Справа № 0907/2-7691/2011
Провадження № 22-ц/779/1664/2014
Головуючий у 1 інстанції Островський Л.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевського
В.А., Васильковського В.М.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 17
червня 2014 року по справі за позовом
ТзОВ «Люксінвестбуд» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2011 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Люксінвестбуд» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про виселення з незаконно
займаної квартири. Позовні вимоги
обґрунтовано тим, що відповідачем
ОСОБА_2 та членами його сім'ї були
порушені умови Договору
купівлі-продажу від 25.10.2007 відповідно
до якого ОСОБА_2 продав, а ТзОВ
«Люксінвестбуд» купило квартиру
АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що вказана
двохкімнатна квартира загальною
площею 34,2 кв.м. продана за 572 200 грн, що
підтверджується підписом відповідача
ОСОБА_2 в п. 3 Договору, крім того
відповідно до п. 12 згаданого Договору
квартира була зареєстрована в
Івано-Франківському ОБТІ, що
підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 07.11.2007 та відповідним записом
у технічному паспорті. Таким чином, як
стверджує позивач, ТзОВ
«Люксінвестбуд» на момент пред'явлення
позову являється єдиним та законним
власником квартири АДРЕСА_1, а умови
Договору купівлі-продажу від 25.10.2007
виконані ним в повному обсязі. Однак
відповідач та членами його сім'ї в
порушення п. 7 зазначеного Договору
продовжують жити у проданій квартирі
та відмовляються звільняти її, а на
неодноразові звернення позивача не
реагують.

Просить, з огляду на зазначені
обставини, відповідно ст. ст. 316, 317, 319, 321,
329, п. 4 ст. 334, 346, 386, 387, 391 ЦК України та ст.
ст. 169 ЖК України постановити рішення,
яким виселити відповідачів із
незаконно займаної житлової квартири
за адресою АДРЕСА_1. Судові витрати
покласти на відповідачів.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 17
червня 2014 року задоволено позов ТзОВ
«Люксінвестбуд». Виселено ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з незаконно
займаної житлової квартири, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Зобов'язано ОСОБА_2 виконати умови
Договору купівлі-продажу від 25.10.2007
року.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 оскаржили вказане рішення в
апеляційному порядку. Вважають рішення
незаконним та необґрунтованим,
оскільки, на їхню думку, були правові
підстави для відмови у задоволенні
позовних вимог ТзОВ «Люкснвестбуд».
Зокрема, з посиланням на ст. 47
Конституції України, ч.1 ст. 203 та ст. 215
ЦК України апелянти вказують, що судом
не дотримані зазначені у наведених
статтях вимоги законодавства щодо
їхнього права на житло. На думку
відповідачів, судом також порушено
їхнє право на справедливий суд,
оскільки справа була розглянута без
їхньої участі. Апелянти стверджують, що
не були повідомлені про дату судового
розгляду у передбаченому законом
порядку і пояснюють, що оскільки вони
займаються підприємницькою діяльністю
і возять фрукти та овочі на продаж з-за
кордону, тому часто відсутні за місцем
проживання. Крім того вказують, що
судом першої інстанції прийняте
рішення на користь товариства, якого не
існує, оскільки воно збанкрутувало. А
також суд не звернув уваги, що у
спірному житловому приміщенні
зареєстровані та проживають двоє
малолітніх дітей - онуків ОСОБА_2,
оскільки відповідно до ст. 405 ЦК
України, ЗУ «Про охорону дитинства» та
норм СК України забороняється
виселення та відчуження житла, де
проживають неповнолітні діти. Апелянти
зазначають, що судом не враховано, що у
квартирі проживає перестарілий батько
відповідачки ОСОБА_3.

Просять скасувати рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 17
червня 2014 року і постановити нове
рішення, яким відмовити у позові ТзОВ
«Люксінвестбуд» та покласти на нього
судові витрати.

У судове засідання апеляційного суду
апелянти не з'явились, про причини суд
не повідомили.

Представник відповідача проти доводів
апеляційної скарги заперечив, просив
її відхилити з огляду на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши представника позивача,
суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить відхилити з
наступних мотивів.

Згідно матеріалів справи, 25.10.2007 між
ОСОБА_2 та ТзОВ «Люксінвестбуд» в особі
представників, що діють спільно,
директора ТзОВ «Люксінвестбуд»
Сікірського М.М. та президента ТОВ
«Люксінвестбуд» Кунець Г.З. укладено
договір купівлі-продажу квартири, а
саме гр. ОСОБА_2 продав, а ТзОВ
«Люксінвестбуд» купило квартиру
АДРЕСА_1 відповідно до Договору
купівлі-продажу квартири, посвідченого
приватним нотаріусом
Івано-Франківського нотаріального
округу ОСОБА_9 та зареєстрованого в
реєстрі за № 1-740, відповідно до Витягу
№ 4843621 від 25.10.2007 (а.с. 6-7).

Копією Витягу із рішення Виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради Івано-Франківської області від
28.02.2006 № 93 дозволено проведення
проектно-пошукових робіт ТзОВ
«Люксінвестбуд» для будівництва групи
багатоквартирних житлових будинків з
вбудованими закладами громадського
призначення в межах кварталу АДРЕСА_2 -
АДРЕСА_3 (а.с. 12).

Згідно копії Витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
16564814 від 07.11.2007 ТзОВ «Люксінвестбуд»
зареєструвало право власності на
двохкімнатну квартиру по АДРЕСА_1 (а.с.
8).

На а.с. 9-10 міститься копія Технічного
паспорта на вищезазначену квартиру.

Заявою засвідченою приватним
нотаріусом ОСОБА_9 від 26.10.2007 відповідач
ОСОБА_2 підтвердив, що продав квартиру
АДРЕСА_1 ТзОВ «Люксінвестбуд за 572 200 грн
в порядку відселення та у зв'язку нової
забудови в межах АДРЕСА_3 АДРЕСА_2. При
цьому ствердив, що за рахунок одержаних
від продажу квартири грошей придбає
самостійно квартиру на власний вибір, а
також підтвердив, що розрахунок за
квартиру проведено повністю, а своїм
підписом відповідач підтвердив
відсутність будь-яких претензій
фінансового чи матеріального
характеру (а.с. 11).

Згідно копії рішення
Івано-Франківського міського суду від
21.03.2014 у позові про визнання недійсним
договору купівлі-продажу спірної
кватири між сторонами відмовлено
(а.с.104-109).

Ухвалюючи рішення суд першої
інстанції, обґрунтовано виходив з того,
що позивач є власником спірного житла і
правильно застосував до даних
правовідносин положення ст. 46
Конституції України, та приписи ст. ст.
317, 319, 321, 383 ЦК України та дійшов до
вірного висновку щодо необхідності
задоволення позовних вимог ТзОВ
«Люксінвестбуд».

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на положення
ст.391 ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідачі зобов'язані були звільнити
вказане приміщення на вимогу ТзОВ
«Люксінвестбуд» як його законного
власника, а оскільки на час розгляду
даної справи в добровільному порядку
не виселились, то підлягають виселенню
в судовому порядку.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, а тому
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а рішення суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 17
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
А.Ю. Малєєв

Судді:
В.А.
Девляшевський

В.М.
Васильковський