АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Головуючий у І інстанції Колдіна О.О.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.

При секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 23 липня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах 3 особи,
неповнолітнього ОСОБА_3 про визнання
права проживання,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 23 липня 2014 року у
задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа, ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 про визнання
права проживання відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
задовольнити її вимоги, оскільки судом
неповно з'ясовані обставини справи та
порушені норми матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_1 яка підтримала апеляційну
скаргу і просила її задовольнити з
підстав , викладених у ній ,
відповідачки ОСОБА_2 та її представника
ОСОБА_4, які заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав до задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Положенням ч.1 ст. 319 ЦК України
встановлено , що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним . Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Судом встановлено, що
розпорядженням органу приватизації
Голосіївської райдержадміністрації
від 05.05.1999 року № 21951 громадянам ОСОБА_2
, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 передано в приватну
власність квартира АДРЕСА_1 (а.с.14,15).

Рішенням Московського районного
суду м. Києва від 21 листопада 2000 року
встановлено порядок користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1 , за яким виділено ОСОБА_2 та її
неповнолітньому сину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 кімнату площею 11,6 кв.м.,
позначену на плані квартири під
літерою 3 та кімнату 11,7 кв.м., позначену
на плані квартири під літерою 4 (а.с.10).

Додатковим рішенням Московського
районного суду м. Києва від 26 січня 2001
року ОСОБА_5 надано в користування
кімнату площею 17,4 кв.м (а.с.12).

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 23 березня 2009 року
позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав
щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.26-27).

За даними довідки КП"ЖЕО-112
Голосіївського району" від 19.03.2014 року
№ 119 в квартирі АДРЕСА_1 прописаний
ОСОБА_5 (а.с.13).

24.12.2013 року ОСОБА_1 звернулася з
заявою до Голосіївського РВ ГУ ДМС
України про реєстрацію місця
проживання в спірній квартирі , але їй в
реєстрації було відмовлено згідно ст. 65
ЖКУ за відсутності згоди
співвласників.

ОСОБА_2, яка представляла свої
інтереси та інтереси іншого
співвласника квартири, свого
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
заперечувала проти визнання за
позивачкою права користування спірною
жилою площею, вказуючи на те, що це
порушує її права та її неповнолітнього
сина.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
права власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї , інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на
власний розсуд.

Відповідач, як співвласниця, якій
належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1
та як представник неповнолітнього ,
якому належить також 1/3 частина
квартири, заперечувала проти визнання
за позивачкою права користування
жилою площею в спірній квартирі.

За таких обставин , суд обґрунтовано
відмовив у задоволені позову.

Судом з'ясовані обставини , що мають
значення для справи, а тому посилання в
апеляційній скарзі на неповне
з'ясування судом обставин справи є
безпідставним.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом вимог матеріального
та процесуального права є
необґрунтованими, оскільки колегія
суддів не вбачає таких порушень норм
матеріального та процесуального
права, які б слугували підставою до
скасування рішення суду та
задоволення апеляційної скарги.

Беручи до уваги наведене, колегія
суддів не встановила підстав до
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308, 315 ЦПК України
, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
а рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 23 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: