Провадження №2/761/5181/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

26 серпня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Сіромашенко Н.В.,

при секретарі
Солошенко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Альфа-Банк" про зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить зобов'язати
Публічне акціонерне товариство
"Альфа-Банк" здійснити перерахунок
процентів за кредитним договором №
800000093 укладеним 16.03.2007 року між ЗАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_1 за період з
29.05.2011 року по 29.05.2014 року за ставкою 11%
річних.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 16.03.2007 року між ЗАТ
"Альфа-Банк" та нею було укладено
Кредитний договір № 800000093, відповідно
до умов якого їй було надано кредит для
часткової оплати вартості квартири
загальною сумою 37 000 дол. США. Ставка за
кредитом складала 11,0% річних. Кредит
надано до 16 березня 2022 року. Починаючи з
серпня 2008 року відповідачем в
односторонньому порядку було
збільшено розмір процентної ставки до
15% річних та в подальшому відповідачем
здійснювався розрахунок
заборгованості за Кредитним договором
виходячи з розміру процентної ставки 15%
річних. Вважає, що відповідачем було
порушено її права, як споживача та
неправомірно розраховано розмір
процентної ставки.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
його задовольнити, проти заочного
розгляду справи не заперечував.

Представник відповідача до
судового засідання не з'явився,
сповіщений належним чином про місце та
час розгляду справи, про причини неявки
суд не повідомляв.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК
України суд вважає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
у справі доказів, проти чого не
заперечував представник позивача.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
надані докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16 березня 2007
року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір № 800000093,
відповідно до умов якого банк надав
ОСОБА_1 кредит у сумі 37 000 доларів США,
для часткової оплати вартості квартири
за АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного
договору, процентна ставка за кредитом
складає 11,0% (одинадцять процентів)
річних.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного
договору, кредит надається на строк 180
місяців з кінцевим терміном повернення
заборгованості за кредитом до 16
березня 2022 року.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у
письмовій формі, що визначено ч.1 ст.1055
ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

За приписами ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Представник позивача посилається на
те, що відповідачем в односторонньому
порядку змінена процентна ставка за
кредитом, однак, доказів у порядку
ст.ст.57-59 ЦПК України на підтвердження
позовних вимог ОСОБА_1 не було надано.

В той же час, подавши свої докази,
сторони реалізували своє право на
доказування і одночасно виконали
обов'язок із доказування, оскільки ст. 60
ЦПК України закріплено правило про те,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Обов'язок із доказування
покладено на осіб, яким надано право
захисту прав, свобод та інтересів
сторін (ст.ст. 27, 46 ЦПК України).

Тобто процесуальними нормами
встановлено як право на участь у
доказуванні, так і обов'язок їх
доказування.

Крім того, суд не повинен
безпосередньо брати участь у зборі
доказового матеріалу.

Виходячи із встановлених фактичних
обставин справи, умов договору та вимог
чинного законодавства, суд приходить
до висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Альфа-Банк" про зобов'язання вчинити
дії відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

СУДДЯ: