АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.

при секретарі: Троц
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою Пасюрківської
Вікторії Вікторівни в інтересах
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євроавтогаз» на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 04 червня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євроавтогаз»,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Уніка», третя
особа: ОСОБА_4, про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок ДТП,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/9365/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Гончарук В.П. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О.в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 04 червня 2014 року позов
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Євроавтогаз» (далі - ТОВ
«Євроавтогаз»), Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК
«Уніка»), третя особа: ОСОБА_4, про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП, задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь
ОСОБА_2 495,05 грн. страхового
відшкодування, 229,40 грн. судового збору,
а всього 724,45 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь
ОСОБА_3 3 197,39 грн. страхового
відшкодування, 229,40 грн. судового збору,
а всього 3 426,79 грн.

Стягнуто з ТОВ «Євроавтогаз» на
користь ОСОБА_2 111 325,50 грн. матеріальних
збитків, пов'язаних з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу, 2 000,00
грн. за спричинення моральної шкоди, 1
113,25 грн. витрат по сплаті судового
збору, а всього 114 438,75 грн.

Стягнуто з ТОВ «Євроавтогаз» на
користь ОСОБА_3 2 000,00 грн. за спричинення
моральної шкоди, 229,40 грн. витрат по
сплаті судового збору, а всього 2 229,40
грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду,
Пасюрківська В.В. в інтересах ТОВ
«Євроавтогаз» подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в повному обсязі.
Звертає увагу на те, що єдиним належним
доказом фактичної вартості ремонту
транспортного засобу є відповідні
платіжні документи. Разом з тим,
звертаючись до суду, позивачами не було
надано доказів повної оплати ремонту
пошкодженого транспортного засобу.
Надані до суду акт № 111021
приймання-передачі наданих робіт
послуг від 21 жовтня 2011 року на суму 161
325,50 грн. та акт № 111216 від 16 грудня 2011
року прийому-передачі виконаних робіт
та послуг на суму 59 354,00 грн. викликають
сумніви у їх достовірності та
законності. Визначаючи вартість
ремонту транспортного засобу, суд
першої інстанції безпідставно виходив
з рахунку-фактури № 509-11 від 05 вересня
2011 року, який є одностороннім
документом. Також, вважає, що судом було
порушено положення ст. ст. 1166, 1172, 1187, 1188,
1192 ЦК України.

В суді апеляційної інстанції
ПасюрківськаВ.В. в інтересах ТОВ
«Євроавтогаз» апеляційну скаргу
підтримала та просила її задовольнити
з наведених в ній підстав.

ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, вважав, що спір вирішений
судом правильно.

Особисто ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також
представник ПрАТ «СК «Уніка» в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, ОСОБА_2
забезпечив явку в судове засідання
свого уповноваженого представника, а
тому, колегія суддів відповідно до
вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважає за
можливе слухати справу у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 13 червня 2011 року о
20:20 год. ОСОБА_4, керуючи на 127 км.
автодороги Київ-Харків в Яготинському
районі Київської області автомобілем
МАН-18460, реєстраційний номер НОМЕР_1,
власником якого є ТОВ «Євроавтогаз», в
порушення пункту 12.1 Правил дорожнього
руху, не вибрав безпечної швидкості, не
врахував дорожню обстановку, внаслідок
чого допустив зіткнення з автомобілем
ГАЗ-2705, з реєстраційним номерним знаком
НОМЕР_6, власником якого є ОСОБА_8 під
його ж керуванням, що рухався в
попутному напрямку, через що
автомобіль ГАЗ зіткнувся з автомобілем
Лексус, з реєстраційним номерним
знаком НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2
під керуванням ОСОБА_9, що рухався
попереду в попутному напрямку, а
автомобіль Лексус зіткнувся з
автомобілем Фольцваген, з
реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3,
власником якого є: ОСОБА_3 під
керуванням водія ОСОБА_2, що рухався
попереду в попутному напрямку,
внаслідок чого всі автомобілі отримали
механічні ушкодження.

Постановою Апеляційного суду
Київської області від 03 вересня 2013 року
ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, а
провадження по справі було закрито у
зв'язку із закінченням строків
накладення адміністративного
стягнення (а.с.25-26).

На момент дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль МАН-18460,
реєстраційний номер НОМЕР_1, власником
якого є ТОВ «Євроавтогаз» був
застрахований в ПрАТ «СК «УНІКА» на
умовах договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, оформленого
полісом № АА/2600660. Згідно вказаного
поліса ліміт відповідальності за
майнову шкоду, завдану третім особам
становить 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.
(а.с.173).

05 вересня 2011 року, між ОСОБА_2 (замовник)
та приватним підприємцем ОСОБА_10
(виконавець) було укладено договір про
технічне обслуговування та ремонт
транспортного засобу № 11095, відповідно
до якого виконавець взяв на себе
зобов'язання надати Замовнику послуги
з технічного обслуговування та/або
ремонту автомобільного транспортного
засобу чи його складових частин, у тому
числі з використанням матеріалів
(запасних частин) як замовника, так і
спеціально замовлених виконавцем;
замовник взяв на себе зобов'язання
прийняти й оплатити ці послуги, а також
вартість використаних матеріалів
(запасних частин) виконавця в розмірі,
строки та в порядку, що передбачені
умовами цього договору (а.с.31-39).

Відповідно до акту приймання-передачі
наданих робіт та послуг № 111021 від 21
жовтня 2011 року в період з 05 вересня 2011
року по 21 жовтня 2011 року було проведено
ремонт автотранспортного засобу
Лексус, реєстраційний номерний знак
НОМЕР_2, виконавець виконав і передав
роботи та послуги згідно
нарядів-замовлень, а саме:
наряд-замовлення запчастин №-0509/11,
наряд-замовлення робіт №-0059,
наряд-замовлення малярних робіт №-050911
від 05 вересня 2011 року; замовник прийняв
вказані роботи та послуги згідно
нарядів-замовлень та рахунку-фактури №
509/11 від 05 вересня 2011 року на суму 161 325,50
грн. (а.с.34-40).

22 листопада 2013 року ОСОБА_2 було
сплачено ПП ОСОБА_10 часткову плату за
ремонт у розмірі 25 000 грн. (а.с.39).

03 жовтня 2011 року між ОСОБА_3 та
приватним підприємцем ОСОБА_10 також
було укладено договір про технічне
обслуговування та ремонт
транспортного засобу № 11103 (а.с.41-43).

Відповідно до акту приймання-передачі
наданих робіт та послуг № 111216 від 16
грудня 2011 року за період з 03 жовтня 2011
року по 16 грудня 2011 року було проведено
ремонт автотранспортного засобу
Фольцваген, реєстраційний номерний
знак НОМЕР_3, виконавець передав
замовнику роботи та послуги згідно
наряд-замовлень, а саме:
наряд-замовлення запчастин №-0310/11,
наряд-замовлення робіт №-00310,
наряд-замовлення малярних робіт №-031011
від 03 жовтня 2011 року, замовник прийняв
вказані роботи та послуги згідно
наряд-замовлень та рахунку-фактури
№-310/11 від 03 жовтня 2011 року на суму 59 354,00
грн. (а.с.44-47).

22 листопада 2013 року ОСОБА_3 було
сплачено ПП ОСОБА_10 часткову плату за
ремонт у розмірі 14 000 грн. (а.с.49).

Для встановлення вартості
відновлювального ремонту пошкоджених
транспортних засобів, у відповідності
до вимог ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ПрАТ «СК «Уніка» було
замовлено у ТОВ «Україно-Німецьке
підприємство «Декра Експерт»
проведення оцінки колісних
транспортних засобів «Лексус», р.н.
НОМЕР_2 та «Фольцваген», р.н. НОМЕР_3.

Відповідно до Звіту № 106/КВ4 про оцінку
вартості матеріального збитку
завданого пошкодженням транспортного
засобу «Фольцваген», р.н. НОМЕР_3,
складеного 29 червня 2011 року, вартість
відновлювального ремонту автомобіля з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу - 32 592,07 грн. з ПДВ крім робіт,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля без урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу - 62 903,86 грн.
з ПДВ крім робіт (а.с.212-221).

Згідно Звіту № 260/КВ1 про оцінку
вартості матеріального збитку
завданого пошкодженням транспортного
засобу «Лексус», р.н. НОМЕР_5, складеного
29 червня 2011 року, вартість
відновлювального ремонту автомобіля з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу - 83 833,63 грн. з ПДВ крім робіт,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля без урахування коефіцієнту
фізичного зносу - 178 706,43 грн. з ПДВ крім
робіт (а.с.160-172).

27 вересня 2013 року ПрАТ «СК «УНІКА» було
виплачено ОСОБА_2 страхове
відшкодування в розмірі 49 504,95 грн.
(а.с.50).

16 жовтня 2013 року ПрАТ «СК «УНІКА» було
виплачено ОСОБА_3 страхове
відшкодування суму у розмірі 29 103,64 грн.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з
позовом до ТОВ «Євроавтогаз», ПрАТ «СК
«Уніка», третя особа: ОСОБА_4, про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП.

