Справа № 161/8630/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Кихтюк Р.М. Провадження №
22-ц/773/1370/14 Категорія: 81 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Завидовської-Марчук О.Г.,
Свистун О. В.,

при секретарі - Черняк О.В.,

з участю:

заявника - ОСОБА_1,

представника заявника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за скаргою ОСОБА_1 на
неправомірні дії державного виконавця,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 04 серпня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся в Луцький
міськрайонний суд Волинської області
зі скаргою на неправомірні дії
державного виконавця при здійсненні
виконавчих дій у зведеному виконавчому
провадженні № 31844907 стосовно стягнення
з нього коштів. Просив визнати дії
заступника начальника ВДВС Луцького
РУЮ Пироги С.С., щодо складання акту
опису та арешту нерухомого майна від
20.05.2014 року, яке є предметом іпотеки,
незаконним; скасувати акт опису й
арешту нерухомого майна від 05.02.2013 року;
зобов'язати заступника начальника ВДВС
Луцького РУЮ скасувати постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 22.07.2011
р., 19.10.2011 р., 05.04.2012 р. та 17.03.2014 р. в
частині накладення арешту нерухомого
майна ( а.с.18).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 04 серпня 2014 року
в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою
ухвалою, заявник ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, у якій, покликаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати ухвалу суду
першої інстанції та постановити нову
ухвалу, якою задовольнити скаргу.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги, законність і обгрунтованість
ухвали суду, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
ухвала суду - скасуванню з таких
підстав.

Відмовляючи у задоволені скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувані дії державного виконавця
при складанні акту опису й арешту майна
від 20.05.2014 р. вчинені у відповідності до
вимог чинного законодавства та
заявником не надано суду доказів щодо
неправомірності постанов державного
виконавця від 22.07.2011 р., 19.10.2011 р., 05.04.2012 р.
та 17.03.2014 р. в частині накладення арешту
на майно.

Судом першої інстанції встановлено, що
державним виконавцем ДВС Луцького РУЮ
вчинялися дії по стягненню із ОСОБА_1 на
користь ТзОВ "Агросфера", ПАТ "Державний
ощадний банк України" заборгованості
на загальну суму приблизно 2 млн. грн..

Згідно іпотечного договору від 21.09.2007
року, житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами, що належить
скаржнику, перебуває в іпотеці з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором, укладеним між ПАТ
"Державний ощадний банк України" та
ОСОБА_1 21.09.2007 р.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
він відповідає вимогам, передбаченим
цим Законом (в тому числі, положенням
ст. 17 цього Закону щодо визначення
виконавчого документа).

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі якщо в
органі державної виконавчої служби
відкрито кілька виконавчих проваджень
про стягнення коштів з одного боржника,
вони об'єднуються у зведене виконавче
провадження і на майно боржника
накладається арешт у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, 22.07.2011 р., 19.10.2011 р.,
05.04.2012 р. та 17.03.2014 р винесені постанови
про накладення арешту та заборони на
відчуження на все майно, що належить
ОСОБА_1

30.07.2014 року винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження №
27821164 за виконавчим листом № 2-3003,
виданим 06.06.2011 року.

Водночас Демидівським районним судом
Рівненської області виданий
виконавчий лист від 06.03.2014 року, згідно
якого суд вирішив звернути стягнення
на майно ОСОБА_1 на користь ПАТ
"Державний ощадний банк України" за
іпотечним договором від 06.05.2010 р. з
метою погашення боргу за договором
іпотечного кредиту.

В матеріалах справи також є постанова
від 15.05.2013 р. за якою відкрито виконавче
провадження відносно боржника ПСГП
"Долина", директором якої є ОСОБА_1, на
основі рішення Господарського суду
Рівненської області (а.с.40).

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 р. "Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах" у пункті 9, що згідно із статтею
33 Закону про виконавче провадження
кілька відкритих виконавчих
проваджень про стягнення коштів лише з
одного боржника об'єднуються у зведене
виконавче провадження. Скарги стосовно
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, прийнятих (вчинених, допущених)
із метою виконання зведеного
виконавчого провадження, у якому
об'єднано виконавчі провадження щодо
виконання судових рішень судів різних
юрисдикцій та/чи рішень інших органів
(посадових осіб), належать до
юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 17. Постанови та
згідно зі статтею 26 ЦПК сторона
виконавчого провадження, яка
звернулася до суду зі скаргою, бере
участь в її розгляді як заявник, а інші
учасники цього провадження, прав і
обов'язків яких безпосередньо
стосується розгляд і вирішення цієї
скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
посадової особи державної виконавчої
служби розглядаються судом за
загальними правилами ЦПК з
особливостями, встановленими статтею
386 ЦПК, за участю державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби, рішення, дії або
бездіяльність якої оскаржуються. До
участі у справі як заінтересована
особа залучається інша сторона
виконавчого провадження, оскільки
судовим рішенням може бути вирішено
питання про її права чи інтереси.

Всупереч зазначеним нормам Закону, суд
першої інстанції допустив порушення,
не залучивши ПАТ "Державний ощадний
банк України" та ПП "Агросфера" до
участі у справі, як заінтересованих
осіб, чим порушив норми процесуального
права.

Крім того, судом не з'ясовано, які
виконавчі провадження об'єднанні у
зведене виконавче провадження № 31844907
та чи складаються вони з виконавчих
документів, виданих судами різних
юрисдикцій, оскільки з матеріалів
справи видно, що сторонами додано
документи щодо примусового виконання
рішення господарського суду.

Заявником ставиться вимога про
скасування акту опису й арешту
нерухомого майна від 05.02.2013 року, однак
не додано його копії до матеріалів
справи і не зазначено, в межах
виконання якого рішення і ким він
складався, а судом першої інстанції це
також не з'ясовувалося.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод. Пропущений з
поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом. Однак
питання щодо вказаних строків з
приводу оскарження постанов
державного виконавця від 22.07.2011 р.,19.10.2011
р., 05.04.2012 р. та 17.03.2014 р. не
обговорювалось та не вирішувалось у
суді першої інстанції.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути допущені порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи.

При цьому суд не має права
зобов'язувати зазначених осіб до
вчинення тих дій, які згідно із Законом
про виконавче провадження можуть
здійснюватися лише державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби.

Відповідно до п.п. 1, 4 ст. 311 ЦПК,
підставами скасування ухвали суду, що
перешкоджає подальшому провадженню у
справі і направлення справи для

продовження розгляду до суду першої
інстанції є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
та порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувану
ухвалу слід скасувати, та направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 315, 317, 319 ЦПК
України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 11 вересня 2014
року в даній справі скасувати і
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і не може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий

Судді: