АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5975/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Якименко Л.Г. Доповідач - Красвітна
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

14 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.

Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу по апеляційній скарзі
Дніпропетровської міської ради на
заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 05 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради,
Дніпропетровської міської ради, третя
особа - Четверта дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року позивачка звернулась
до суду з даним позовом посилаючись на
те, що домоволодіння АДРЕСА_1 на праві
власності належало її батьку ОСОБА_7, на
підставі договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для забудови від 18.07.1956 року,
реєстровий №3-5203. Після смерті ОСОБА_7,
який помер 21.05.2004 року, спадщину
прийняли вона, позивачка, та її брат
ОСОБА_8 і отримали свідоцтва про право
на спадщину від 07.03.2009 року по 1/2 частині
домоволодіння АДРЕСА_1. 26.10.2011 року
помер ОСОБА_8, після смерті якого
відкрилася спадщина на належне йому
майно - 1/2 частину домоволодіння
АДРЕСА_1. Єдиною спадкоємицею за
законом після його смерті є сестра -
позивачка по справі ОСОБА_6, яка у
встановленому законом порядку
прийняла спадщину. Постановою від
06.06.2012 року державний нотаріус відмовив
позивачці у видачі свідоцтва про право
на спадщину, оскільки ОСОБА_8 не
зареєстрував своє право власності на 1/2
частину домоволодіння на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
07.03.2009 року, реєстровий №3-600. У зв'язку з
цим позивачка просила суд визнати за
нею, в порядку спадкування за законом
після ОСОБА_8, який помер 26.10.2011 року,
право власності на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з житлового будинку літ. А-1 житловою
площею 32,2 м.кв., загальною 46,5 м.кв.,
літньої кухні літ. Б, сараю літ. В,
сараю літ. Г, сараю (тимч.) літ. Ж, сараю
(тимч.) літ. Е, вбиральні літ. Д, споруд
1-10, І, II. Доповнення чи уточнення до
позовної заяви не подавались.

Заочним рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 05 грудня
2013 року позовні вимоги задоволено,
вирішено визнати за ОСОБА_6 право
власності в порядку спадкування за
законом після ОСОБА_8, який помер 26.10.2011
року, на 1/2 частину домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається з житлового
будинку літ. А-1 житловою площею 32,2 м.кв.,
загальною 46,5 м.кв., веранди літ. а-1,
ґанку літ. а, літньої кухні літ. Б, сараю
літ. В, погребу під В, сараю літ. Г, сараю
(тимч.) літ. Ж, сараю (тимч.) літ. Е,
вбиральні літ. Д, споруд 1-10, І, II.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська
міська рада посилається на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права, у
зв'язку з чим ставить питання про
скасування оскаржуваного рішення та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, оскаржуване
рішення частково скасувати, виходячи
з наступного.

Встановлено місцевим судом та
стверджується зібраними у справі
доказами, що позивачка ОСОБА_6 є рідною
сестрою ОСОБА_8, що підтверджується
свідоцтвом про народження та
свідоцтвом про шлюб.

Домоволодіння АДРЕСА_1 на праві
власності належало батьку позивачки
ОСОБА_7 на підставі договору про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки для забудови від
18.07.1956 року, реєстровий №3-5203.

Після смерті ОСОБА_7, який помер 21.05.2004
року, спадщину прийняли позивачка та її
брат ОСОБА_8 і отримали свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
07.03.2009 року, по 1/2 частині домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається з житлового
будинку літ. А-1 житловою площею 32,2 м.кв.,
загальною 46,5 м.кв., літньої кухні літ. Б,
сараю літ. В, сараю літ. Г, сараю (тимч.)
літ. Ж, сараю (тимч.) літ. Е, вбиральні
літ. Д, споруд 1-10, І, II.

Згідно технічного паспорта, на
території спірного домоволодіння,
окрім перелічених вище об»єктів,
розташовані також веранда літ. а-1,
ґанок літ. а, погріб під В.

26.10.2011 року помер ОСОБА_8, після смерті
якого відкрилась спадщина на належне
йому майно - 1/2 частину домоволодіння
АДРЕСА_1.

