Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3065/14-ц
Провадження № 6/553/190/2014
У Х В А Л А

Іменем України

25.12.2014м. м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Тимчук Р.І., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ПАТ «Полтава-банк», ФОП ОСОБА_2, Постійно діючий третейський суд при ВГО «Український правовий союз», суддя Брюховецький О.В., про скасування рішення третейського суду у зв'язку з вирішенням питання про права і обов'язки особи, яка не брала участі у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник 02.07.2014 року звернулася до суду за заявою про скасування рішення третейського суду у зв'язку з вирішенням питання про права і обов'язки особи, яка не брала участі у справі. Просила скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Український правовий союз» (суддя Брюховецький О.В.) від 18.03.2014 року у справі №2/445. Витребувати матеріали справи №2/445, розглянутої 18.03.2014 року Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Український правовий союз». Стягнути з Публічного акціонерного товариства ПАТ «Полтава - банк» на користь заявника витрати з оплати судового збору.

Від заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_2 надійшли заява про розгляд справи без їхньої участі.

Від представника постійно діючого третейського суду при ВГО «Український правовий союз» Лози Д.М. надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

Від представника ПАТ «Полтава-банк» Довбенко О.Ю. надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 березня 2014 року суддею Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Український правовий союз» Брюховецьким О.В. було прийнято рішення у справі №2/445 за позовом ПАТ «Полтава - банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, яким позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь банку в солідарному порядку грошові кошти у сумі 64 695,98 грн., з яких 26 079,00 грн. прострочені відсотки за користування кредитом, 29 241,32 грн. пені за прострочення сплати основного зобов'язання, 2 289,17 грн. пені за прострочення сплати відсотків, 940,86 грн. збитків від інфляції та 6 145,41 грн. 3% річних за прострочення основного зобов'язання, а також витрати по сплаті третейського збору у розмірі 1 393,92 грн.

В своїх письмових запереченнях (а.с.83-85) представник ПАТ «Полтава-банк» Довбенко О.Ю. вказує, що стаття 2 ЗУ «Про третейські суди» визначає, що сторони третейського розгляду це - позивач і відповідач. Позивачами є фізичні та юридичні особи, які заявили позов на захист своїх порушених прав. Відповідачами виступають фізичні і юридичні особи, до яких пред'явлені позовні вимоги.

Регламентом постійно діючого третейського суду передбачені права сторін (ч.2 ст.34 ЗУ «Про третейські суди). Таким чином, особами, які приймають участь у третейському розгляді справи і, як наслідок, володіють процесуальним статусом, являється позивач, відповідач, третя особа.

Практика Вищого господарського суду України свідчить про те, що у випадку, коли третейський суд вирішив питання про права і обов'язки позивача і відповідача, третьої особи у справі (незалежно від їх фізичної присутності при третейському розгляді справи), підстав стверджувати, що третейським судом було вирішено питання про права та обов'язки осіб, які не приймали участі у справі, немає (Постанова ВГСУ від 27.07.2010 р. у справі №14/548, від 24.03.2010 р у справі №Т13/094-09, від 14.01.2013 р. у справі №5011-34/11012-2012).

Представник ПАТ «Полтава-банк» Довбенко О.Ю. також наголошує на тому, що заявником помилково ототожнюються поняття: «права та обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі» і «права та обов'язки осіб, які не приймали участі у судовому засіданні», оскільки пункт 5 частини 3 статті 51 ЗУ «Про третейські суди» на який посилається заявник, законодавець, як на підставу для скасування рішення третейського суду, визначив саме вирішення третейським судом питання про права та обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі, а не ті що не приймали участі в судовому засіданні, як помилково вважає заявник ОСОБА_1

Фізична відсутність сторін (та їх представників) в засіданні третейського суду не свідчить про те, що третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не приймали участі у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм особисто під розписку, а адресовані юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Якщо судова повістка вручена представникові особи, яка бере участь у справі, це вважається врученням повістки і цій особі. У випадку, коли особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів її сім'ї, які проживають разом з нею (обов'язок особи, яка одержала судову повістку у зв'язку з відсутністю адресата, за першої можливості вручити її адресату), а за відсутності повнолітніх членів її сім'ї - відповідній житлово-експлуатацій організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У разі відсутності адресата особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Отже, ОСОБА_1 була залучена до справи в якості відповідача, а також вона була належним чином повідомлена про судовий розгляд справи третейським судом - ухвала була вручена її чоловіку ОСОБА_2, який згідно чинного законодавства, повинен був невідкладно її повідомити про отриману ухвалу третейського суду.

В своїх письмових запереченнях (а.с.99-101) представник постійно діючого третейського суду при ВГО «Український правовий союз» Лоза Д.М. вказує, що ОСОБА_1 вважає, що не брала участі у розгляді справи, так як, не була належним чином повідомлена про час і дату судового засідання призначеного на 18.03.2014 року, бо перебувала на стаціонарному лікуванню в Чернігівській центральній районній лікарні з 21.02.2014 року по 15.05.2014 року, а листи із повістками були вручені її чоловіку ОСОБА_2 а не їй особисто.

З твердженнями про те, що ОСОБА_1, не брала участі у розгляді справи не погоджується ВГО «Український правовий союз» з підстав нижчевикладених.

Сторони укладаючи Кредитний договір №3645 від 26.10.2010 року та договір поруки №3645 від 28.10.2010 року до Кредитного договору №3645 від 26.10.2010 року дійшли згоди, що Спори між сторонами цього договору вирішуються у судах України, у тому числі в господарських судах, в порядку, визначеному чинним законодавством України, а також у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» у відповідності з Регламентом цього третейського суду - за вибором Банку, та виклали дані положення в п. 6.1 Кредитного договору та в п. 5.3. Договору поруки.

Таким чином, сторони погодили те, що спори будуть розглядатися постійно діючим третейським судом при ВГО «Український правовий» та погодили положення Регламенту даного третейського суду.

Постійно діючий третейський суд при ВГО «Український правовий союз» за 10 днів до судового засідання, що мало було відбутися 18.03.2014 року направило на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, цінним листом з описом вкладення в цінний лист з повідомленням про вручення поштового відправлення, ухвалу про відкладення розгляду справи від 07.03.2014 року.

До постійно діючого третейського суду при ВГО «Український правовий союз», повернулось 2 повідомлення направлених на ім'я ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про вручення поштового відправлення адресатові 12.03.2014 року, тобто за 6 днів до судового засідання, але до третейського суду не було направлено жодного письмового клопотання чи телефонограми про відкладення розгляду справи, в зв'язку із перебуванням ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванню.

Частиною 2 ст. 74 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» передбачено, що повідомлення направляються за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки повідомлення адресатові, у тому числі шляхом вручення, та вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином.

Статтею 89 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» встановлено, що ненадання витребуваних третейським судом доказів, інших письмових документів чи матеріалів, неявка у засідання третейського суду сторін або їх представників, які належним чином були повідомлені про розгляд справи і проведення засідання третейського суду, не є перешкодою для третейського розгляду і прийняття рішення, якщо причина ненадання документів або неявки сторін у засідання визнана судом неповажною.

Таким чином третейським судом є законним, на підставі ст.ст. 74 та 89 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз», була розглянута справа №2/445 та винесено рішення.

Заявник, ОСОБА_1, при обґрунтуванні заяви про скасування рішення третейського суду, як на підставу скасування рішення посилається, виключно, на п.5 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України, тобто на те, що третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі. Тобто, ОСОБА_1 посилається на те, що третейський суд при винесенні оскаржуваного рішення вирішив питання про права та обов'язки, але її до розгляду не залучив, однак дане твердження спростовується вищевикладеними обставинами.

Доводи про те, що ОСОБА_1 не отримувала особисто повістки не є підставою для скасування рішення третейського суду, так як, ст. 389-5 ЦПК України, містить вичерпний перелік підстав з яких можна скасувати рішення третейського суду та не містить посилання на неотримання повістки як на підставу скасування рішення третейського суду.

Твердження заявника, про те що вона в момент доставки не перебувала вдома, та те, що знаходилася на лікуванні не є перешкодою для розгляду справи і винесення рішення і не є доказом того, що особа не брала участі у розгляді справи. А відтак ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час місце і дату судового засідання та є особою яка брала участь у справі.

Відповідно до ст. 389-6 ЦПК України, за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду, суд постановляє ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення. В ухвалі суду має бути зазначена, зокрема, вказівка про скасування рішення третейського суду повністю або частково чи про відмову в задоволенні вимог заявника повністю або частково.

Керуючись ст. 389-2 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: ПАТ «Полтава-банк», ФОП ОСОБА_2, Постійно діючий третейський суд при ВГО «Український правовий союз», суддя Брюховецький О.В., про скасування рішення третейського суду у зв'язку з вирішенням питання про права і обов'язки особи, яка не брала участі у справ - відмовити в повному обсязі.

Рішення третейського суду №2/445- залишити без змін.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Р. І. Тимчук