АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9940/2014
Головуючий у 1 інстанції: Неганова Н.В.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката
ОСОБА_2 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 13 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визначення порядку
користування майном та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

25 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, у якому з урахуванням
уточнень просив встановити порядок
користування нежитловим приміщенням
НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1 наступним
чином: виділити в користування ОСОБА_3
приміщення - 1 - основна, площею 30 кв.м., 12
- підсобна, площею 4,6 кв.м, всього - 34,6
кв.м; виділити в користування ОСОБА_1
приміщення - 2 - підсобна, площею 14,4 кв.м,
6 - вбиральня, площею 1,2 кв.м, 7 - кладова,
площею 1,4 кв.м, 8 - основна, площею 7,1 кв.м,
9 - основна, площею 6,2 кв.м, 10 - основна,
площею 5,5 кв.м, 11 - підсобна, площею 5,7
кв.м, а всього - 41,5 кв.м.; залишити у
спільному користуванні співвласників
приміщення - 4 - підсобна, площею 13,3 кв.м,
5 - підсобна, площею 4 кв.м, а всього - 21,7
кв.м., зобов'язати ОСОБА_1 звільнити
приміщення 1 і 12 в даному будинку та
надати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей
до нежитлового приміщення НОМЕР_1 у
будинку АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
нежитлове приміщення, загальною площею
97,8 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_1,
знаходиться у спільній частковій
власності: 9/20 частин приміщення
належить на праві власності йому, а 11/20
частин - ОСОБА_1 Зазначив, що має намір
здати в оренду належну йому частину
приміщення, а тому 01 жовтня 2013 року
звернувся до ОСОБА_1 з листом щодо
визначення порядку користуванням
майном, але ОСОБА_1 відмовляється від
пропозиції вирішити питання
добровільно у досудовому порядку.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 13 червня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено.

08 липня 2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просив його
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову. В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказав, що позивачем не вжито заходів
досудового врегулювання спору, а тому
він передчасно звернувся до суду.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_3 за довіреністю - ОСОБА_4
апеляційну скаргу просив відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися,
належним чином повідомлялись про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника позивача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що нежитлове приміщення
НОМЕР_1, загальною площею 97,8 кв.м.,
знаходиться по АДРЕСА_1.

Нежитлове приміщення НОМЕР_1 має
відповідно до технічного паспорту такі
приміщення: 1 - шовна кімната, площею 30
кв.м., 2 - підсобна, площею 14,4 кв.м, 4 -
підсобна, площею 13,3 їв.м, 5 - підсобна,
площею 8,4 кв.м, 6 - вбиральня, площею 1,2
кв.м, 7 - кладова, площею 1,4 кв.м, ! -
основна, площею 7,1 кв.м, 9 - основна,
площею 6,2 кв.м, 10 - основна, площею 5,5 кв.м,
11 - підсобна, площею 5,7 кв.м, 12 - підсобна,
площею 4,6 кв.м. (а.с.4-6 - копія технічного
паспорту).

9/20 частин вказаного нежитлового
приміщення належить на праві власності
ОСОБА_3 на підставі рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 22.12.2011 року.

ОСОБА_1 на праві власності належить 11/20
частин житлового приміщення НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва право
власності на нежиле приміщення,
виданого 20.02.2002 року Головним
управлінням з питань майна Київської
міської державної адміністрації.

01 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
ОСОБА_1 з листом щодо визначення
порядку користуванням спільним майном
у досудовому порядку, однак відповіді
не отримав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції керувався ст.ст. 316-317, 358 ЦК
України та правильно виходив з того, що
запропонований позивачем порядок
користування квартирою є найбільш
зручним для сторін та не порушуватиме
прав жодного із співвласників
нежитлового приміщення. Також суд
першої інстанції вірно вказав, що
оскільки приміщеннями, які суд вважає
за можливе виділити у користування
позивача, користується відповідач, а
тому слід задовольнити вимогу про
зобов'язання ОСОБА_1 звільнити
приміщення 1 і 12 в нежитловому
приміщення НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1
підлягає задоволенню і зобов'язання
надати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей,
оскільки останній їх не має.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги
колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

У рішенні Конституційного Суду України
від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002 у справі у
справі за конституційним зверненням
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім «Кампус
Коттон клаб» щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
статті 124 Конституції України (справа
про досудове врегулювання спорів)
зазначено, що положення частини
другої статті 124 Конституції України
щодо поширення юрисдикції судів на
всі правовідносини, що виникають у
державі, в аспекті конституційного
звернення необхідно розуміти так, що
право особи (громадянина України,
іноземця, особи без громадянства,
юридичної особи) на звернення до суду
за вирішенням спору не може бути
обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

Отже, невжиття заходів досудового
врегулювання спору не є перешкодою для
звернення особи до суду за захистом
свої порушених прав.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 13 червня 2014 року є законним і
обґрунтованим. Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
на законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції не
впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- адвоката ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 13 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді