Єдиний унікальний номер 448/1694/14-ц
Провадження № 4-с/448/7/14
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31.12.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в особі:

головуючого – судді Борисенко
В.В.,

при секретарі Мриц Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Мостиська
скаргу ОСОБА_1 на постанови державного
виконавця Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції ОСОБА_2 про відкриття
виконавчого провадження, про стягнення
з доходу боржника та про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження,

В С Т А Н О В И В:

04.12.2014 року заявник звернулася до суду
із зазначеною скаргою, в якій просить
суд визнати незаконними та скасувати
постанови державного виконавця
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції ОСОБА_2 про
відкриття виконавчого провадження від
08.08.2013року, про стягнення з доходу
боржника від 08.08.2013року та про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 05.11.2014року,
винесені відносно неї як боржника у
виконавчому провадженні ВП №39245465 з
виконання виконавчого листа №1314/1137/2012
виданого Мостиським районним судом
Львівської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки
«Львівська» заборгованість в розмірі
21749,58 грн.

В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що державний
виконавець у оскаржуваній постанові
про відкриття виконавчого провадження,
в порушення вимог ч.2 ст.25 ЗУ «Про
виконавче провадження», не надав їй
строку для добровільного виконання, а
також, всупереч ч.1 ст.31 вказаного
закону, не надіслав зазначену
постанову їй як боржнику, чим порушив
її право на добровільне виконання та
оскарження постанови. Наступні
оскаржувані постанови «про стягнення з
доходу боржника» та «про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження» винесені державним
виконавцем всупереч вимогам ч.1 ст.27 ЗУ
«Про виконавче провадження», згідно з
якою: «у разі ненадання боржником у
строки, встановлені частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення».

Також зазначає, що стягнення на
нерухоме майно звертається за
відсутності у боржника достатніх
коштів чи рухомого майна з додержанням
вимог ст.63 ЗУ «Про виконавче
провадження». Згідно ч.1 ст.57 ЗУ «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Втім, реальне виконання
рішення відбулося ще до винесення
постанови про арешт майна, оскільки
стягуються кошти із її (боржника)
пенсії.

Крім цього вказує, що державному
виконавцеві перш ніж накладати арешт
на майно, потрібно було попередньо
провести відповідну перевірку та
надіслати відповідні запити для
виявлення належного боржнику майна та
визначити вартість цього майна, чого
він не зробив в порушення прав боржника
та вимог закону.

В судове засідання заявник не
з’явилася, проте від її представника
надійшло клопотання про розгляд справи
за її відсутності.

Державний виконавець Галицького
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції ОСОБА_2 в судове засідання не
з’явився і не повідомив про причину
своєї неявки, а також не надіслав
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Представник заінтересованої особи -
стягувача Кредитної спілки
«Львівська» в судове засідання не
з’явився, проте надав до суду письмові
пояснення щодо скарги та заяву, в якій
просить суд справу розглядати без його
участі.

Проаналізувавши матеріали скарги, суд
вважає, що таку слід задоволити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.10.2012 року
Мостиським районним судом Львівської
області видано виконавчий лист
№1314/1137/2012 про солідарне стягнення з
ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки
«Львівська» заборгованості в сумі 21749,58
гривень, який 10.06.2013року пред’явлено
для примусового виконання у відділ
державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції у Львівській області.

Постановою старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Мостиського
районного управління юстиції ОСОБА_3
від 11.06.2013року відкрито виконавче
провадження ВП №38389602 по примусовому
виконанню вищевказаного виконавчого
листа.

26.06.2013 року державним виконавцем
Грицалик М.Я. винесено постанову про
закінчення зазначеного виконавчого
провадження, у зв’язку з направленням
за належністю вищевказаного
виконавчого листа №1314/1137/2012 до
Галицького ВДВС Львівського міського
управління юстиції.

Оскаржуваною постановою державного
виконавця Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції ОСОБА_2 від 08.08.2013року відкрито
виконавче провадження ВП №39245465 з
виконання вищезазначеного виконавчого
листа №1314/1137/2012.

Цього ж дня, 08.08.2013року, у зазначеному
виконавчому провадженні державним
виконавцем Зорена П.І. винесено
оскаржувану постанову «про стягнення з
доходу боржника», якою постановлено з
усіх видів заробітку (доходу), що
належить до виплати боржнику, після
відрахування податків проводити
утримання в розмірі 20% пенсії
(заробітної плати, стипендії) боржника
по всім виконавчим документам до
погашення заборгованості в сумі 21749,58
гривень, першочергово стягнувши
витрати на проведення виконавчих дій в
сумі 45,64 гривень та стягнувши
виконавчий збір в сумі 2174,96 гривень.

В подальшому, 05.11.2014року, у зазначеному
виконавчому провадженні державним
виконавцем Зорена П.І. винесено
оскаржувану постанову «про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження», якою накладено арешт
на все майно, що належить боржнику
ОСОБА_1, у межах суми звернення
стягнення – 20646,16 гривень, та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить
боржнику, лише в межах суми боргу.

Порядок і умови виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентовано Законом
України «Про виконавче провадження».

Статтею 25 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено дії
державного виконавця при прийнятті
виконавчого документа до виконання.

Так, частиною другою цієї статті
встановлено, що державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.27 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Однак, як вбачається із матеріалів
скарги, всупереч вищевказаних вимог
ст.25 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
Зорена П.І. при винесені оскаржуваної
постанови про відкриття виконавчого
провадження не надав боржнику ОСОБА_1
строк для самостійного виконання нею
рішення суду та цього ж дня (в день
відкриття виконавчого провадження)
розпочав примусове виконання рішення
із стягненням з боржника виконавчого
збору в сумі 2174,96 гривень і витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій в сумі 45,64
гривень, чим порушив право останньої на
добровільне виконання рішення суду.

Крім того, як стверджує заявник, копія
оскаржуваної постанови про відкриття
виконавчого провадження в порушення
вимог ч. 5 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» не була
надіслана їй як боржникові.

Вказані обставини державним
виконавцем в ході розгляду скарги
спростовані не були. Матеріали
виконавчого провадження для
дослідження суду не представлено.
Жодних доказів в підтвердження
правомірності винесення оскаржуваних
постанов, в тому числі доказів про
надіслання копій таких боржникові,
державним виконавцем до суду не подано.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч.ч.1,3 ст.6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, в іншому випадку його
рішення, дії або бездіяльність можуть
бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Згідно положень ст.387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

З огляду на вищенаведене,
проаналізувавши усі докази у їх
сукупності, дотримуючись принципу
диспозитивності та змагальності
сторін, розглянувши дану скаргу в межах
заявлених вимог, суд приходить до
висновку, що оскаржувана постанова про
відкриття виконавчого провадження
ВП№39245465 з виконання виконавчого листа
№1314/1137/2012, а також винесені в
подальшому в рамках даного виконавчого
провадження постанови «про стягнення з
доходу боржника» та «про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження», були прийняті
державним виконавцем з порушенням
вимог Закону України „Про виконавче
провадження ”, що призвело до
порушення прав боржника - заявника
ОСОБА_1, а тому вимоги даної скарги є
обґрунтованими і такі слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.8, 209, 383 – 387 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати
постанови державного виконавця
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції ОСОБА_2
«про відкриття виконавчого
провадження» від 08.08.2013року, «про
стягнення з доходу боржника» від
08.08.2013року та «про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження» від 05.11.2014року, винесені у
виконавчому провадженні ВП №39245465 з
виконання виконавчого листа №1314/1137/2012
виданого Мостиським районним судом
Львівської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки
«Львівська» заборгованості в розмірі
21749,58 грн.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Мостиський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня проголошення ухвали. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п’яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
В.В.Борисенко

Ухвала набрала законної сили « »
20 р.

Суддя
В.В.Борисенко