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до Приазовського
районного суду Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А. С. Олійник

Судді:
В. П. Гончар

С. О. Карпенко

В. О. Савченко

Д. О. Остапчук