АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6644/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Борисов С. А. Доповідач - Красвітна
Т.П. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

14 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.

Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу по апеляційній скарзі
ОСОБА_6 на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 12 червня 2014 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні Ініціативи"
до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом посилаючись на те,
що 18.07.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та
ОСОБА_6 був укладений кредитний
договір, згідно умов якого відповідач
отримав кредит у розмірі 61100,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 13,99% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення 10.07.2013
року. 18.05.2012 року між продавцем TOB
«ПростоФінанс» та позивачем було
укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю від 18.05.2012 року,
згідно якого позивач набув право
вимоги до відповідача за вказаним вище
кредитним договором. ОСОБА_6 належаним
чином умови кредитного договору не
виконав, тому позивач просив суд
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість, станом на 10.08.2013 року, у
розмірі 60297 гривень 78 копійок, яка
складається з 38152 гривень 22 копійки
заборгованість за кредитом, 8648 гривень
29 копійок заборгованість по відсотках,
3024 гривень 45 копійок комісії, 10472
гривень 82 копійки штрафу за кредитним
договором №5 від 18 липня 2008 року
та судові витрати.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 12
червня 2014 року позовні вимоги
задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_6
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
Ініціативи» суму заборгованості у
розмірі 60297 гривень 78 копійок, яка
складається з 38152 гривень 22 копійки
заборгованість за кредитом, 8648 гривень
29 копійок заборгованість по відсотках,
3024 гривень 45 копійок комісії, 10472
гривень 82 копійки штрафу за кредитним
договором №5 від 18 липня 2008 року
та суму судового збору в розмірі 602
гривень 98 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
посилається на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права, у
зв'язку з чим ставить питання про
скасування оскаржуваного рішення та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, оскаржуване рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог,
виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується
зібраними у справі доказами, що 18 липня
2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та
ОСОБА_6 було укладено кредитний договір
№5, за умовами якого ТОВ
«ПростоФінанс» надало відповідачу
кредит у розмірі 61100,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 13,99% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення 10.07.2013
року.

Суду надано копію договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 18.05.2012 року, згідно п. 3.1 якого
продавець TOB «ПростоФінанс»
зобов»язується продати (відступити)
кредитний портфель покупцю TOB
«Кредитні Ініціативи» в дату
відступлення та передати покупцю
кредитні документи у порядку та на
умовах, визначених п. 4.4 цього договору,
а покупець зобов»язується прийняти
такий кредитний портфель та сплатити
продавцю купівельну ціну в порядку
встановленому пунктами 5.1 - 5.3 цього
договору.

Згідно пунктів 3.3.а, 3.3.б покупець
набуває усі права вимоги за кредитними
договорами, що є дійсними на дату
відступлення та право нарахувати
проценти, комісії і штрафні санкції на
суму основного боргу за кредитним
договором починаючи з дати
відступлення.

Згідно представленого позивачем
витягу з додатку №1 до договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 18.05.2012 року, позивачу передано право
вимоги до ОСОБА_6 за кредитним
договором №5 від 18 липня 2008 року
(а.с. 20).

03.09.2012 року TOB «ПростоФінанс»
направлено відповідачу письмове
повідомлення про зміну кредитора,
згідно якого заборгованість
відповідача складає 49006,57 грн., з яких
38152,22 грн. - кредитна заборгованість,
2531,34 грн. - заборгованість за
процентами, 1784,12 грн. - заборгованість
за щомісячними комісіями, 6538,89 грн. -
заборгованість за штрафами та пенею;
викладене стверджується листом на а.с.
89 - 90.

Позивачем TOB «Кредитні Ініціативи»
суду надано розрахунок заборгованості
відповідача за вказаним вище кредитним
договором, станом на 10.08.2013 року, на
загальну суму 60297,78 грн., яка
складається з наступного: 38152,22 грн.
заборгованість за кредитом, 8648,29 грн.
заборгованість по відсотках, 3024,45 грн.
заборгованість по комісії, що
стверджується розрахунком на а.с. 21.

21.08.2013 року позивачем було направлено
на адресу відповідача ОСОБА_6 вимогу
про погашення кредитної
заборгованості у розмірі 60297,78 грн грн.,
з посиланням на укладення вказаного
вище договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 18.05.2012 року.
Викладене стверджується копією
відповідного листа позивача та копією
реєстру відправки кореспонденції (а.с.
22, 23).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог діючого
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов»язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором.

Статтею 1078 ЦК України визначено,
що предметом договору факторингу може
бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога). Майбутня
вимога вважається переданою фактору з
дня виникнення права вимоги до
боржника. Якщо передання права
грошової вимоги обумовлене певною
подією, воно вважається переданим з
моменту настання цієї події. У цих
випадках додаткове оформлення
відступлення права грошової вимоги не
вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт
відповідає перед фактором за дійсність
грошової вимоги, право якої
відступається, якщо інше не
встановлено договором факторингу.
Грошова вимога, право якої
відступається, є дійсною, якщо клієнт
має право відступити право грошової
вимоги і в момент відступлення цієї
вимоги йому не були відомі обставини,
внаслідок яких боржник має право не
виконувати вимогу. Клієнт не
відповідає за невиконання або
неналежне виконання боржником
грошової вимоги, право якої
відступається і яка пред'явлена до
виконання фактором, якщо інше не
встановлено договором факторингу.

Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що
до нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Виходячи з викладеного, надавши
належної оцінки представленим у справі
доказам у їх сукупності, колегія дійшла
висновку, що місцевим судом у повному
обсязі не встановлені фактичні
обставини справи, що спричинило
ухвалення незаконного рішення, яке
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, зважаючи на наступне.

Колегія приймає до уваги доводи
апелянта про те, що позивач не набув
права вимоги до відповідача за
заявленим позовом, оскільки, зважаючи
на те, що у відповідності до вимог ст. 1077
ЦК України договір факторингу є
оплатним, відсутні докази здійснення
розрахунку між покупцем і продавцем за,
укладеним у простій письмовій формі,
договором купівлі-продажу кредитного
портфелю від 18.05.2012 року.

Крім того, судом апеляційної інстанції
встановлено, що ані договором
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 18.05.2012 року, ані додатком №1 до
вказаного договору не передбачено
розмір грошової суми, право вимоги якої
відступлено на час укладення договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 18.05.2012 року, що свідчить про
недоведеність позовних вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача саме визначеної у позовній
заяві грошової суми.

Зважаючи на наведене, виходячи із
принципу диспозитивності цивільного
судочинства, передбаченого ст. 11 ЦПК
України, враховуючи ненадання
позивачем доказів та незаявлення
клопотання про їх витребування,
колегія дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне
право оцінки доказів належить суду,
який має оцінювати докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище,
враховуючи положення ст. 88 ЦПК України,
колегія дійшла висновку, що рішення
місцевого суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 12
червня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні Ініціативи"
до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості
- відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Т.П.Красвітна

Судді
С.Ю.Михайловська

З.М.Пономарь