У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Максимчук З.М.,

суддів - Ковальчук Н.М., Рожина Ю.М.,

при секретарі судового засідання-
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
рішення Млинівського районного суду
Рівненської області від 27 травня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про поділ майна, що є об»єктом
спільної сумісної власності подружжя, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Млинівського районного суду
Рівненської області від 27.05.2014 року,
позов задоволено у повному обсязі.

Виділено ОСОБА_3 із спільної сумісної
власності подружжя у спільну часткову
власність ? частку шлакового житлового
будинку АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_3 у власність в натурі ?
частину від земельної ділянки з
кадастровим номером :01:006:0722 по
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
вартістю 26831,60 грн.

Виділено ОСОБА_3:

-холодильник «Норд» вартістю 3900 грн.;

-газову плиту «Гефест» вартістю 2300 грн.;

-гарнітур кухонний вартістю 1600 грн.;

-мікрохвильову піч «LG» вартістю 400 грн.;

- пилосос вартістю 400 грн.;

- табурет кухонний 2 штуки загальною
вартістю 120 грн.;

________________________________________________________________________
__

Справа № 1712/2011/12
Головуючий у 1 інстанції -
Лободзінський А.С.

Провадження №22-ц/787/1486/2014
Суддя-доповідач -
Максимчук З.М.

А всього у приватну власність майна на
загальну суму 35 551, 60 грн.

Виділено ОСОБА_1 із спільної сумісної
власності подружжя у спільну часткову
власність ? частку шлакового житлового
будинку АДРЕСА_1

Виділено ОСОБА_1 у власність в натурі ?
частину від земельної ділянки з
кадастровим номером :01:006:0722 по
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
вартістю 26831,60 грн.

Виділено ОСОБА_1:

- телевізор «LG» ватрістю 1500 грн;

- антену супутникову з тюнером вартістю
800 грн;

- пральну машину вартістю 850 грн;

- бетонозмішувач вартістю 1900 грн;

- велосипед вартістю 850 грн;

- секційну огорожу вартістю 2500 грн;

- килим вартістю 200 грн;

- спальний гарнітур (ліжко, туалетний
стіл, шафа, комод, дві тумби) загальною
вартістю 3400 грн;

А всього у приватну власність майна на
загальну суму 38 831, 60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2640
грн компенсації.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції в частині поділу земельної
ділянки, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій зазначає що в цій частині
рішення суду є незаконним і підлягає
скасуванню.

Зазначає, що він за час перебування у
шлюбі набув право на земельну ділянку в
порядку безоплатної приватизації.
Відповідно до ст. 57 СК України земельна
ділянка, набута вищевказаним способом
є особистою приватною власністю
дружини або чоловіка.

Доводить, що відповідно до п.18-2
Постанови Пленуму Верховного Суду
України за №7 від 16.04.2004 року окрема
земельна ділянка, одержана
громадянином у період шлюбу в приватну
власність шляхом приватизації, є його
особистою приватною власністю, а не
спільною сумісною власністю подружжя,
оскільки йдеться не про майно, нажите
подружжям у шлюбі, а про одержану
громадянином частку із земельного
фонду.

Якщо на такій земельній ділянці
знаходиться будинок, будівля, споруда,
що є спільною сумісною власністю
подружжя, то у разі поділу будинку,
будівлі, споруди між подружжям та
виділу конкретної частини будинку,
будівлі, споруди до особи, яка не мала
права власності чи користування
земельною ділянкою переходить це право
у розмірі частки права власності у
спільному майні будинку, будівлі,
споруди у відповідності до статей 120 ЗК,
377 ЦК.

А оскільки згаданий будинок не може
бути поділений в натурі, а спільне
володіння і користування ним є
неможливим ,тому і рішення суду про
задоволення вимог позивачки в частині
виділення останній ? від земельної
ділянки з кадастровим номером
:01:006:0722 по АДРЕСА_1 є таким, що не
відповідає вищезазначеним нормам
закону.

Просить апеляційну скаргу
задовольнити, а рішення Млинівського
районного суду від 27 травня 2014 року
скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника апелянта на
підтримання доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення , виходячи із наступного.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що на час
набуття права власності на спірну
земельну ділянку діяло правило ч.5 ст.61
СК України в редакції закону №2913-VI, яке
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, у відповідності з яким
набута у власність відповідачем
земельна ділянка відноситься до
об»єктів права спільної сумісної
власності подружжя, а тому підлягає
поділу.

На підтвердження таких висновків в
рішенні наведені відповідні мотиви та
докази з якими погоджується
апеляційний суд, оскільки такі
висновки суду ґрунтуються на вимогах
закону та відповідають обставинам
справи.

Судом першої інстанції встановлено і
це відповідає обставинам справи, що
відповідач на підставі рішення
Млинівської селищної ради від 17.08.2011
року №281 набув у власність земельну
ділянку площею 0,0987 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку.

Сторони перебували у шлюбі з 20 липня 2007
року по 19 липня 2012 року.

14 березня 2012 року ОСОБА_1 отримав
державний акт серія ЯК №018898 на право
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд площею 0,0987 га в
АДРЕСА_1

Законом України від 11 січня 2011
року № 2913-VI "Про внесення зміни до
статті 61 Сімейного кодексу України
щодо об'єктів права спільної сумісної
власності подружжя", який набрав
чинності 8 лютого 2011 року, ст. 61 СК
України доповнено ч. 5, яка передбачає,
що об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя є житло, набуте
одним із подружжя під час шлюбу
внаслідок приватизації державного
житлового фонду, та земельна ділянка,
набута внаслідок безоплатної передачі
її одному з подружжя із земель
державної або комунальної власності, у
тому числі приватизації.

Законом України від 17
травня 2012 року №4766-1У «Про внесення
змін до Сімейного кодексу України щодо
майна, що є особистою приватною
власністю дружини, чоловіка», який
набрав чинності з 13 червня 2012 року, ч.5
ст.61 СК України виключено.

Як вже зазначалося, відповідач на
підставі рішення Млинівської селищної
ради від 17.08.2011 року №281 набув у
власність земельну ділянку площею 0,0987
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, право його
власності на спірну земельну ділянку
підтверджується державним актом від 14
березня 2012 року, тобто після внесення
змін в ст.61 СК України та доповнення її
ч.5. Земельну ділянку передано
останньому для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Відповідно до ст.58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотньої дії в часі, крім випадків,
коли вони пом"якшують або скасовують
відповідальність особи.

Отже, визнаючи спірну земельну
ділянку, спільною сумісною власністю
подружжя, судом застосовано закон, який
підлягав застосуванню.

Будь яких інших належних та
допустимих доказів для спростування
рішення суду першої інстанції,
передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК
України, які б мали доказове значення
та заслуговували на увагу, чи порушень
норм процесуального права, які можуть
бути підставою для скасування або
зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309
ЦПК України, апелянтом та його
представником не представлено.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і зібраним
по справі доказам, доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Млинівського районного суду
Рівненської області від 27 травня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

З.М.Максимчук

Судді:
Н.М.Ковальчук

Ю.М.Рожин