ОСОБА_2 просив стягнути на його користь
з ТОВ «Євроавтогаз» грошову
компенсацію за завдану матеріальну
шкоду та понесені матеріальні збитки у
розмірі 132 375,50 грн., грошову компенсацію
за завдану в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
моральну шкоду у розмірі 3 000 грн., та
стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» грошову
суму страхового відшкодування в
розмірі 495,05грн., грошову компенсацію за
завдану в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

ОСОБА_3 просила суд стягнути на її
користь з ТОВ «Євроавтогаз» грошову
компенсацію за завдану матеріальну
шкоду та понесені матеріальні збитки у
розмірі 31 314,00 грн., грошову компенсацію
за завдану в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
моральну шкоду у розмірі 3 000 грн., та
стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» грошову
суму страхового відшкодування в
розмірі 20 896,36 грн., грошову компенсацію
за завдану в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме,
про стягнення з ПрАТ «СК «Уніка» в
межах ліміту відповідальності на
користь ОСОБА_2 495,05 грн. страхового
відшкодування, на користь ОСОБА_3 - 3 197,39
грн. страхового відшкодування, а також
стягнення з ТОВ «Євроавтогаз» на
користь ОСОБА_2 111 325,50 грн. матеріальних
збитків, пов'язаних з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу, 2 000,00
грн. за спричинення моральної шкоди, на
користь ОСОБА_3 2 000,00 грн. за спричинення
моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її задала.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України
передбачено, що юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно з п. 1 ч. 2 вказаної статті
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 4 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ №4 від 01
березня 2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», з огляду на презумпцію вини
завдавача шкоди (частина друга статті
1166 ЦК) відповідач звільняється від
обов'язку відшкодувати шкоду (у тому
числі і моральну шкоду), якщо доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК,
пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода, зокрема, полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням
чи пошкодженням її майна.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов законного та обґрунтованого
висновку про стягнення з ТОВ
«Євроавтогаз» на користь ОСОБА_2 111 325,50
грн. матеріальних збитків, пов'язаних з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу згідно з
положеннями ст. ст. 1166, 1172, 1187, 1194 ЦК
України, що не покривається лімітом
відповідальності ПрАТ «СК «Уніка» та
становить різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою, а
також по 2 000,00 грн. на відшкодування
моральної шкоди на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК
України.

При цьому, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на те, що позивачами
не було надано платіжних документів на
підтвердження повної оплати ремонту
пошкоджених транспортних засобів
відповідно до акту приймання-передачі
наданих робіт та послуг № 111021 від 21
жовтня 2011 року рахунку-фактури № 509/11
від 05 вересня 2011 року на суму 161 325,50 грн.,
акту приймання-передачі наданих робіт
та послуг № 111216 від 16 грудня 2011 року та
рахунку-фактури №-310/11 від 03 жовтня 2011
року на суму 59 354,00 грн., оскільки згідно
з ст. ст. 22, 1192 ЦК України підлягають
відшкодуванню також витрати, які особа
зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права або
для відновлення пошкодженої речі,
тобто, витрати, які особа має понести в
майбутньому для відновлення
пошкодженого майна.

Відтак, судом першої інстанції було
правильно визначено вартість
відновлювального ремонту, яка підлягає
відшкодуванню за рахунок ТОВ
«Євроавтогаз», виходячи із зазначених
актів та рахунків.

Також, слід врахувати, що вартість
ремонтних робіт, що визначена згідно
акту приймання-передачі наданих робіт
та послуг № 111021 від 21 жовтня 2011 року,
рахунку-фактури № 509/11 від 05 вересня 2011
року на суму 161 325,50 грн., акту
приймання-передачі наданих робіт та
послуг № 111216 від 16 грудня 2011 року та
рахунку-фактури №-310/11 від 03 жовтня 2011
року, є нижчою від вартості ремонтних
робіт, визначеної у Звіті № 106/КВ4 про
оцінку вартості матеріального збитку
завданого пошкодженням транспортного
засобу «Фольцваген», р.н. НОМЕР_3, від 29
червня 2011 року, та Звіті № 260/КВ1 про
оцінку вартості матеріального збитку
завданого пошкодженням транспортного
засобу «Лексус», р.н. НОМЕР_5, від 29
червня 2011 року.

З огляду на викладене колегія суддів
відхиляє посилання апелянта на
порушення судом першої інстанції
положень ст. ст. 1166, 1172, 1187, 1188, 1192 ЦК
України як безпідставні.

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Пасюрківської
Вікторії Вікторівни в інтересах
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євроавтогаз»
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 04 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В. Саліхов