Справа № 335/9664/14-ц 2/335/2114/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд
м.Запоріжжя у складі судді Кравченко
Л.Ю., при секретарі Григоренко Н.В.,
розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ГУМВС України в Запорізькій області,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області, прокурор
Орджонікідзевського району
м.Запоріжжя про відшкодування
матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому зазначає, що 30.08.2010 року біля 08.00
години по вул..Узбекістанській в
м.Запоріжжя він, керуючи автомобілем
ГАЗ 31029, держ.номер НОМЕР_1 потрапив у
ДТП, яка сталася внаслідок порушення
ПДР України водієм автомобіля ВАЗ 2110,
державний номер ОСОБА_11 (російські). В
автомобілі ВАЗ знаходилися двоє
чоловіків, які, залишили автомобіль та
покинули місце пригоди. Співробітники
ДАІ зафіксували обставини ДТП, склали
протокол про адміністративне
правопорушення на власника автомобіля,
однак не встановили особу, яка була за
кермом. Внаслідок бездіяльності
співробітників ДАІ по встановленню
особи винуватця ДТП він позбавлений
можливості відшкодувати шкоду, завдану
в результаті ДТП. Просить стягнути за
рахунок державного бюджету шкоду
завдану ГУ МВС України в Запорізькій
області матеріальну шкоду в розмірі
31454,12 грн., яка складається з 14228,06 грн.
матеріальної шкоди завданої
автомобілю ГАЗ 31029, 16556,06 грн., що були
затрачені на ремонт вказаного
автомобілю, та 450 грн. за проведення
експертного дослідження.

В судовому засідання позивач наполягає
на позові з підстав, зазначених в ньому,
та пояснив, що він з'ясував, що за кермом
ВАЗ 2110, державний номер ОСОБА_11 під час
ДТП був ОСОБА_2 та повідомив про
співробітників міліції. Однак
співробітники ДАІ не притягли
останнього до відповідальності та
віддали автомобіль власнику ОСОБА_3 На
його численні скарги ніякі заходи по
встановленню винної особи
співробітниками ДАІ не проводилися.
Через бездіяльність співробітників
міліції, він не зміг стягнути шкоду з
винної особи, тому йому зобов'язані
відшкодувати шкоду саме відповідачі,
які є належними.

Представник відповідача ГУМВС України
в Запорізькій області в судовому
засіданні заперечує проти задоволення
позову, зазначивши, що твердження
позивача щодо бездіяльності ГУМВС
України в Запорізькій області та
працівників ДАІ не встановлено. Позов
необґрунтований та безпідставний. Тому
просить відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача ГУ Державної
казначейської служби України в
Запорізькій області заперечує проти
задоволення позову. Пояснила, що ГУ
Державної казначейської служби
України в Запорізькій області є
неналежним відповідачем за цим
позовом, оскільки жодним
нормативно-правовим актом не
передбачено цивільно-правової
відповідальності органів ГУ Державної
казначейської служби України за
неправомірні дії посадових та
службових осіб органів держаної влади.
Даний обов'язок покладений на Державну
казначейську службу України. Крім того,
позивачем не доведено, що дії
співробітників міліції визнано
протиправними і що вони діяли поза
межами наданих їм повноважень. Тобто
позов є безпідставним та
необґрунтованим, тому просить
відмовити в задоволенні позову.

Прокурор Орджонікідзевського району
м.Запоріжжя в судовому засіданні
заперечує проти задоволення позову,
оскільки позов ґрунтується на
припущеннях та позивачем не надано
жодних належних доказів на
підтвердження позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали цивільної справи,
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.08.2010 року біля
08.00 години по вул..Узбекістанській в
м.Запоріжжя автомобіль ГАЗ 31029,
держ.номер НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_4, зіткнувся із автомобілем ВАЗ
2110, державний номер ОСОБА_11, що належить
ОСОБА_3

02.09.2010 року ОСОБА_4 звернувся до
начальника ГУМВС України в Запорізькій
області із заявою про проведення
службової перевірки відносно
фальсифікації інспектором ОСОБА_7
матеріалів ДТП, яка мала місце 08.08.2010
року

Листом заступника начальника ГУМВС
України в Запорізькій області ОСОБА_12
від 04.10.2010 року ОСОБА_4 повідомлено, що
при вивчені обставин вказаних в заяві,
встановлено, що причиною ДТП, яка мала
місце 08.08.2010 року проти будинку №11 по
вул..Узбекській в м.Запоріжжя за участі
ОСОБА_4, стало порушення водієм
автомобіля ВАЗ 2110, номерний знак
ОСОБА_11, п.п.10.1., 2.10. ПДР України. На місці
пригоди інспектором ОСОБА_7 були
проведені заходи по встановленню особи
водія, який скоїв ДТП та встановлення
свідків. 10.08.2010 року був опитаний
власник автомобіля ВАЗ 2110, номерний
знак ОСОБА_11 ОСОБА_3 В подальшому на
підставі зібраних матеріалів
інспектором ОСОБА_7 було складено
адміністративні протоколи на ОСОБА_3 за
порушення п.2.10, 10.2 ПДР України та за
ст..126-1 КпАП України, накладено штраф в
розмірі 425 грн. та у ОСОБА_3 вилучено
посвідчення водія. Постановою
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
від 21.09.2010 року за порушення правил ПДР
України, що спричинило пошкодження
транспортних засобів та залишення
місця ДТП на ОСОБА_3 накладено 340 грн.
штрафу. В ході службової перевірки,
встановлено, що інспектор ОСОБА_7 діяв в
межах правового поля та відповідно до
покладених на нього функціональних
обов'язків, порушень нормативних
документів, що регламентують дії
співробітників міліції піл час
оформлення ДТП, не встановлено.

18.10.2010 року ОСОБА_4 звернувся до
Міністра внутрішніх справ ОСОБА_6 зі
скаргою на дії незаконні дії
співробітників міліції щодо не
встановлення особи, яка керувала 08.08.2010
року автомобілем ВАЗ 2110, державний
номер ОСОБА_11 та зіткнулася із
автомобілем ГАЗ 31029, держ.номер НОМЕР_1
під його керуванням.

Листом начальника УДАІ МВС України в
Запорізькій області за №10/10-212-С від
01.12.20010 року ОСОБА_4 повідомлено, що
надана ним інформація про те, що
можливим водієм автомобіля ВАЗ 2110,
державний номер ОСОБА_11, який скоїв ДТП
08.08.2010 року за його участю, є ОСОБА_2 не
підтвердилася, оскільки останній на
момент ДТП знаходився у м.Луцьк і до
пригоди жодним чином не причетний. Крім
того, співробітником міліції
встановлений свідок ДТП водій таксі,
який пояснив, що 08.08.2010 року він рухався
по вул..Узбекській і бачив автомобіль
«Волга» та автомобіль ВАЗ 2110 із
російськими номерами, які тільки що
зіткнулися. Під час руху свідок
помітив, що за кермом автомобіля ВАЗ 2110
знаходився молодий чоловік кавказької
зовнішності. Подальший розгляд скарги
припинено.

04.04.2011 року ОСОБА_4 звернувся до
прокуратури Ленінського району
м.Запоріжжя із заявою про злочин,
скоєний співробітниками ДАІ ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та заступником
начальника ГУМВС України в Запорізькій
області ОСОБА_12

Відповідно до висновку експерта по
визначенню вартості матеріального
збитку №1354 від 16.08.2010 року розмір
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля ГАЗ 31029, держ.номер
НОМЕР_1 складає 14448,06 грн.

Згідно із квитанцією №73 від 12.08.2010 року
ОСОБА_4 сплачено 450 грн. за експертне
дослідження.

Позивач обґрунтовує позов ст..
1166,1167,1168,1195 ЦК України та ст..1-4 Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду».

Стаття 1167-1167 ЦК України передбачають
відповідальність за моральну шкоду,
але така вимога позивачем не заявлена.

Стаття 1195 ЦК України передбачає
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, але здоров'ю позивача шкоди
завдано не було.

Статтею 1 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» передбачено, що
відповідно до положень цього Закону
підлягає відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження,
незаконного повідомлення про підозру
у вчиненні кримінального
правопорушення, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході кримінального
провадження обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування
адміністративного арешту чи
виправних робіт, незаконної
конфіскації майна, незаконного
накладення штрафу;

3) незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів,
передбачених законами України "Про
оперативно-розшукову діяльність",
"Про організаційно-правові основи
боротьби з організованою злочинністю"
та іншими актами законодавства.

Тобто положення цього Закону до
спірних правовідносин не
застосовуються.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України
встановлено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.. 10,11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачем жодним чином не доведено, що
внаслідок дій співробітників міліції
йому було заподіяно будь яку
матеріальну шкоду. За ДТП до
адміністративної відповідальності
постановою суду притягнуто ОСОБА_3
Постанова набрала чинності.

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача
не засновані на Законі, є
необґрунтованими і недоведеними. Тому
у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст..1166 ЦК України, ст.. 1 Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду»,
стст. 10, 11, 60, 208, 212-215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Запорізької області
на протязі десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження апеляційному
суду через суд першої інстанції, який
ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено
23.09.2014 року.

Суддя
Л.Ю.Кравченко