Згідно листа Четверної
дніпропетровської державної
нотаріальної контори від 14.10.2014 року за
№3856, із заявою про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_8 01.06.2012 року
звернулась позивачка, як спадкоємиць
за законом другої черги.

Згідно домової книги та паспорта
позивачки, ОСОБА_6 і спадкодавець
ОСОБА_8, на час смерті останнього,
обидва були зареєстровані
проживаючими АДРЕСА_1.

Постановою від 06.06.2012 року державний
нотаріус відмовив позивачці у видачі
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки ОСОБА_8 не зареєстрував своє
право власності на 12 частину
домоволодіння на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
07.03.2009 року, реєстровий №3-600.

Згідно ч. 1 ст. 1216, ст. 1217 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Згідно статті 2 Закону України від 1
липня 2004 року N 1952-IV "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", з відповідними
змінами і доповненнями, державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року за № 5 "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав", якщо
право власності спадкодавця не було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
правовстановлюючими є документи, що
підтверджують підставу для переходу
права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно (стаття 19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень").

Виходячи з викладеного, надавши
належної оцінки представленим у справі
доказам у їх сукупності, зважаючи на
те, що позивачка у відповідності до ч. 3
ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_8, колегія дійшла
висновку про наявність підстав для
визнання за позивачкою права
власності, в порядку спадкування за
законом, на 1/2 частину домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається з житлового
будинку літ. А-1 житловою площею 32,2 м.кв.,
загальною 46,5 м.кв., літньої кухні літ. Б,
сараю літ. В, сараю літ. Г, сараю (тимч.)
літ. Ж, сараю (тимч.) літ. Е, вбиральні
літ. Д, споруд 1-10, І, II.

Посилання апелянта на те, що
спадкодавець не зареєстрував за життя
право власності на 12 частину спірного
домоволодіння - не спростовує
правильність висновку місцевого суду
про наявність підстав для визнання за
позивачкою права власності на вказану
частину спірного домоволодіння в
порядку спадкування за законом.

Крім того, відсутність факту державної
реєстрації права власності
спадкодавця і, відповідно, витягу з
державного реєстру прав власності на
нерухоме майно, перешкоджає позивачці
оформити свої спадкові права в
нотаріальній конторі. Отже, в іншій
спосіб, крім звернення до суду з
позовом про визнання права власності в
порядку спадкування, захистити своє
порушене право позивачка не може.

Однак, ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог, місцевий
суд не звернув увагу, що, згідно витягу
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, домоволодіння АДРЕСА_1
складається лише з житлового будинку
літ. А-1 житловою площею 32,2 м.кв.,
загальною 46,5 м.кв., літньої кухні літ. Б,
сараю літ. В, сараю літ. Г, сараю (тимч.)
літ. Ж, сараю (тимч.) літ. Е, вбиральні
літ. Д, споруд 1-10, І, II (а.с. 20).

Реєстрація права власності чи докази
введення в експлуатацію веранди літ.
а-1, ґанку літ. а, погребу під В у
домоволодінні АДРЕСА_1 - відсутні.
Вказані об»єкти не зазначені також і у
свідоцтвах про право власності в
порядку спадкування на вказане
домоволодіння, які видані позивачці та
ОСОБА_8 після смерті їх батька.

Більше того, позовна вимога про
визнання за позивачкою права власності
на веранду літ. а-1, ґанок літ. а, погріб
під В у домоволодінні АДРЕСА_1 -
заявлена на була, що свідчить про вихід
місцевого суду за межи позовних вимог.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне
право оцінки доказів належить суду,
який має оцінювати докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище,
колегія дійшла висновку, що рішення
місцевого суду підлягає скасуванню в
частині визнання за ОСОБА_6 права
власності на веранду літ. а-1, ґанок
літ. а, погріб під В у домоволодінні
АДРЕСА_1; в решті рішення повинно бути
залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради - задовольнити частково.

Заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 05 грудня
2013 року в частині задоволення позовних
вимог про визнання за ОСОБА_6 права
власності в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_8, який помер
26.10.2011 року, на веранду літ. а-1, ґанок
літ. а, погріб під В - у домоволодінні
АДРЕСА_1 - скасувати. В решті рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Т.П.Красвітна

Судді
С.Ю.Михайловська

З.М.Пономарь