16 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М.,
при секретарі: Мікітчак
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
відповідача ОСОБА_1 на ухвалу
Солом'янського районного суду м. Києва
від 01 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участі третіх осіб:
ТОВ «Виробничий Вектор», ОСОБА_3 про
стягнення компенсації та визнання
права власності на частину квартири, -
Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 01 липня 2014 року заяву
ОСОБА_2 про забезпечення позову
задоволено частково. Накладено арешт
на квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та на
земельну ділянку площею 0,0756 га по
АДРЕСА_2. В решті заявлених вимог
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
суд скасувати ухвалу Солом'янського
районного суду м. Києва від 01 липня 2014
року, постановити нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні заяви про
забезпечення позову.
В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на те, що оскаржуваною
ухвалою накладено арешт на майно по
АДРЕСА_2, яке не є предметом спору,
відтак не існує реальна загроза
невиконання з приводу цього майна
можливого рішення суду за змістом ч. 4
ст. 151 ЦПК України, тому ухвала
постановлена в порушення норм
процесуального права та підлягає
Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 09 липня 2014 року стягнуто із
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 735 500,00 грн. в
рахунок компенсації за Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1.

Справа № 760/4869/14-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/11504/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Кізюн
Л.І.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Качан В.Я.Разом з тим, в ході
розгляду даної справи, оскаржуваною
ухвалою накладено арешт на квартири
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та на земельну
ділянку площею 0,0756 га по АДРЕСА_2.

Вирішуючи питання про накладення
арешту на вказане майно, суд першої
інстанції виходив із того, що невжиття
заходів забезпечення позову може
зробити неможливим виконання рішення
суду у справі про майновий спір.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 151, 152 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Позов
забезпечується, зокрема, накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» передбачено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
яка звернулася з такою заявою, позовним
вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом даного позову є стягнення
компенсації та звернення стягнення на
частину квартири в рахунок часткового
стягнення компенсації шляхом визнання
права власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1.

Таким чином, у випадку спору щодо
стягнення компенсації шляхом визнання
права власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1, вжиття заходів забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та на
земельну ділянку площею 0,0756 га по
АДРЕСА_2 суперечить вимогам чинного
законодавства, тому у даному випадку
підстави для накладення арешту на
майно, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
майно, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, оскільки зазначене майно не є
предметом даного спору. Тому, в даному
випадку, відсутня відповідність
застосованого судом першої інстанції
виду забезпечення позову, реальним
позовним вимогам у цій справі.

Отже, заява про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на квартири
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та на земельну
ділянку площею 0,0756 га по АДРЕСА_2
задоволенню не підлягає.

За таких обставин, ухвала
Солом'янського районного суду м. Києва
від 01 липня 2014 року підлягає скасуванню
у зв'язку з порушенням норм
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м.
Києва від 01 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участі
третіх осіб: ТОВ «Виробничий Вектор»,
ОСОБА_3 про стягнення компенсації та
визнання права власності на частину
квартири скасувати та постановити нову
ухвалу наступного змісту.

У задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участі
третіх осіб: ТОВ «Виробничий Вектор»,
ОСОБА_3 про стягнення компенсації та
визнання права власності на частину
квартири відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: