Справа № 362/2392/13-ц Головуючий у І
інстанції Медведєва К.В.Провадження №
22-ц/780/5121/14 Доповідач у 2
інстанції АнтоненкоКатегорія 47
УХВАЛА

Іменем України

09 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І.,Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 17 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року позивачка ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом про поділ
майна подружжя, у якому просила
поділити майно, яке є об'єктом прав
спільної сумісної власності подружжя,
наступним чином: виділити у власність
ОСОБА_2 майно загальною вартістю 1660173,00
грн., зокрема: 1) автомобіль НОМЕР_1, 2011
року випуску, вартістю 132213,00 грн.; 2)
земельну ділянку площею 0,05 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_2,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ№149716 від
26.10.2004 року та земельну ділянку площею
0,25 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ№149715 від
26.10.2004 року, загальною вартістю 27.960,00
грн.; 3) будинок, який розташований за
адресою: АДРЕСА_3 помічений у
технічному паспорті на житловий
будинок, літерою Е, загальною площею 183,0
кв.м, вартістю 1.500.000,00 грн. Виділити у
власність ОСОБА_1 майно загальною
вартістю 11.048.308,74 грн., зокрема: 1)
квартиру, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4, вартістю 1.061.254,50 грн., з яких
сплачено кредит в сумі 450.000,00 грн. та
відсотків за користування кредитними
коштами у розмірі 611.254,50 грн. виплачених
на придбання квартири; 2) автомобіль
НОМЕР_2, 2006 року випуску 487.054,24грн., з
яких сплачено кредит 163.333,33 грн., та
відсотків за користування кредитними
коштами у розмірі 323.720,91 грн.,
виплачених на придбання за кредитні
кошти; 3) будинок, який розташований за
адресою: АДРЕСА_3, помічений у
технічному паспорті на житловий
будинок, літерою А, загальною площею 352,6
кв.м., вартістю 9.500.000,00 грн. Також
позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 на
її користь 3.200.000,00 грн. грошової
компенсації замість частки у праві
спільної сумісної власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 15.10.1994року, у шлюбі народилася
донька - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між
сторонами було розірвано 19.02.2013 року.
Позивач зазначає, що їй відомо, що у
період шлюбу сторонами спору було
придбано у спільну сумісну власність
наступне майно: земельна ділянка
загальною площею 0,30 га, на яку видано
два державні акти: на земельну ділянку
0,05 га та на 0,25 га., автомобіль НОМЕР_1, 2011
року випуску, вартістю 132213,00 грн.,
квартира, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4, вартістю 1.061.254,50 грн.,
автомобіль НОМЕР_2, 2006 року випуску
487.054,24 грн. Також позивач зазначала, що
певне майно було істотно збільшено за
рахунок спільних коштів та особистих
трудових затрат, зокрема: 1) батько
позивача - ОСОБА_4 подарував
відповідачеві земельну ділянку площею
0,85 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2,
вартість якої внаслідок проведення за
рахунок спільних коштів та трудових
затрат позивача землевпорядних робіт
та робіт з благоустрою, відповідно до
інформаційного листа від 14.03.2013 року,
наданого оцінювачем ОСОБА_5, становить
3000000,00 грн.; 2) батько позивача - ОСОБА_4
подарував відповідачеві житловий
будинок з надвірними будівлями
загальною площею 313,2 кв.м. та житловою
площею 170,5 кв.м., розташований за
адресою: АДРЕСА_3 вартістю 164.010,00 грн.
Вартість зазначеного будинку
внаслідок проведення за рахунок
спільних коштів реконструкції,
відповідно до інформаційного листа від
14.03.2013 року, наданого оцінювачем
ОСОБА_5., становить 6.500.000,00 грн.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 липня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_2 право
власності на 1/2 частину будинку з
господарсько-побутовими будівлями за
адресою: АДРЕСА_3, 1/2 частину автомобіля
НОМЕР_3, 2011 року випуску. 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,05 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ№149716 від
26.10.2004 року, 1/2 частину земельної
ділянки площею 0,25 га, розташованої за
адресою: АДРЕСА_2, державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯБ№149715 від 26.10.2004 року, 1/2 частину
автомобіля НОМЕР_4, 2006 року
випуску.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 887.500,00 грн. в рахунок
компенсації половини вартості
квартири, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4, що була спільною сумісною
власністю подружжя.

Визнано за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину будинку з
господарсько-побутовими будівлями за
адресою: АДРЕСА_3, 1/2 частину автомобіля
НОМЕР_3, 2011 року випуску, на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,05 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ№149716 від
26.10.2004 року, 1/2 частину земельної
ділянки площею 0,25 га, розташованої за
адресою: АДРЕСА_2, державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯБ№149715 від 26.10.2004 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати частково рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що між
сторонами спору укладено шлюб 15.10.1994
року, який було зареєстровано
Лісниківською сільською радою
Києво-Святошинського району Київської
області, актовий запис № 7 від 15.10.1994 р.,
що підтверджується Свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_5. У шлюбі
народилася донька - ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
Свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_6, виданим Відділом реєстрації
актів громадянського стану
Московського району м. Києва від 24
червня 1997 року. Шлюб було розірвано 19
лютого 2013 року, що підтверджується
копією рішення Апеляційного суду міста
Києва від 19 лютого 2013 року.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд виходив з
положень ст.ст. 22, 25 КПШС України, ст.ст.
57, 60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 368, 372, 381 ЦК
України, та прийшов до правильного
висновку про те, що спірне майно є
спільною власністю подружжя, отже
підлягає поділу в рівних частках.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Так відповідно до положень ст.. 22
КпШС України майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Згідно ч.1, ч.2 ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

В разі поділу майна, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
їх частки визнаються рівними. В окремих
випадках суд може відступити від
начала рівності часток подружжя,
враховуючи інтереси неповнолітніх
дітей або інтереси одного з подружжя,
що заслуговують на увагу (ст. 28 КПШС
України).

Згідно положень ч. 1 ст. 69 СК
України дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Відповідно положень ч. 1 ст. 70 СК
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини і чоловіка є рівними, якщо інше
не визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Враховуючи, що сторони спору
перебували у шлюбі з 15.10.1994 року по
19.02.2013 року, суд прийшов до правильного
висновку про те, що вони набули у шлюбі
наступне майно: 1) автомобіль НОМЕР_1, 2011
року випуску; 2) земельну ділянку площею
0,05 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ№149716 від
26.10.2004 року; 3) земельну ділянку площею
0,25 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ№149715 від
26.10.2004 року; 4) автомобіль НОМЕР_2, 2006 року
випуску, яке є спільною сумісною
власністю сторін у справі та підлягає
поділу між ними у рівних частках.

Ухвалюючи рішення про визнання
спільною власністю сторін та поділ у
рівних частках жилого будинку з
господарськими будівлями під АДРЕСА_3
суд обґрунтовано виходив з положень
ст.. 25 КпШС України, відповідно до яких,
якщо майно, яке було власністю одного з
подружжя, за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй цінності внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя або їх обох, воно може бути
визнане судом спільною сумісною
власністю подружжя.

При цьому суд виходив з того, що
спірний будинок хоч і був подарований
відповідачу батьком позивачки у 2001
році, проте за час шлюбу зазнав
суттєвих змін, зокрема було добудовано
дві веранди, змінилася площа житлового
будинку з 313,2 кв.м. (як зазначено в
договорі 21.07.2001 року), на 352,6 кв.м. (як
зазначено в технічному паспорті станом
на 26.07.2011 року). У складі садиби зник
сарай під літерою «Б», 1990 року побудови
і висотою будівлі 2,20 м., натомість
з'явилася літня кухня під літерою «Е»,
2001 року побудови і висотою будівлі 5,90 м.
Також за час шлюбу у складі садиби була
побудована альтанка. З наведених змін у
садибі, та виходячи з рішення
Виконавчого комітету Іванковичівської
сільської ради Васильківського району
Київської області від 25.10.2001 № 42
вбачається, що ОСОБА_1 дозволено
побудувати літню кухню з підвалом за
адресою АДРЕСА_3 тобто вносити зміни до
складу садиби. Отже, за час шлюбу садиба
змінювалася, перебудовувалася,
цінність садиби істотно збільшилася
внаслідок затрат обох з подружжя, а
тому суд обґрунтовано визнав садибу
спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалюючи рішення про стягнення
з відповідача на користь позивачки
грошової компенсації за ? частку
квартири за адресою: АДРЕСА_4, суд
виходив з того, що вказана квартира
була придбана за кредитні кошти,
отримані відповідачем 14.06.2007 року у ВАТ
«Комерційний банк «Хрещатик», та яка
була призначена для проживання в ній
доньки після досягненню нею
повноліття. Як встановлено в рішенні
Голосіївського районного суду м. Києва
від 19.11.2012 року у справі 2601/12913/12,
вказаний кредитний договір укладено
відповідачем в інтересах сім'ї, а тому
вказаний факт не підлягає доведенню в
силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, 12.07.2013 року
відповідачем отримано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно -
квартиру, яка розташована за адресою
АДРЕСА_4, загальною площею 140,4 кв.м.,
житловою 86,7 кв.м.

01.03.2014 року відповідачем на
підставі договору купівлі-продажу
квартири продано ОСОБА_6 квартиру, яка
розташована за адресою АДРЕСА_4,
загальною площею 140,4 кв.м., житловою 86,7
кв.м. за ціною 1,775,000,00 грн.

Твердження відповідача про те,
що за рахунок коштів, отриманих від
продажу квартири за адресою Київ,
АДРЕСА_1 було сплачено за кредитним
договором №37/07-980/07И від 14.06.2007року
судом першої інстанції відхилено,
оскільки не надано суду доказів, що
саме кошти, отримані від продажу
квартири у 2005 році були спрямовані на
погашення заборгованості за договором
№37/07-980/07И від 14.06.2007року. Отже, хоч
свідоцтво про право власності на
вказану квартиру отримано після
розірвання шлюбу, натомість дії по
набуттю вказаної квартири вчинено
майже за 6 років до розірвання шлюбу та
в інтересах сім'ї, що встановлено в
рішенні суду, а тому вказана квартиру
також належить до спільної сумісної
власності і підлягає поділу між
подружжям .

Натомість, спірна квартира
була відчужена відповідачем 01.03.2014 року
на підставі договору купівлі-продажу
квартири за ціною 1,775,000,00 грн.

Відповідно, позивач має право
на компенсацію 1/2 частини вартості
вказаної вище квартири, що складає
887.500,00 грн.

Таким чином, суд першої
інстанції правильно визначився з
характером правовідносин та
застосував до них відповідні норми
права.

Докази та обставини, на які
посилається апелянт в апеляційній
скарзі, були предметом дослідження
судом першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом першої інстанції
були дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: