Справа № 2-9657/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року Дзержинський
районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді
Шишкіна О.В.,

секретарів -
Деркач М.М., Підлипенського Д.В., Голуб
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного нотаріуса
ХМНО ОСОБА_7, треті особи - приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_8, приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_9, приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_10, приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_11, приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_12 про визнання
нікчемними довіреностей, визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири, витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання права
власності, зобов'язання вчинити певні
дії, за зустрічною позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного нотаріуса
ХМНО ОСОБА_7, треті особи - приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_8, приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_9, приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_10, приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_11, приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_12 про визнання
нікчемною довіреності, визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири, витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання права
власності, зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
відповідним позовом, у якому після його
уточнення просить визнати нікчемною
довіреність від 09.08.2010 року, яка була
оформлена від її імені на ім'я ОСОБА_3 та
посвідчена приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_11 09.08.2010 року; визнати недійсним
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1 від 21.08.2010 року, укладений від
її імені та імені ОСОБА_2 за довіреністю
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що був посвідчений
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 21.08.2010
року за № 1696 та зареєстрований 21.08.2010 р.
Харківським міським БТІ; витребувати
квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного
володіння у ОСОБА_6; привести сторони до
первісного стану, який існував станом
на 21.08.2010 року, анулювавши правову
реєстрацію квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4
та ОСОБА_5; визнати право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1 за нею;
зобов'язати приватного нотаріуса ХМНО
ОСОБА_7 повернути їй документи, на
підставі яких був укладений договір
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від
21.08.2010 року від її імені та імені ОСОБА_2
за довіреністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4;
визнати нікчемною довіреність від
22.03.2011 року, яка була оформлена від її
імені на ім'я ОСОБА_5, та посвідчена
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12
22.03.2011 року за № 576.

У свою чергу ОСОБА_2 звернулася до суду
із зустрічною позовною заявою, у якої
після її уточнення просить визнати
нікчемною довіреність від 09.08.2010 року,
яка була оформлена від її імені на ім'я
ОСОБА_3, посвідчена приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 09.08.2010 року;
визнати недійсним договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1 від 21.08.2010
року, укладений від її імені та імені
ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
що був посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 21.08.2010 року за №
1696 та зареєстрований 21.08.2010 р.
Харківським міським БТІ; витребувати
квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного
володіння у ОСОБА_6; привести сторони до
первісного стану, який існував станом
на 21.08.2010 року, анулювавши правову
реєстрацію квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4
та ОСОБА_5; визнати право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1 за нею;
зобов'язати приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 повернути ОСОБА_2
документи, на підставі яких був
укладений договір купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1 від 21.08.2010 року від її
імені та імені ОСОБА_1 за довіреністю
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник підтримали свої позовні
вимоги та просили їх задовольнити в
повному обсязі, вказуючи на те, що
позивачка та її сестра ОСОБА_2 ніяких
дій стосовно відчуження спірної
квартири не здійснювала, волевиявлення
її та її сестри на укладання договору
купівлі-продажу зазначеної квартири не
було. Укладені договори
купівлі-продажу від 21.08.2010 року, 22.12.2010
року та 04.11.2001 року вважає незаконними,
оскільки вони були укладені з
порушенням норм законодавства України
та її законних прав як власника
квартири, оскільки при підписані
договору присутня не була, свого
підпису на договорі не ставила та не
уповноважувала нікого продавати
квартиру, згоди на продаж квартири
нікому не давала, довіреність будь-якій
іншій особі на продаж квартири не
надавала, грошових коштів за продаж
квартири також не отримувала.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала
свою зустрічну позовну заяву та
просили її задовольнити в повному
обсязі, надавши показання, аналогічні
показанням сестри ОСОБА_1

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явились, повідомлені
належним чином, у своїх заявах на
адресу суду просять слухати справу у їх
відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився, про час та місце проведення
судового розгляду повідомлений
належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_6 в
судове засідання з'явився, проти
задоволення первинного та зустрічного
позовів заперечував, посилаючись на те,
що ОСОБА_6 придбав спірну квартиру на
підставі договору купівлі-продажу у
законного власника ОСОБА_5, за яким вона
була зареєстрована. Вимоги п.3 ч.1 ст. 388
ЦК України дають можливість власнику
витребувати майно безпосередньо у того
набувача, який придбав його у особи, що
не мала право його відчужувати. При
чинному договору купівлі-продажу
можливість позбавити власності особу,
яка придбала цю власність по такому
договору, законом не передбачена. Факт
добровільної передачі позивачами
документів на спірну квартиру та своїх
паспортів іншій особі, який, на думку
представника ОСОБА_6, доказаний у
кримінальному провадженні ті
відображений у вироку суду, є нічим
іншим ніж виявленим власником волі на
передачу спірної квартири іншій особі,
а тому виключає можливість її
витребування. Позивачами також не
надано доказів, які б свідчили про те,
що ОСОБА_6 знав або міг знати, що ОСОБА_5
набув квартиру незаконно та не мав
права її відчужувати.

