АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2014 року
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
головуючого: Корчевного Г.В.,
суддів:
Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 15 липня 2014 року у справі за
позовом представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини, -

УСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом, з врахуванням уточнених
позовних вимог, до ОСОБА_1 про
визначення ОСОБА_2 додаткового строку
достатньої тривалості для подання до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини за заповітом після
померлого ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що після смерті
рідного батька ОСОБА_2-ОСОБА_5
відкрилась спадщина на все належне
йому майно, в тому числі на квартиру
АДРЕСА_1. 13.02.2006 р. ОСОБА_5 було складено
заповіт, посвідчений державним
нотаріусом Дванадцятої Київської
державної нотаріальної контори
Основенко Л.М. за реєстровим номером
№4-270, за яким належне на праві
власності спадкове майно: квартиру
АДРЕСА_1, він заповів своїй єдиній
дочці. Маючи намір прийняти спадщину,
30.01.2014 р. ОСОБА_2 звернулась з заявою до
Дванадцятої Київської держнотконтори
про прийняття спадщини, однак їй було
відмовлено у прийнятті заяви та
винесена постанова про відмову у
вчиненні нотаріальної дії №749/02-31 від
30.01.2014 р. в зв'язку з пропуском
встановленого законом строку для
прийняття спадщини в шість місяців, в
зв'язку з чим нотаріус рекомендував
звернутися з позовом до суду.

Унікальний номер справи: 759/2160/14-ц№
апеляційного провадження:
22-ц/796/11018/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Морозов М.О.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
На поважність пропуску строку для
прийняття спадщини ОСОБА_2 вказала, що
проживала в м. Керчі та на момент смерті
батька перебувала за кордоном,
оскільки її мати, з якою батько
розлучився, коли ОСОБА_2 було два роки,
переїхала в Італію та прийняла
італійське громадянство, де тяжко
хворіла та потребувала догляду.
Відповідач навмисноприховувала факт
смерті ОСОБА_5 від його дочки ОСОБА_2,
тому у позивача по справі не будо
шансів довідатись вчасно, з якого саме
часу відкрилась спадщина та оформити
її

належним чином. Про смерть свого батька
ОСОБА_2 довідалась від рідної тітки
ОСОБА_9, яка дізналась про смерть
спадкодавця випадково від сусідів по
місцю проживання ОСОБА_5

на початку 2014 р. Вказані обставини
вважає поважними причинами пропуску
строку для прийняття спадщини ОСОБА_2

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 15 липня 2014 року
позов

задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк
в два місяця для прийняття спадщини за
заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
її батька ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1а,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається, що рішення
суду не відповідає дійсності, не можна
погодитись з висновком суду, що
позивачка пропустила строк для
прийняття спадщини з поважних причин,
так як вказує суд в рішенні, вона
перебувала в Італії з березня 2011 року
та повернулась в Україну лише в серпні
2012 року. Такі висновку суду є хибними і
не підтверджені доказами, так як візи в
паспорті позивачки та штамп
консульського обліку говорять про
інше.

Зазначає, що невірним євисновок
суду про те, що ОСОБА_2 на законних
підставах працювала в Італії, тому у
неї були поважні причини пропуску
строку для прийняття спадщини. Вважає,
що суд безпідставно бере до уваги
надані вже в судовому засіданні
контракти на роботу в Італії.

Вважає, що суду не було надано жодних
належних доказів, які б підтвердили
факт об'єктивних, непереборних,
істотних труднощів для позивачки, щоб
подати заяву до нотаріальної контори
про прийняття спадщини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як встановлено судом першої
інстанції, спірним спадковим майном,
яке належало на праві приватної
власності ОСОБА_5, є квартира АДРЕСА_1.
При житті ОСОБА_5 .02.2006 р. заповів
належну йому на праві власності
квартиру ОСОБА_2, яка є його рідною
донькою. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
Після смерті ОСОБА_5 до Дванадцятої
Київської Державної нотаріальної
контори звернулася із заявою про
прийняття спадщини та видачу Свідоцтва
про право на спадщину за законом
дружина покійного ОСОБА_1 Постановою
Державного нотаріуса Дванадцятої
Київської державної нотаріальної
контори від 03.09.2013 р. ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
квартиру після смерті її чоловіка
ОСОБА_5 в зв'язку з відсутністю
державної реєстрації
правовстановлюючого документа, а саме
дублікату свідоцтва про право
власності на квартиру. В
подальшомуОСОБА_1 звернулася з позовом
до Святошинського районного суду м.
Києа про визнання грава власності на
спадкове майно і рішенням суду від
29.01.2014 р. визнано за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
що належала йому на праві приватної
їланості.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що 30.01.2014 р. до Дванадцятої
Київської державної нотаріальної
контори звернулася із заявою ОСОБА_2
про прийняття спадщини та видачу
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на вищевказану квартиру.
Постановою державного нотаріуса
Дванадцятої Київської державної
нотаріальної контори від 30.01.2014 р.
ОСОБА_2 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після померлого батька
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у
зв'язку з пропущеним строком прийняття
спадщини (а.с.7, 9-12, 39-77).

Ухвалюючи оскаржуване рішення,
суд першої інстанції виходив з того, що
згідно ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу. Згідно ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Згідно ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за законом чи за заповітом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку,встановленого ст.1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Судом першої інстанції
встановлено, що в судовому засіданні
знайшло докази обґрунтування подавача
позову про правомірність позовних
вимог про визначення ОСОБА_2
додаткового строку для прийняття нею
спадщини в порядку спадкоємства за
заповітом, бо ОСОБА_2 не проживала разом
з спадкодавцем ОСОБА_5, який є її рідним
батьком, проживала і проживає в м. Керчі
Автономноїреспубліки Крим, а станом на
дату смерті спадкодавця ОСОБА_5
перебувала на роботі за кордоном, а
саме в Італії, де проживає її мати.
Встановлено, що позивач перед смертю
батька виїхала з України березні 2011 р.
та повернулася в Україну в серпні 2012 p.,
що підтверджується дослідженою судом
копією закордонного паспорту ОСОБА_2 та
оглянутим його оригіналом, а також
копією контракту ОСОБА_2 на роботу в
Італії (а.с.14, 15, 79-83).

Обгрунтовуючи поважність
причини пропуску строку для прийняття
спадщини за законом після смерті
батька ОСОБА_5 своєю відсутністю в
Ураїни на час смерті батька, ОСОБА_2 в
судовому засіданні пояснила, що дозвіл
на проживання в Італії вона отримала
27.01.2011р. та на законних підставах
працювала в Італії, де проживала і її
мати .

Позивачпояснила в судовому
засіданні, що від спадщини вона не
відмовлялась після смерті батька, про
його смерть дізналась лише в січні 2014 р.
від тітки ОСОБА_9, якій в свою чергу
стало відомо про цей факт у той же
період часу від сусідів по будинку, де
знаходиться квартира покійного ОСОБА_5
та відповідача по справі ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
рішення Святошинського райсуду м.
Києва від 29.01.2014 р. по цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради, треті особи: Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.
Києві, ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1
права власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
не є підставою для відмови у
задоволенні позову ОСОБА_2 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
оскільки з тексту цього судового
рішення вбачається, що інші спадкоємці,
крім ОСОБА_1, до нотаріуса не звертались
в шестимісячний строк з заявою про
прийняття спадщини, а отже і не було
законних підстав не задовольняти
позовні вимоги ОСОБА_1 (а.с.114-116).

Крім того, судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з
заявою до Дванадцятої Київської
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини та видачу свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на
квартиру звернулась 30.01.2014 p., але
постановою державного нотаріуса їй
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом після
померлого батька ОСОБА_5 (а.с.76, 77), та що
з пояснень в судовому засіданні
відповідача ОСОБА_1 вбачається, що вона
дійсно не повідомляла родичів ОСОБА_5
про його смерть, не маючи їхні
координати, номери телефонів і тому
похоронила чоловіка також без їх
участі.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК
Українипід час ухвалення рішення суд
вирішує чи мали місце обставини, якими
обгрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Враховуючи вищевказане, суд першої
інстанції обґрунтовано прийшов до
висновку, що є всі законні підстави для
задоволення позовних вимог та
встановлення додаткового строку для
прийняття спадщини ОСОБА_2 в два місяці.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції, що строк для подання заяви
про прийняття спадщини пропущено з
поважних причин, а тому позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

З огляду на вказане, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги не знайшли підтвердження
матеріалами справи, відтак підстави
для скасування рішення суду першої
інстанції відсутні.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав для задоволення позову
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Інші доводи апеляційної скарги
недоведені та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 15 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: