Справа № 456/2078/14-ц
Провадження № 2/456/1281/2014
РІШЕННЯ

іменем України

01 серпня 2014 року

Стрийський міськрайонний суд
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бораковського В. М.

при секретарі Проців
І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Стрию справу за позовом
ОСОБА_1 до Виконкому Моршинської
міської ради, третя особа Інспекція
ДАБК у Львівській області про визнання
права власності на самочинне
будівництво (перепланування), -

встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач
покликається на те, що вона є власником
нежитлової будівлі, торгівельного
павільйону по АДРЕСА_1 загальною площею
135,5 кв.м. Нею для забезпечення належним
чином господарської діяльності
здійснено перепланування окремих
частин допоміжних приміщень
нежитлової будівлі, а саме: підвал (під
літерою «Ц») - площею 41,9 кв.м.; коридор
(під літерою « 7») - площею 14,2 кв.м.;
холодильник (під літерою « 8») - площею
14,3 кв.м. Під час проведення будівельних
робіт за результатами проведеного
технічного обстеження стан об'єкта
оцінюється як 1 (нормальний) та
встановлено його відповідність
вимогам надійності й безпечної
експлуатації та можливість його
безпечної експлуатації. Дана нежитлова
будівля знаходиться на земельній
ділянці, яка нею орендується. Визнання
права власності на самочинне
переобладнання нежитлової будівлі
жодним чином не порушує права інших
осіб.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, покликаючись на
викладені в позові обставини, та
просить суд позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримала, покликаючись на
викладені в позові обставини, та
просить суд позов задоволити.

Представник відповідача Олійник М.З.
проти задоволення позовних вимог не
заперечила, суду пояснила, що
Моршинська м.Рада не заперечує проти
надання позивачу в оренду земельної
ділянки на якій розміщений
торгівельний павільйон.

Представник третьої особи Пошивак Р.Я.
суду пояснив, що перепланування
будівлі проведено відповідно до
будівельних норм. Зауважень у нього
немає. Зважаючи, що відповідач не
заперечує проти позовних вимог,
просить вирішити справу на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача та її
представника, представника
відповідача, представника третьої
особи, дослідивши наявні у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про право
власності серії САА №569592 від 10.06.2004р. та
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 10.06.2004р.,
нежитлова будівля, торгівельний
павільйон, який знаходиться по АДРЕСА_1,
належить на праві приватної власності
ОСОБА_1.

Відповідно до договору оренди
земельної ділянки від 20.01.2014р.,
Моршинська міська рада на підставі її
рішення від 18.02.2010р. №1173 надає, а
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку - землі житлової та
громадської забудови, яка знаходиться
у АДРЕСА_1. Договір оренди укладається
терміном до 18.02.2015р.

З акту приймання-передачі земельної
ділянки в оренду від 20.01.2014р.
вбачається, що Моршинська міська рада
передала фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 земельну ділянку, яка
знаходиться у АДРЕСА_1.

Як вбачається з технічного паспорта
від 29.11.2013р., в АДРЕСА_1 знаходиться
торгівельний павільйон «А-2».

Як вбачається із звіту про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж від
28.01.2014р., За результатами проведення
технічного обстеження об'єкта -
нежитлової будівлі, торгівельного
павільйону за адресою: АДРЕСА_1,
(двоповерхового, загальною площею 205,5 м)
встановлено його відповідність
вимогам надійності й безпечної
експлуатації та можливість його
безпечної експлуатації.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України,
фізичні та юридичні особи можуть бути
власниками будь-якого майна, за
винятком окремих видів майна, які
відповідно до закону не можуть їм
належати.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Як вбачається з ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Як вбачається з п. 3 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», право власності у
порядку, передбаченому частиною
третьою статті 376 ЦК, може бути визнано
лише на новозбудоване нерухоме майно
або нерухоме майно, яке створено у
зв'язку зі знесенням попередньої
будівлі та відповідно до будівельних
норм і правил є завершеним
будівництвом.

Пункт 12 постанови передбачає, що у
справах, пов'язаних із самочинним
будівництвом нерухомого майна, суди
мають враховувати, що за загальним
правилом особа, яка здійснила або
здійснює таке будівництво, не набуває
права власності на нього (частина друга
статті 376 ЦК). Разом із цим власник
земельної ділянки набуває право
власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно (частина
друга статті 375 ЦК), тому на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудовано на ній, якщо це не
порушує права інших осіб (частина п'ята
статті 376 ЦК).

З п. 16 зазначеної постанови вбачається,
що позов особи, яка самочинно збудувала
нерухоме майно на земельній ділянці,
власником або користувачем якої є інша
особа, про визнання права власності на
цю нерухомість може бути задоволено
судом на підставі частини третьої
статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що
власник або користувач земельної
ділянки не заперечує проти цього,
будівництво не порушує права інших
осіб і відповідає будівельним,
архітектурним, санітарним, екологічним
та іншим нормам і правилам, державним
стандартам.

Таким чином, дослідженими у судовому
засіданні обставинами справи
встановлено, що позивач будучи
власником торгівельного павільйону, що
знаходиться по АДРЕСА_1, самочинно
провела перепланування допоміжних
приміщень, а саме підвалу, коридору та
холодильника.

Враховуючи, що таке перепланування
проведено відповідно до будівельних та
архітектурних норм, не порушує права
інших осіб, тому позовні вимоги
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 316, 325, 328, 331, 376 ЦК України,
суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
нежитлову будівлю, торгівельний
павільйон, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 205,5 кв.м. (в
тому числі допоміжні приміщення:
підвал (літера « 11») загальною площею 41,9
кв.м., коридор (літера « 7») загальною
площею 14,2 кв.м., холодильник (літера « 8»)
загальною площею 14,3 кв.м.).

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення через
Стрийський міськрайонний суд
Львівської області.

Рішення виготовлене в одному
примірнику і має силу оригіналу.

Головуючий-суддя В. М.
Бораковський