Відповідач та треті особи - приватні
нотаріуси ХМНО ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в судове
засідання не з'явилась, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, просять слухати справу у їх
відсутності.

Всебічно з'ясувавши обставини справи,
вивчивши її матеріали, дослідивши
надані у справі докази у сукупності,
суд дійшов до висновку, що заявлені
первинний та зустрічний позови
підлягають задоволенню на підставі
встановлених фактичних обставин
справи та відповідних їм
правовідносин.

Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

На підставі ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення рішення суд вирішує
чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено наступне.

18.11.2011 року Київським РВ ХМУ ГУМВС в
Харківській області була порушена
кримінальна справа за фактом
шахрайства за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відносно ОСОБА_3 стосовно незаконного
розпорядження належної позивачам
квартири.

Слідчим відділом Київського РВ ХМУ
ГУМВС в Харківській області було
встановлено, що ОСОБА_3, підробила
паспорта громадянина України на ім'я
ОСОБА_1, який остання втратила у 2007 році
(постанова Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС в
Харківській області про відмову в
порушенні кримінальної справи), на
підставі якого оформила 09.08.2010 року
довіреність від її імені на своє ім'я у
приватного нотаріуса Харківського
міського округу ОСОБА_11, згідно якої
від її імені мала право розпорядження
частиною квартири АДРЕСА_1,

В той же день ОСОБА_3, скориставшись
паспортом громадянки України на ім'я
ОСОБА_2, шляхом підробки її паспорта
громадянина України, оформила 09.08.2010
року довіреність від її імені на ім'я
ОСОБА_3 у приватного нотаріуса
Харківського міського округу ОСОБА_9 на
право розпорядження її частиною
квартири АДРЕСА_1.

20 серпня 2010 року ОСОБА_3, діючи від імені
ОСОБА_2 за довіреністю, отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом в Десятій Харківській
Державній нотаріальній конторі на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1.

20 серпня 2010 року ОСОБА_3, діючи від імені
ОСОБА_2 за довіреністю, отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом в П'ятій Харківській Державній
нотаріальній конторі на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1.

21 серпня 2010 року ОСОБА_3, діючи від імені
позивача та від імені ОСОБА_2 за
довіреністю продала належну їм
квартиру АДРЕСА_1 своїй доньці ОСОБА_4,
уклавши договір купівлі-продажу
зазначеної квартири та посвідчивши
його у приватного нотаріуса
Харківського міського округу ОСОБА_7. В
договорі купівлі-продажу вказано, що
продаж квартири було вчинено нібито за
276500,00 (двісті сімдесят шість тисяч
п'ятсот) гривень 00 копійок (що на момент
укладання договору складало в
еквіваленті 35000,00 доларів США).

21 грудня 2010 року ОСОБА_4 продала
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5, уклавши
договір купівлі-продажу зазначеної
квартири та посвідчивши його у
приватного нотаріуса Харківського
міського округу ОСОБА_8. В договорі
купівлі-продажу вказано, що продаж
квартири було вчинено нібито за 199077,50
(сто дев'яносто дев'ять тисяч сімдесят
сім) гривень 50 копійок, (що на момент
укладання договору складало в
еквіваленті 25000,00 доларів США)

В ході досудового слідства Київським
РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області було
встановлено що 22 грудня 2010 року ОСОБА_4
отримала гроші в борг у розмірі 25000,00
доларів США у ОСОБА_5 на один рік. На
вимогу ОСОБА_5 та на прохання ОСОБА_3
замість договору позики грошей, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 оформили договором
купівлі-продажу.

04.11.2011 року ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_6
договір купівлі-продажу зазначеної
квартири за 80000 гривень, посвідчивши
його у приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_10

Вироком Київського районного суду
м.Харкова від 05.03.2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 12.09.2013 року,
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 була визнана винною
та засуджена за ст.ст.190 ч.3, 4, 358 ч.2, 3КК
України, та їй було призначено
покарання у вигляді 5 років позбавлення
волі з конфіскацією належного їй майна.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_1 та
її сестра, ОСОБА_2, ніяких дій стосовно
відчуження квартири не здійснювали,
остання перебувала з 23 березня 2007 року
по 2012 рік в місцях позбавлення волі. Їх
волевиявлення на укладення договору
купівлі-продажу зазначеної квартири не
було взагалі.

По кримінальній справі, на підставі
постанов слідчого СВ Київського РВ ХМУ
ГУМВС в Харківській області ОСОБА_13
були проведені почеркознавчі та
будівельно-технічна експертизи.

Відповідно до висновку №562 від 19.12.2011
року експерта
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС України в Харківській
області, підпис від імені позивача в
довіреності від 09.08.2010 року на ім'я
ОСОБА_3 у приватного нотаріуса
Харківського міського округу ОСОБА_11
була виконана ОСОБА_3, а підпис від
імені ОСОБА_2 в довіреності від 09.08.2010
року на ім'я ОСОБА_3 у приватного
нотаріуса Харківського міського
округу ОСОБА_9 також була виконана
ОСОБА_3.

Відповідно до висновку №12084 судової
будівельно-технічної експертизи від
21.12.2011 року, який був виготовлений
експертом Харківського
Науково-дослідним інститутом судових
експертиз ім.М.С.Бокаріуса ОСОБА_14,
ринкова вартість квартири АДРЕСА_1
складає 407709 грн.

Укладені договори купівлі-продажу від
21 серпня 2010 року, 22 грудня 2010 року та від
04.11.2011 року суд вважає незаконними,
оскільки вони були укладені з
порушенням норм законодавства України
та моїх законних прав як власника
квартири, оскільки при підписанні
договору справжній власник квартири
присутній не був, свого підпису на
договорі не ставив та не
уповноважувала нікого продавати
квартиру.

Як стверджували позивачі в ході
судового засідання, бажання продати
свою квартиру вони ніколи не мали та не
мають, згоди на продаж своєї квартири
нікому не давали, довіреність будь-якій
іншій особі на продаж квартири не
надавали, грошових коштів за продаж
квартири також не отримували.

Частин а 3 статті 203 ЦК України
передбачає, що волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу є підставою недійсності
правочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Згідно зі ст. 228 Цивільного кодексу
України нікчемним є правочин, що
порушує публічний порядок, зокрема
який спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини та
громадянина, незаконне заволодіння
майном фізичної особи.

Відповідно до ст.41 Конституції України
та ст. 321 Цивільного кодексу України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Натомість, в порушення
вимог законодавства, під час укладення
вищезазначенного договору
купівлі-продажу квартири від 21 серпня
2010 року не були додержані вимоги ст. ст.
658, 203 Цивільного кодексу України та цей
правочин був спрямований на незаконне
заволодіння майном, що належить ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на праві сумісній власності,
адже згоди на укладення таких
договорів власник не давала та
договору відчуження квартири не
підписувала.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України одними із способів захисту
цивільних прав та інтересів є визнання
правочину недійсним та відновлення
становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в пункті 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними майно може бути
витребувано від особи, яка не є
сторонні недійсного правочину, шляхом
подання віндикаційного позову, зокрема
від добросовісного набувача - з
підстав, передбачених частиною першою
статті 388 ЦК.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України
якщо майно за відплатним договором
придбане у особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 388 ЦК
України, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знаті (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача у разі, якщо майно
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння.

Квартира АДРЕСА_1 , яка належала
позивачу та її сестрі, ОСОБА_2, була
відчужена не з їх волі.

Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип
диспозитивності цивільного процесу, ч.
1 зазначеної статті вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. З положення
цієї статті також випливає, що суд, за
загальним правилом, не повинен
виявляти ініціативи у збиранні
доказів, про докази, їх кількість та
якість повинні піклуватися сторони,
оскільки саме на них законом
покладений обов'язок доказування суду
тих обставин, на які вони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, а суд, знову таки, тільки
сприяє сторонам у витребуванню таких
доказів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 130, 179, 212-215
ЦПК України, ст.ст. 755, 756 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати нікчемною довіреність від
09.08.2010 року, яка була оформлена від
імені ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_3, посвідчена
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_11
09.08.2010 року.

Визнати недійсним договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1 від 21.08.2010
року, укладений від імені ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
що був посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 21.08.2010 року
за № 1696 та зареєстрований 21.08.2010 р.
Харківським міським БТІ.

Витребувати квартиру АДРЕСА_1 з чужого
незаконного володіння у ОСОБА_6.

Привести сторони до первісного стану,
який існував станом на 21.08.2010 року,
анулювавши правову реєстрацію
квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Визнати право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

3обов'язати приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 повернути ОСОБА_1
документи, на підставі яких був
укладений договір купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1 від 21.08.2010 року від
імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за довіреністю
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати нікчемною довіреність від
22.03.2011 року, яка була оформлена від
імені ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_5, та
посвідчена приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_12 22.03.2011 року за № 576.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визнати нікчемною довіреність від
09.08.2010 року, яка була оформлена від
імені ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_3, посвідчена
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
09.08.2010 року.

Визнати недійсним договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1 від 21.08.2010
року, укладений від імені ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
що був посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 21.08.2010 року
за № 1696 та зареєстрований 21.08.2010 р.
Харківським міським БТІ.

Витребувати квартиру АДРЕСА_1 з чужого
незаконного володіння у ОСОБА_6.

Привести сторони до первісного стану,
який існував станом на 21.08.2010 року,
анулювавши правову реєстрацію
квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Визнати право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

3обов'язати приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 повернути ОСОБА_2
документи, на підставі яких був
укладений договір купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1 від 21.08.2010 року від
імені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за довіреністю
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею
в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя