АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/786/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2827/14
Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К.
Доповідач Обідіна О. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Пікуля В.П.

При секретарі : Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 28 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
виділення частки в натурі та
визначення порядку користування
житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 28 липня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

Виділено ОСОБА_2 в користування кімнату
площею - 13.80 кв.м., вбудовану шафу 8
-площею1 кв.м., балкон площею - 0.60 кв.м.;

ОСОБА_3 кімнату площею - 15.60 кв.м.,
вбудовану шафу 4 площею - 1.30 кв.м.;

ОСОБА_1 кімнату площею - 20.50 кв.м., балкон
площею - 0.60. кв.м., вбудовану шафу 2
площею - 0.90 кв.м., вбудовану шафу 3 площею
- 1.30 кв.м.

В спільному користуванні ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_1 залишено коридор площею
- 17.50 кв.м., кухню площею - 7.80 кв.м., ванну
площею - 2.80 кв.м., вбиральню площею1.30
кв.м.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та
постановити нове. В обґрунтування
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, що на її думку
призвело до неправильного вирішення
спору. Вважає, що вказаним рішенням
суду порушено її право в користуванні
власністю відповідно до належної їй
частки.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що остання підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом, згідно витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно, ОСОБА_1 відповідно до
свідоцтва про право власності від 10
березня 1993 року та рішення Київського
районного суду м. Полтави від 9 лютого
2009 року належить 1/3 частина квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про
спадщину від 10 липня 2009 року належить 2/9
частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно ОСОБА_2,
відповідно до свідоцтва про спадщину
від 21 вересня 2009 року належить 1/9
частини квартири АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції було проведено судову
будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №54
від 27 травня 2014 року розподілити в
натурі квартиру АДРЕСА_1 неможливо,
оскільки виділити сторонам ізольовані
жилі та інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири
неможливо.

Одночасно експертизою запропоновано
лише один варіант порядку користування
квартирою, згідно якого запропоновано
виділити:

ОСОБА_1 - вбудовану шафу 2 площею - 0,90
кв.м., вбудовану шафу 3 площею - 1,30 кв.м.,
кімнату 11 площею - 20,50 кв.м., балкон
площею - 0,60 кв.м;

ОСОБА_3 - вбудовану шафу 4 площею - 1,30
кв.м., кімнату площею 15,60 кв.м.,

ОСОБА_2 - вбудовану шафу 8 площею 1,00 кв.м.,
кімнату площею 13,80 кв.м., балкон площею
0,60 кв.м.

В спільному користуванні
запропоновано залишити коридор 1
площею 17,5 кв.м., кухню 5 площею 7,80 кв.м.,
ванну кімнату 6 площею - 2,80 кв.м.,
вбиральню 7 площею - 1,30 кв.м.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, місцевий
суд взяв до уваги запропонований
експертизою варіант встановлення
порядку користування квартирою,
зазначивши, що позивач ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_3 погодились з таким
варіантом порядку користування.

З вказаним висновком не може в повній
мірі погодитись колегія суддів з
наступних підстав.

Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
ВСУ № 7 від 04.10.1991р. «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок», при
неможливості виділу частки будинку в
натурі або встановлення порядку
користування ним, власнику, що
виділяється, за його згодою
присуджується грошова компенсація.
Розмір грошової компенсації
визначається за угодою сторін, а при
відсутності такої угоди - судом по
дійсній вартості будинку на час
розгляду справи. Під дійсною вартістю
будинку розуміється грошова сума, за
яку він може бути проданий в даному
населеному пункті чи місцевості. Для її
визначення при необхідності
призначається експертиза.

В окремих випадках суд може, враховуючи
конкретні обставини справи, і при
відсутності згоди власника, що
виділяється, зобов'язати решту
учасників спільної власності
сплатити йому грошову компенсацію за
належну частку з обов'язковим
наведенням відповідних мотивів.
Зокрема, це може мати місце, якщо частка
у спільній власності на будинок є
незначною й не може бути виділена в
натурі чи за особливими обставинами
сумісне користування ним неможливе, а
власник в будинку не проживає і
забезпечений іншою жилою площею.

Як встановлено та вбачається з
експертного висновку вказана квартира
має загальну площу 85 кв.м., з яких
житлова площа 49,9 кв.м. та складається з
трьох житлових кімнат - кімнати 9 - 13,8
кв.м., кімнати 10 - 15,6 кв.м., кімнати 11 - 20,5
кв.м. Іншу частину приміщень складають -
коридор 1, площею 17,5 кв.м., чотири
вбудовані шафи, площею 0,9 кв. м., 1.30 кв. м.,
1.3 кв.м., 1 кв.м., кухня 5 площею7,8 кв. м,
ванної кімнати, вбиральні та двох
балконів.

Позивачу ОСОБА_2 як власнику 1/9 частина
квартири припадає 9,44 кв.м., в тому числі
і 5,54 кв.м. житлової площі.

Одночасно відповідачу ОСОБА_1 як
власнику 6/9 частин припадає площі 56,67
кв.м., в тому числі по житловій площі 33,27
кв.м.

При запропонованому експертом
варіанту порядку користування
квартирою в користуванні власника
ОСОБА_1 залишається лише 35,62 кв.м., що
менше на 21,05 кв.м.

Натомість позивачу виділяється в
користування із належних 9,44 кв.м. - 23,54
кв.м., що більше на 14,1 кв.м.

При цьому необхідно також звернути
увагу на те, що позивач не є членом
сім'ї відповідача ОСОБА_1, ніколи не
проживала та не користувалась вказаною
квартирою. Позаяк остання забезпечена
житлом та фактично з своєю сім'єю
проживає по АДРЕСА_2, а зареєстрована в
квартирі АДРЕСА_3, яка належить її
матері.

Одночасно і відповідач ОСОБА_3 в
спірній квартирі ніколи не проживала,
забезпечена іншим власним житлом.

Зазначені обставини в судовому
засіданні при розгляді апеляційної
скарги підтвердили позивач ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_3

При цьому, останні не спромоглись
пояснити апеляційному суду навіщо їм
встановлювати порядок користування та
не могли довести обставин про
необхідність проживати в зазначеній
квартирі.

Між тим, відповідач ОСОБА_1 проживає в
цій квартирі з часу побудови будинку,
іншого житла не має, є одинокою.

В свій час квартиру було приватизовано
ОСОБА_1, її матір'ю ОСОБА_6 та братом
ОСОБА_7, після смерті якого позивач як
донька, а відповідач ОСОБА_3 як дружина
успадкували належну йому 1/3 частину.

Зазначені обставини залишились поза
увагою суду першої інстанції, який
вирішив спір, лише на підставі
висновків експертизи, не давши
відповідної правової оцінки тому, що
позивачу належить лише 1/9 частина
квартири, не обговорив питання щодо
можливості надання останнім згоди на
отримання грошової компенсації.

За вказаних обставин, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для скасування судового
рішення та постановлення по справі
нового рішення.

Беручи до уваги вище встановлені
обставини, а також те, що позивачу як
власнику належить 1/9 частина квартири,
що складає лише 9,44 кв.м., колегія суддів
не вбачає підстав для здійснення
судового захисту інтересів останньої у
спосіб встановлення порядку
користування квартирою.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4
ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 28 липня 2014 року скасувати в
частині визначення порядку
користування житловим приміщенням та
ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 в частині визначення порядку
користування житловим приміщенням
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів в
касаційному порядку.

Судді:

З оригіналом згідно.