Справа № 461/5240/13 Головуючий у 1
інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/6810/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І.,
Федоришина А.В.,

за участю секретаря
Іванової О.О.,

з участю: позивача ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника
відповідача

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на рішення Галицького районного суду м.
Львова від 30 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_6, третя особа - Перша
львівська державна нотаріальна
контора про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

30 квітня 2013 року позивач звернулася в
суд з позовом до Першої Львівської
державної нотаріальної контори про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, посилаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її двоюрідний
брат - ОСОБА_9, якому на праві власності
належала квартира АДРЕСА_1. Стверджує,
що у встановлений законом
шестимісячний строк не змогла
звернутися до нотаріальної контори для
прийняття спадщини, оскільки про
смерть ОСОБА_9 вона дізналась через
дев"ять місяців від тітки померлого -
ОСОБА_6, котра 8 березня 2013 року
повідомила її про те, що 9 березня 2013
року відбудеться перепоховання ОСОБА_9.
Після перепоховання ОСОБА_9, 18.03.2013 року
нею була подана до Першої львівської
державної нотаріальної контори заява
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом. Однак з"ясувалося ,
що вона пропустила строк для прийняття
спадщини. Просила суд визначити
додатковий строк, достатній для
подання нею заяви про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_9 до Першої
Львівської державної нотаріальної
контори.

В подальшому до участі в справі були
залучені як співвідповідачі: ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, а Першу
львівську нотаріальну контору було
залучено як третю особу.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 30 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, третя особа -
Перша Львівська державна нотаріальна
контора про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини -
відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник
позивача ОСОБА_3 В обґрунтування
апеляційної скарги, посилається на
те, що рішення Галицького районного
суду м. Львова від 30 грудня 2013 року
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а також має місце неповне з"ясування
обставин справи, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими.
Зазначає, що підставою для відмови в
задоволенні позову суд обґрунтував
тим, що, наданими ОСОБА_2 поясненнями по
кримінальному провадженню від 04.12.12
року, було спростовано твердження, що
дізналась про смерть ОСОБА_9 у березні
2013 року. Однак, таке не відповідає
обставинам справи. Як свідок по
кримінальному провадженню від 04.12.2012
року ОСОБА_2 допитувалась 07 травня 2013
року, і, згідно з протоколом допиту,
ОСОБА_2 вказала, що в листопаді 2012 року
ОСОБА_6 повідомила її про те, що в
квартирі ОСОБА_9 виявлено труп
чоловіка. Кому це тіло належить
невідомо, буде проводитись ексгумація.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6
підтвердила, що повідомила ОСОБА_2 в
листопаді 2012 року лише про те, що в
квартирі ОСОБА_9 виявили труп чоловіка,
кому належить мають проводити
ексгумацію і встановлювати. Про
наявність виписаного свідоцтва про
смерть ОСОБА_9 не повідомляла, так як до
останнього сподівалась , що виявлений
труп не є ОСОБА_9. Про те, що фактично
свідоцтво про смерть ОСОБА_9
знаходилось в руках одного чоловіка -
ОСОБА_4 підтвердив і сам в вищезгаданий
відповідач. Останній також наголосив,
нікому свідоцтва про смерть ні його
копії не надавав, як і не повідомляв про
наявність такого у нього.
Приналежність виявленого трупа ОСОБА_9
встановлено протоколами огляду трупа ,
пов"язаними з ексгумацією від
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, отже фактично
підтвердилось, що ОСОБА_9 дійсно помер
ІНФОРМАЦІЯ_4. Підставою для визначення
додаткового строку скаржник якраз і
зазначала, що про фактичну смерть
дізналась під час перепоховання
ОСОБА_9, де їй повідомили , що знайдене
тіло належить ОСОБА_9. В оскаржуваному
рішенні жодної згадки немає про
свідчення свідків , не надано юридичної
оцінки таким доказам. Вважає, що
невстановленість померлої особи
належить до поважних причин. Просить
рішення Галицького районного суду
м.Львова від 30 грудня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позов
задоволити.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 31 березня 2014 року
апеляційну скаргу відхилено. Рішення
Галицького районного суду м. Львова від
30 грудня 2013 року залишено без змін.

У травні 2014 року представником
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано
касаційну скаргу на рішення Галицького
районного суду м. Львова від 30 грудня 2013
року та на ухвалу Апеляційного суду
Львівської області від 31 березня 2014
року до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 вересня 2014
року касаційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено
частково. Ухвалу Апеляційного суду
Львівської області від 31 березня 2014
року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів не знаходить підстав
для задоволення апеляційної скарги з
наступних мотивів.

У позовній заяві позивач зазначала, що
про смерть ОСОБА_9 вона дізналася через
дев"ять місяців від тітки померлого -
ОСОБА_6 , котра 8 березня 2013 року ,
повідомила їй про те, що 9 березня 2013
року відбудеться перепоховання ОСОБА_9.
Після перепоховання ОСОБА_9, 18.03.2013 року
вона звернулася до нотконтори з
наміром прийняти спадщину , однак,
з"ясувалося, що вона пропустила строк
для прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції зазначив, що з
позовної заяви та пояснень позивача, не
вбачається наявності поважних причин,
пов"язаних з об"єктивними ,
непереборними , істотними труднощами
для прийняття нею спадщини після
смерті ОСОБА_9 у встановлений законом
термін , та не представлено жодних
доказів на підтвердження того, що їй
стало відомо про смерть останнього у
березні 2013 року. Таке твердження
позивача спростовується , зокрема,
відомостями, наданими нею під час
допиту в якості свідка по
кримінальному провадженні № 0000011
від 04.12.2012 року за фактом виявлення
трупа ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_1 ( а. к/п
263-267).

Колегія суддів погоджується з
законністю і обґрунтованістю
висновків суду першої інстанції про
відсутність підстав для визнання
поважними причин пропуску позивачем
строку для прийняття спадщини,
зважаючи на наступне.

У відповідності до частини 6 пункту 24
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року № 7 " Про судову
практику у справах про спадкування",
вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

У листі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 року №
24-753/0/4-13 " Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування" ,
зазначається, зокрема, що:

При вирішенні справ про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини слід також
враховувати, що додатковий строк
визначається у разі, якщо суд визнає
причини пропуску строку для прийняття
спадщини поважними. У зазначеній
категорії справ є обов'язковим
обґрунтування в мотивувальній частині
судового рішення поважності причин
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини. Помилковою є
практика судів, які визнають причини
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини поважними із
порушенням вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
відповідно до якої обставини, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин , які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно матеріалів кримінального
провадження № 0000011 від 04.12.2012 року
по факту виявлення трупа ОСОБА_9 в
квартирі АДРЕСА_1:

це кримінальне провадження було
відкрито на підставі заяви ОСОБА_4 від
03.12.2012 року, у якій він заявляв , зокрема
, що 02.07.2012 року він виявив відсутність
свого племінника ОСОБА_9,який проживав
у у АДРЕСА_1. 03.07.2012 р. невідомі особи
тіло, яке знаходилося у квартирі № 6 і
без опізнання сусідів і родини
вивезено до моргу , в той же день була
спроба розбити двері і була спроба
заміни дверей ОСОБА_12. З його слів
замовником був п. ОСОБА_8. На його думку
було здійснено вбивство ОСОБА_9 (а. к/п
6-8);

ОСОБА_6 (відповідач у цивільній справі),
будучи допитаною у вищезазначеному
кримінальному провадженні 17.12.2012 року в
якості свідка, зокрема показала: " Про
похорони ОСОБА_9 нам ніхто не повідомив
, однак після самого поховання нам
повідомила ОСОБА_14, прож. АДРЕСА_2
точної адреси не пам"ятаю, що ОСОБА_9
похований на Збиранці (Підголоско)
кладовищі , їй про це в свою чергу
повідомила його колишня дружина
ОСОБА_21 прізвища не пам"ятаю, дівоче
прізвище ОСОБА_21. Більше нічого
повідомити не може. Хто такий ОСОБА_8
мені невідомо" (а. к/п 29-31) ;

згідно постанови про ексгумацію трупа
ОСОБА_9 така постанова була винесена
прокурором прокуратури Галицького
району м. Львова 04.03.2013 року (а. к/п 188-189);

ОСОБА_2 ( позивач у цивільній справі)
будучи допитаною у вищезазначеному
кримінальному провадженні 07.05.2013 року в
якості свідка, зокрема показала:
"ОСОБА_9 являюсь двоюрідною сестрою по
батьковій лінії… Особисто бачила
ОСОБА_9 в 2010 році в м. Львові. Скарг на
здоров"я в нього ніяких не було. Кожного
тижня ми з ним спілкувались про
телефону…Знаю, що тісні стосунки
ОСОБА_9 підтримував з ОСОБА_6. Наскільки
мені відомо, ОСОБА_9 зі сім"єю ОСОБА_4
тісних стосунків не підтримував… В
листопаді 2012 року до мене прийшла
ОСОБА_6 , та повідомила, що в квартирі
ОСОБА_9 виявлено труп чоловіка. Чи це
тіло ОСОБА_9 нам відомо не було. Також
повідомила , що буде проводитися
ексгумація. 20.01.2013 року я
зателефонувала ОСОБА_4, який мені і
розповів про дану подію." (а. к/п 263-267).

Згідно відповіді Управління охорони
історичного середовища Львівської
міської ради від 18.07.12 р № 04/2511, наданої
ОСОБА_6 на її звернення від 09.07.2012 року
за № З-М-22794 щодо надання дозволу на
поховання, її було проінформовано, що
на підставі ухвали Львівської міської
ради № 2550 від 19.03.2009 р., за погодженням з
головою Вченої Ради ЛКП "Музей
"Личаківський цвинтар" , керівництвом
Львівської міської ради надано дозвіл
на поховання ОСОБА_9 на полі № 66
Личаківського кладовища.

Отже, системний аналіз вищезазначених
письмових доказів дає підстави для
висновку про те, що ОСОБА_6 ( яка до речі,
заяву про прийняття спадщини подала в
Першу львівську державну нотаріальну
контору 18 грудня 2012 року, тобто в межах
шестимісячного строку з часу відкриття
спадщини), ще 09 липня 2012 року знала про
смерть ОСОБА_9, а тому ОСОБА_6 у
листопаді 2012 року не могла повідомляти
ОСОБА_2 про те, що в квартирі ОСОБА_9
виявлено труп чоловіка, щодо якого було
невідомо чи це тіло ОСОБА_9 , як і не
могла в листопаді 2012 року повідомляти
ОСОБА_2 про те, що буде проводитися
ексгумація, оскільки рішення про
ексгумацію було прийнято значно
пізніше, а саме - 04 березня 2013 року.

Крім цього, якщо вірити показанням
ОСОБА_2 про те, що вона кожного тижня
спілкувалася з ОСОБА_9 по телефону, і
врахувати припинення такого
спілкування після червня 2012 року, то,
отримавши в листопаді 2012 року
інформацію від ОСОБА_6 щодо обставин
виявлення тіла у квартирі ОСОБА_9,
ОСОБА_2 повинна була пов"язати ці
обставини і прийти до єдино вірного і
однозначного висновку про те, що це
тіло належало ОСОБА_9, а не лукавити при
дачі показань в якості свідка 07 травня
2013 року ( після пред"явлення позову в
якому зазначала , що про смерть ОСОБА_9
їй стало відомо 08 березня 2013 року), і
стверджувати, що в листопаді 2012 року їй
і ОСОБА_6 не було відомо, що тіло, яке
було виявлено в квартирі ОСОБА_9 є тілом
ОСОБА_9.

Оскільки, у відповідності до
положень ч.2 ст. 57 ЦПК України пояснення
сторони можуть бути доказом у справі,
тільки у тому випадку, якщо сторона
була допитана у цивільній справі в
якості свідка, а у цій цивільній справі
ОСОБА_6 не була допитана в якості свідка
, то дана обставина не давала суду
першої інстанції підстав для прийняття
до уваги пояснень ОСОБА_6, яка в
судовому засіданні у цій цивільній
справі пояснювала, що в листопаді 2012
року повідомила ОСОБА_2 лише про те, що в
квартирі ОСОБА_9 виявили труп чоловіка,
а кому він належить, мають проводити
ексгумацію і встановлювати.

Зважаючи на вищенаведене та враховуючи
те, що письмові докази у справі, а саме:
відповідь Управління охорони
історичного середовища Львівської
міської ради від 18.07.12 р № 04/2511, надана
ОСОБА_6 на її звернення від 09.07.2012 року
за № З-М-22794 щодо надання дозволу на
поховання ОСОБА_9; постанова про
ексгумацію трупа ОСОБА_9 винесена
прокурором прокуратури Галицького
району м. Львова 04.03.2013 року свідчать
про те,що про смерть саме ОСОБА_9, а - не
про смерть невідомої особи у квартирі
ОСОБА_9 , ОСОБА_6 було відомо ще 09 липня
2012 року, а також свідчать про те, що в
листопаді 2012 року ОСОБА_6 не могла
повідомити ОСОБА_2 про те, що буде
проводитися ексгумація тіла , яке
виявлено у квартирі ОСОБА_9, оскільки у
листопаді 2012 року не тільки не було
постанови про ексгумацію , але й не було
звернення ОСОБА_4 щодо проведення
ексгумації, заява якого була подана
правоохоронним органам тільки 03.12.2012
року.

Колегія суддів вважає, за необхідне
зазначити також наступне:

свідоцтво про смерть ОСОБА_9 приблизно
ІНФОРМАЦІЯ_3 було видано 05 липня 2012
року( а.с. 27 зворот);

матеріали справи свідчать про те, що
всі відповідачі у справі подали заяву
про прийняття спадщини у межах
шестимісячного строку з часу відкриття
спадщини , в тому числі : ОСОБА_4 - 09.07.2012
року( а.с. 27 ), ОСОБА_8 -11.12.2012 року ( а.с. 35),
ОСОБА_19 18 грудня 2012 року а.с. 36 зворот),
ОСОБА_6-18 грудня 2012 року ( а.с. 40). Ніхто із
відповідачів до подачі заяви про
прийняття спадщини не висловлював
сумнівів, щодо факту смерті приблизно
ІНФОРМАЦІЯ_3 саме ОСОБА_9. Позивачем не
було надано доказів в підтвердження
того, що після листопада 2012 року вона
сумнівалася у факті смерті ОСОБА_9, або
вживала які-небудь заходи для усунення
таких сумнівів.

Заява, яка була подана в правоохоронні
органи ОСОБА_4, як слідує із її змісту,
була викликана підозрою , що смерть
ОСОБА_9 сталася внаслідок вбивства.

Таким чином, позивачем не було надано
належних і допустимих доказів
існування станом на листопад 2012 року (
коли їй стало відомо про смерть ОСОБА_9
і цей факт підтверджено письмовими
доказами, достовірність яких у суду не
викликає жодних сумнівів), поважних
причин неподання нею в нотаріальну
контору заяви про прийняття спадщини
на протязі шести місяців з часу
відкриття спадщин , тобто до 25 грудня 2012
року, а саме таких причин, які були б
викликані існуванням об"єктивних ,
непереборних чи істотних труднощів у
здійсненні нею можливості подання в
нотаріальну контору заяви про
прийняття спадщини у встановлені
чинним законодавством строки.

У зв"язку з цим , колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскаржене рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги законності і
обґрунтованості оскарженого рішення
не спростовують, тому апеляційну
скаргу належить відхилити, оскаржене
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст.313, п.1 ч.1
ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача позивача ОСОБА_2 -ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 30 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий: _______________
Тропак О.В.

Судді: ________________
Приколота Т.І.

________________ Федоришин А.