АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 9807 /2014
інстанції - Волкова С.Я.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів:
Шахової О.В., Головачова Я.В.

при
секретарі Меєчко Д.П.

за участю осіб:
представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - Сіренка Ю.Є.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві витяг з цивільної справі за
позовом ОСОБА_4 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Центр
Корт» про стягнення заборгованості;

за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Центр
Корт»

на ухвалу Печерського районного
суду м. Києва від 13 червня 2014 року

в с
т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного
суду м. Києва від 13.06.2014 року
задоволено заяву представника
позивача - ОСОБА_1 про забезпечення
позову ОСОБА_4 до ТОВ «Центр Корт» про
стягнення заборгованості. Забезпечено
позов шляхом накладення арешту на
нежилі приміщення, які належать
Товариству на праві власності.

В апеляційній скарзі ТОВ «Центр
Корт» просить скасувати ухвалу про
забезпечення позову та постановити
нову ухвалу, якою відмовити у
забезпеченні позову. Апелянт
посилається на те, що суд мав з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.
Підстав для забезпечення заявленого
позову у суду не було, оскільки суду не
данино належних доказів на
підтвердження заявлених позовних
вимог, не існує загрози утруднення
виконання, або неможливості виконання
рішення суду у випадку задоволення
позову.

В суді апеляційної інстанції
представник ТОВ «Центр Корт - Сіренко
Ю.Є. підтримав апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

Представники позивача ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали,
просили суд її відхилити, ухвалу суду
залишити без змін, посилаючись на те, що
вона є законною та обґрунтованою.

ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явився, про час та місце судового
засідання повідомлений належним чином.
Колегія суддів дійшла висновку, що
неявка позивача в судове засідання не
унеможливлює встановлення фактичних
обставин по справі та вважала за
можливе розглянути справу за його
відсутності.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленої ухвали
в цих межах, колегія суддів приходить
до висновку, що вона підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

В обґрунтування забезпечення
позову представник позивач послався
лише на те, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду у випадку задоволення позову, але
колегія суддів не погоджується з таким
твердженням представника виходячи з
наступного.

У ч. 2 ст. 151 ЦПК України зазначено вимоги
до заяви про забезпечення позову, серед
яких - причини у зв'язку із якими
потрібно забезпечити позов. Частиною 3
цієї ж статті визначено, що
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

Суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про забезпечення
позову та обравши спосіб забезпечення
позову - арешт на три нежилих будинку,
які належать Товариству на праві
власності не звернув уваги на те, що, як
зазначає сама відповідач, вона
передала Товариству в борг 2 574 329,00 грн.
(ціна позову складає 5 497 144,57 грн.), а суд
арештував нежилі будинки, вартість
яких, відповідно до договорів купівлі -
продажу, значно перевищує зазначену
суму боргу. Так, вартість нежилого
будинку - майстерні загальною площею 554,
30 кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 (в літері А) складала 4 253 205,60
грн., вартість нежилого будинку -
електроцеху загальною площею 402, 60 кв.м.,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (в
літері Б) складала 3 089 194,80 грн.,
вартість нежилого будинку - складу
загальною площею 181, 70 кв.м.,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (в
літері В) складала 1 394 204,40 грн. (а.с. 29, 31,
34). Доказів, які б свідчили про іншу
вартість зазначених нежилих будинків
суду не було надано. Таким чином, судом
першої інстанції порушено принцип
співмірності обраного виду
забезпечення позову із заявленими
позивачем реальними вимогами (ст. 152 ч.3
ЦПК України).

Крім того, як пояснив суду
представник відповідача, Товариство не
має наміру відчужувати нежилі будинки.
Доказів тому, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову суду першої інстанції надано не
було, не було їх надано і суду
апеляційної інстанції.

Суд, постановляючи ухвалу, таких
доказів не оцінював та не досліджував,
що призвело до безпідставного
забезпечення позову ОСОБА_4

За таких обставин колегія судів
дійшла висновку про те, що ухвала суду
постановлена з порушенням норм
процесуального права. Застосований
судом вид забезпечення позову
протиправно обмежує права та законні
інтереси відповідача, висновки суду
щодо забезпечення позову ґрунтуються
на припущеннях та не відповідають
вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що
оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню з постановленням нової
ухвали про відмову в задоволенні заяви
про забезпечення позову, у
відповідності до вимог ч.1 п. 2 ст.312 ЦПК
України

Керуючись ст. ст. 303, п.2 ч.2 ст. 307,
п.2 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у
х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Центр
Корт» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного
суду м. Києва від 13 червня 2014
рокускасувати та постановити нову
ухвалу наступного змісту.

Представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_1
відмовити у задоволенні заяви про
забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: