АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5475/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Тананайська Ю. А. Доповідач -
Болтунова Л.М. Категорія 32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Романюк М.М.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» на рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 29 квітня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» про відшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що в результаті аварії,
яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 на
залізничному переїзді в с. Городище
загинув її батько ОСОБА_4, внаслідок
чого їй завдано моральну шкоду. Просила
суд стягнути з ДП «Придніпровська
залізниця» та ОСОБА_3 на її користь 200 000
грн. у відшкодування моральної шкоди, з
кожного, оскільки вони є власниками
джерел підвищеної небезпеки, внаслідок
взаємодії яких їй завдано таку шкоду, а
також 2550 грн. моральної шкоди з ПрАТ
«Страхова група «ТАС», яка зобов'язана
нести відповідальність в силу Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 29 квітня
2014 року позов задоволений частково.
Стягнуто солідарно з ДП
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 97 450
грн., а з ПрАТ «Страхова група «ТАС» - 2 550
грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

В апеляційній скарзі ДП
«Придніпровська залізниця»,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду в частині
задоволених позовних вимог до ДП
«Придніпровська залізниця» скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в позові
відмовити в цій частині.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується в
частині задоволення позовних вимог до
ДП «Придніпровська залізниця», його
законність і обґрунтованість, в іншій
частині, колегією суддів не
перевіряється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Оскаржуване судове рішення
відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на
залізничному переїзді в с. Городище, в
районі м. Марганця Дніпропетровської
області сталася дорожньо-транспортна
пригода, що підтверджується актом
розслідування причин та обставин ДТП,
що сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 на залізничному
переїзді 115 км + 566 м перегону
Нікополь-Марганець Криворізької
дирекції залізничних перевезень
Придніпровської залізниці від 12-13
жовтня 2010 року, відповідно до якого в
результаті зіткнення електровоза ВЛ-8
№ 1583 з рейсовим автобусом БАЗ-А079
«Еталон» загинуло 45 осіб та 8 осіб
травмовано.

В результаті вказаного зіткнення
загинув батько позивачки - ОСОБА_5

Відповідно до акту розслідування
автобус БАЗ-А079 «Еталон», держаний
номер НОМЕР_1, належить ПП «ОСОБА_3»,
перевізник ПП «Ремсервіс», ліцензія на
перевезення АВ № 502351, дійсна до 29
листопада 2014 року, видана на фізичну
особу ОСОБА_3 Електровоз ВЛ-8 № 1583
приписаний до Криворізького
локомотивного депо Придніпровської
залізниці.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК
України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 2 ст. 188 ЦК України якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України
особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Крім того, пунктом 8 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» судам роз'яснено, що особи,
які спільно завдали шкоди, тобто
завдали неподільної шкоди
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими (ст.ст. 543, 1190 ЦК). У такому
самому порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Спір про відшкодування шкоди, завданої
при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожним із їх володільців
перед іншим із них, вирішується за
правилами ст. 1188 ЦК, а саме: шкода,
завдана одному з володільців із вини
іншого, відшкодовується винним; не
відшкодовується шкода, завдана
володільцю лише з його вини; за
наявності вини всіх володільців розмір
відшкодування визначається судом у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення
(тобто залежно від ступеня вини
кожного); у разі відсутності вини
володільців у взаємному завданні шкоди
жоден із них не має права на
відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки,
коли внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки шкоди
завдано самим володільцям цих джерел,
від випадків, коли шкоди завдано іншим
особам (наприклад пасажирам,
пішоходам). У цьому випадку особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої вини
(ч. 2 ст. 1188 ЦК). При цьому солідарний
боржник, який відшкодував спільно
завдану шкоду, має право вимагати з
кожного з інших завдавачів шкоди
частку виплаченого потерпілому
відшкодування. Оскільки боржник, який
виконав солідарне зобов' язання, має
право зворотної вимоги, тобто стає
кредитором за регресним зобов'язанням
до інших боржників, розподіл
відповідальності солідарних боржників
один перед одним (визначення часток) за
регресним зобов'язанням здійснюється
на загальних підставах за правилами ст.
1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає
ступеню вини кожного з боржників.

Отже, оскільки внаслідок зіткнення
двох транспортних засобів - джерел
підвищеної небезпеки (автобуса та
поїзда) загинув батько позивачки, який
був пасажиром автобуса, то володільці
цих джерел підвищеної небезпеки несуть
солідарну відповідальність перед
позивачкою.

Враховуючи встановлені обставини, суд
першої інстанції, керуючись ст.ст. 1167,
1187, 1188, 1190 ЦК України, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2
частково, стягнувши з ДП
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3
на користь останньої у солідарному
порядку моральну шкоду в розмірі 97450
грн., виходячи з засад розумності та
справедливості , в тому колегія суддів
вважає, що рішення суду в цій частині
підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують і не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого в справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Колегія суддів вважає, що при
розгляді справи, суд першої інстанції в
повному обсязі встановив права та
обов'язки сторін, обставини справи, дав
належну оцінку доказам в їх сукупності.
Ухвалене судом рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» відхилити.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 29 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: Болтунова Л.М.
Макаров М.О. Романюк М.М.