Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" серпня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Дніпровський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в місті
Києві, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
за договором дарування вона є єдиним
власником квартири АДРЕСА_1. В квартирі
зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Відповідач у спірній квартирі не
проживає більше року, комунальні
платежі не сплачує, кореспонденцію не
отримує, особистих речей у його
квартирі не має. Він квартирою не
цікавиться, проживає за іншою адресою.
Будь-яких заяв про те, що він буде
відсутній за місцем реєстрації та
збереження за ним права на
користування спірною квартирою
відсутні.

В судовому засіданні позивач
підтримала обставини викладені в
позовній заяві, уточнені позовні
вимоги, просила їх задовольнити в
повному обсязі, не заперечував щодо
прийняття заочного рішення у зв'язку з
неявками відповідача в судові
засідання.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час слухання
справи сповіщався належним чином, заяв
про відкладення розгляду справи або
про розгляд справи за його відсутності
до суду не подавав.

Представник третьої особи в судове
засідання не звився, надіслав лист про
слухання справи за його відсутності.

В судовому засіданні були допитані
свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона
проживає по сусідству з квартирою
позивача. В свій квартирі проживає вже
років двадцять. Відповідач в спірній
квартирі ніколи не проживав. Бачила
його лише один раз, коли помер батько. В
квартирі позивача буває майже кожен
день, там проживає ОСОБА_3, у неї чоловік
інвалід. Речей відповідача в спірній
квартирі немає.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона
разом з чоловіком проживає у спірній
квартирі. Відповідач дійсно в квартирі
зареєстрований, але ніколи в ній не
проживав. Син перед смертю попросив
прописати відповідача, вони це і
зробили. Дана квартира була
приватизована на неї та чоловіка, і
вони її подарували позивачу.
Відповідач до квартири не приходив.
Такого, щоб він приходив проживати, а
його не пускали, не було. Він ніколи не
приходив, за квартиру не платив.

Вислухавши пояснення позивача,
допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

В суді встановлено, що відповідно до
відповідно до договору дарування
квартири від 25.04.2013 року, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
та зареєстрованого в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
25.04.2013 року, квартира АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_1.

З довідки Ф-3 № 953 від 11.06.2013 року,
виданої ЖРЕО № 415 слідує, що в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровано три особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - відповідач.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного
кодексу України, власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного
кодексу України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Оскільки, права членів сім'ї колишнього
власника є похідними від прав власника,
то з припиненням для власника права
власності на жиле приміщення члени
його сім'ї також втрачають право
користування цим приміщенням.

По даній справі встановлено, що
відповідач не проживає та ніколи не
проживав в спірній квартирі. Відсутні
будь-які дані щодо не проживання
відповідача в спірній квартирі з
поважних причин чи щодо чинення
перешкод в його проживанні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 317, 319, 383, 386, 391 ЦК
України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294
ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Дніпровський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в місті
Києві, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди
ОСОБА_1 в здійсненні права власності
квартири АДРЕСА_1 шляхом визнання
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням та зняти його з
реєстраційного обліку в квартирі
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача,
яка подається протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано.

Суддя: