Справа
№ 2-4030/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року
м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва
у складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко,

за участю секретаря - О.С. Губерначук

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву про забезпечення
позову по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка також діє в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про визнання заповіту
недійсним,-

встановив:

Позивач, через свого представника
звернулась до Солом'янського районного
суду м. Києва із зазначеним позовом та
просила суд визнати недійсним заповіт,
як розпорядження на випадок смерті,
складений 23.12.2013 ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 23.12.2013,
зареєстрований в реєстрі за № 2672.

02.09.2014 представник позивача в судовому
засіданні надала заяву про
забезпечення позову згідно якої
просила суд, забезпечити позов шляхом
накладання арешту на нерухоме майно, а
саме квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала заяву про
забезпечення позову та просила її
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялася належним чином,
про причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні заяви про забезпечення
позову виходячи з наступного.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 18.07.2014 відкрито провадження
у зазначеній справі та призначено
судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України,заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.151 ЦПК України у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №9
від 22.12.2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
суд, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, згідно з роз'ясненнями,
викладеними у вказаній постанові, суд
має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

Так представником позивача не надано
суду доказів щодо кола осіб, які
проживають або зареєстровані у
квартирі АДРЕСА_1, права яких можуть
бути порушені у зв'язку з застосуванням
відповідних заходів забезпечення
позову визначених представником
позивача.

Крім того, правилами ст.152 ЦПК України
визначений перелік видів забезпечення
позову, які мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами та,
виходячи з якого, за позовами майнового
характеру арешт може бути накладений
лише на індивідуально визначене майно
або грошові кошти, що належить
відповідачеві та знаходяться у нього
або в інших осіб. Однак позивачем не
викладені обставини та не надано
доказів щодо належності квартири
АДРЕСА_1 саме відповідачу, або її дітям
(оскільки вони є спадкоємцями за
заповітом) та підтвердження ймовірного
розпорядження відповідачем вказаним
домоволодінням.

Законом передбачено, що забезпечення
позову можливе лише у разі достатньо
обґрунтованого припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може у майбутньому утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм
вбачається, що позивач звернувся до
суду з позовом немайнового характеру
про визнання заповіту недійним, а
відтак до зазначених правовідносин не
може бути застосований обраний
представником позивача вид
забезпечення позову, а саме -
накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1,
оскільки він є неспівмірним заявленим
позовним вимогам.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає
вид забезпечення позову та доводи
представника позивача про
забезпечення позову необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.151-153, 208-210 ЦПК України,
суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви про забезпечення
позову по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка також діє в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним
- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в
Апеляційний суд м. Києва шляхом подання
скарги через суд першої інстанції
протягом п'яти днів з моменту
оголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -
Г.О. Козленко