16 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
відповідача ОСОБА_1 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 09 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участі третіх осіб:
ТОВ «Виробничий Вектор», ОСОБА_3 про
стягнення компенсації та визнання
права власності на частину квартири, -
У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
компенсації та звернення стягнення на
частину квартири в рахунок часткового
стягнення компенсації шляхом визнання
права власності на Ѕ частину квартири
Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 09 липня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто із
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію у
розмірі 735 500,00 грн. та 3 654,00 грн. судового
збору. В решті позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
просить суд скасувати рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 09 липня 2014 року та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на незаконність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення. Також, апелянт посилається на
те, що рішення не відповідає вимогам ст.
ст. 212, 213 ЦПК України щодо оцінки
доказів, що є порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
та в силу ст. 309 ЦПК України є підставою
для його скасування.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Справа № 760/4869/14-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/11504/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Кізюн
Л.І.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Качан В.Я.З матеріалів
справи вбачається, що 09.07.2013 року
Івано-Франківським міським судом
Івано-Франківської області та 17.09.2013
року Апеляційним судом
Івано-Франківської області було
розглянуто цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя та визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя.

Рішенням Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 17.09.2013
року встановлено, що грошові кошти, які
були оплачені ОСОБА_1, згідно заяв на
переказ готівки в 2006-2007 роках
відповідно до договору купівлі-продажу
цінних паперів № К-145-05/0216 від 31.08.2006
року на користь ТОВ «КУА» «Капітал
Груп», посвідчували право спільної
сумісної власності подружжя на
отримані цінні папери, а оскільки
іменні облігації не були погашені
емітентом ТОВ «Виробничий Вектор»
відповідно до умов їх розміщення
шляхом надання спірної квартири в
період перебування сторін у шлюбі та в
цей період були продані в
установленому порядку за реальним
договором купівлі-продажу № Б-51/ПР-269
від 04.06.2008 року ОСОБА_6, у зв'язку з чим
зобов'язальні правовідносини по
договору № 0737/001 від 31.08.2006 року на
участь у будівництві об'єктів
нерухомості були розірвані, тому
спірна квартира АДРЕСА_1 не є об'єктом
спільної власності подружжя. Під час
розгляду справи не встановлено доказів
відчуження цінних паперів не в
інтересах сім'ї чи проти волі і без
згоди іншого подружжя. Після
розлучення з позивачем, на підставі
договору купівлі-продажу цінних
паперів від 22.04.2009 року № Б-29/ПР-297,
ОСОБА_1 придбала в ОСОБА_6 Лот іменних
облігацій, відповідно до п. 2.5 якого
оплатила йому 100 відсотків ціни Лоту та
уклала з ТОВ «Виробничий вектор»
договір № 0737П1/001 від 22.04.2009 року на
будівництво об'єкта нерухомості. На
підставі свідоцтва про право власності
від 10.02.2010 року ОСОБА_1 набула право
власності на квартиру АДРЕСА_1, а тому
вправі була провести її відчуження, у
зв'язку з чим відсутні підстави для
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 09.02.2012 року.

Вирішуючи питання про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що позивач
не оспорює договору купівлі-продажу
цінних паперів від 04.06.2008 року,
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та не
просить визнати його недійсним, а
ставить питання лише про виплату йому
компенсації за проданий нею Лот
облігацій ОСОБА_6 Зважаючи на викладене
суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 має
право на Ѕ частину суми, отриманої
ОСОБА_1 від продажу нею Лоту облігацій
ОСОБА_6 під час перебування у шлюбі у
розмірі 735 500, грн.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким рішенням суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно п. 30 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді цивільних
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» у випадку,
коли при розгляді вимоги про поділ
спільного сумісного майна подружжя
буде встановлено, що один із них
здійснив його відчуження чи використав
його на свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на
її потреби або приховав його, таке
майно або його вартість враховується
при поділі.

Так, при вирішенні даного позову судом
першої інстанції не взято до уваги
того, що Апеляційним судом
Івано-Франківської області в рішенні
від 17.09.2013 року встановлено, що під час
розгляду справи не встановлено доказів
відчуження цінних паперів не в
інтересах сім'ї чи проти волі і без
згоди іншого подружжя.

Разом з тим, п. 28 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді цивільних
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» передбачено,
що у разі використання одним із
подружжя спільних коштів усупереч ст. 65
СК інший із подружжя має право на
компенсацію вартості його частки.

Таким чином, лише за наявності доказів
про те, що цінні папери під час шлюбу
відчужені всупереч волі ОСОБА_2, не в
інтересах і не на потреби сім'ї, суд міг
стягнути компенсацію, проте будь-які
належні докази того, що відчуження Лоту
облігацій проведено проти волі ОСОБА_2,
відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції хибно стягнуто із ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 компенсацію у розмірі 735
500,00 грн., оскільки Лот облігацій в
кількості 6180 штук, як об'єкт спільної
сумісної власності уже був предметом
дослідження і оцінки при поділі майна
подружжя в цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя та визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя, що
розглядалася Івано-Франківським
міським судом Івано-Франківської
області та Апеляційним судом
Івано-Франківської області. Тому,
обставини, встановлені рішенням
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 17.09.2013 року у зазначеній
цивільній справі, що набрало законної
сили, не може доказуватися при розгляді
даної справи, в якій беруть участь ті
самі особи, щодо яких встановлено ці
обставини. В такому випадку, позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
компенсації та визнання права
власності на частину квартири
задоволенню не підлягають.

За таких обставин, рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 09 липня 2014 року ухвалено з неповним
з'ясуванням обставин, які мають
значення для справи та з порушенням
норм процесуального права, тому
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 09 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участі
третіх осіб: ТОВ «Виробничий Вектор»,
ОСОБА_3 про стягнення компенсації та
визнання права власності на частину
квартири скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, за участі третіх осіб: ТОВ
«Виробничий Вектор», ОСОБА_3 про
стягнення компенсації та визнання
права власності на частину квартири
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: