ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа № 477/441/14-ц
Провадження 2/477/457/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року Жовтневий районний суд
Миколаївської області в
складі: головуючого у справі судді -
Глубоченка С.М.

при секретарі - Аранута
Є.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,
представників відповідача - Кожухаря
Ю.Л., Гаврилаша О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
садівничого товариства «Зайчевське»

про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2014 року позивач звернувся до
суду із позовом до садівничого
товариства «Зайчевське» (далі - СТ
«Зайчевське»), який уточнив 06 березня
2014 року, в якому просить суд усунути
перешкоди в користуванні належної йому
земельної ділянки НОМЕР_1 в СТ
«Зайчевське» шляхом зобов'язання
відповідача прибрати все будівельне
сміття перед дверима споруди і ділянки
та відновити становище, яке існувало до
порушення в розумний строк, але не
пізніше 1 місяця з дня набрання
законної сили рішення по даній справі.

В обґрунтування позову вказав, що у
листопаді 2008 року за ініціативою та під
керівництвом Кожухаря Ю.Л. був зрізаний
та зламаний замок на недобудованій
споруді, що розташована на земельній
ділянці НОМЕР_1 в СТ «Зайчевське».
Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 17 грудня 2010
року по справі №2-953/10, яке було виконано
через три місяці в примусовому порядку,
зобов'язано СТ «Зайчевське» усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою НОМЕР_1 площею 0,0100 га та
недобудованою спорудою на її території
шляхом надання вільного доступу до
цієї земельної ділянки та
недобудованої споруди та зняття
навісного замка з вхідних воріт
недобудованої споруди. Через 2-3 доби
керівник СТ «Зайчевське» Кожухар Ю.Л.
завіз вантажними автомобілями
будівельне сміття 5-6 тон та висипав
прямо на вхідні двері ділянки НОМЕР_1 та
недобудованої споруди. Зазначив, що за
фактом невиконання вказаного рішення
суду триває досудове розслідування,
однак керівником СТ «Зайчевське»
жодних дій не вчинено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити. Крім
обставин, викладених в позовній заяві,
пояснив, що на підставі розпорядження
голови Жовтневої районної державної
адміністрації Миколаївської області,
яке оскаржувалось СТ «Зайчевське», він
є власником земельної ділянки НОМЕР_1 в
СТ «Зайчевське». Також вказав, що він є
власником недобудованої споруди на
вказаній земельній ділянці, що
підтверджується рішеннями Жовтневого
районного суду Миколаївської області
від 17 грудня 2010 року та від 11 травня 2012
року.

Представники відповідача позов не
визнали в повному обсязі, в його
задоволенні просили відмовити.

Представник відповідача Кожухар Ю.Л.
суду пояснив, що з листопада 2008 року на
балансі СТ «Зайчевське» перебуває
недобудована споруда, яка розташована
на земельній ділянці НОМЕР_1. Позивач
ОСОБА_1 не є членом СТ «Зайчевське», не є
власником земельної ділянки НОМЕР_1, а
тому його право не порушено. Вказав, що
ОСОБА_1 вже скористався своїм правом на
приватизацію земельної ділянки НОМЕР_2
в СТ «Зайчевське», а оскільки таке
право виникає лише один раз, позивач
ніякого права володіння земельною
ділянкою НОМЕР_1 не має.

Представник відповідача Гаврилаш О.Л.
підтвердив загальну позицію
представника відповідача Кожухаря Ю.Л.
та додав, що ОСОБА_1 не має жодного
правовстановлюючого документа на
земельну ділянку НОМЕР_1 в СТ
«Зайчевське» та на недобудовану
споруду на ній, а тому ніякого права
вимоги за цим позовом не має.

В судовому засіданні 28 серпня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Вислухавши пояснення позивача,
представників відповідача та
показання свідків, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд встановив наступне.

За правовою природою правовий статус
позивача ОСОБА_1 в СТ «Зайчевське»
станом на день подачі позову до суду та
ухвалення судом рішення по суті спору
має різний характер в порівнянні з
посиланнями позивача як на підставу
свого пред'явленого позову.

Так, станом на день винесення рішення
Жовтневим районним судом
Миколаївської області від 17 грудня 2010
року по справі №2-953/10, позивач ОСОБА_1
був членом СТ «Зайчевське».

Рішенням звітно-виборчих загальних
зборів СТ «Зайчевське» від 29 квітня 2012
року позивач виключений з членів СТ
«Зайчевське» (а.с.43-46).

З пояснень сторін вбачається, що
зазначене рішення зборів позивачем не
оскаржувалось, позивач дійсно не є
членом СТ «Зайчевське» з 29 квітня 2012
року та з цього часу не сплачує
членські внески.

Зазначена вище обставина, в силу
частини 1 статті 61 ЦПК України
доказуванню не підлягає.

Отже, на день пред'явлення позову до
суду та на час ухвалення рішення по цій
справі позивач ОСОБА_1 не є членом СТ
«Зайчевське».

Суд не може погодитись з позицією
позивача про наявність в нього
підтвердженого права власності на
земельну ділянку НОМЕР_1 в СТ
«Зайчевське» з огляду на таке.

Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 19 грудня 2013
року в задоволенні позову садівничого
товариства «Зайчевське» до Жовтневої
районної державної адміністрації
Миколаївської області, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1
про скасування розпорядження голови
райдержадміністрації від 20 січня 2010
року №31-р «Про передачу у власність
земельних ділянок» відмовлено.

Рішення набрало законної сили 04
березня 2014 року (а.с.119-123).

Вказаним рішенням суду, встановлено
правомірність винесення розпорядження
голови Жовтневої районної державної
адміністрації Миколаївської області
від 22 січня 2010 року №31-р «Про передачу у
власність земельних ділянок» (станом
на день його винесення) (далі -
розпорядження РДА) ОСОБА_1, який на той
час був членом СТ «Зайчевське».

Згідно частини 1 та частини 5 статті 35
Земельного кодексу України в редакції,
що діяла на час винесення
розпорядження РДА, громадяни України
із земель державної і комунальної
власності мають право набувати
безоплатно у власність або на умовах
оренди земельні ділянки для ведення
індивідуального або колективного
садівництва.

Приватизація земельної ділянки
громадянином - членом садівницького
товариства здійснюється без згоди на
те інших членів цього товариства.

Статтею 118 Земельного кодексу України в
редакції, що діяла на час винесення
розпорядження РДА, визначений порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами.

Згідно частин 6, 7, 8, 9 статті 118
Земельного кодексу України в редакції,
що діяла на час винесення
розпорядження РДА, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення садівництва, у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної
державної адміністрації за
місцезнаходженням земельної ділянки,
яка розглядає клопотання у місячний
строк і дає дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян особами, які
мають відповідні дозволи (ліцензії) на
виконання цих видів робіт, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

Розроблений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
подається комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою, яка протягом трьох
тижнів з дня одержання проекту надає
відповідному органу виконавчої свій
висновок щодо погодження проекту або
відмови у його погодженні. У разі якщо
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки підлягає
обов'язковій державній експертизі
землевпорядної документації,
погоджений проект подається до
відповідного органу земельних
ресурсів для здійснення такої
експертизи.

Районна державна адміністрація у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено позивачем ОСОБА_1, він до
Жовтневої районної державної
адміністрації Миколаївської області
технічну документацію із землеустрою
щодо складання державного акту, що
посвідчує право власності на земельну
ділянку НОМЕР_1 в СТ «Зайчевське» на
затвердження не подавав, документ, що
посвідчує право власності на зазначену
ділянку не отримав.

Вказаний факт також встановлений
рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 19 грудня 2013
року, згідно якого власність на
земельну ділянку НОМЕР_1 в СТ
«Зайчевське» за ОСОБА_1, станом на день
розгляду справи, не зареєстрована,
оскільки не в повному обсязі
виготовлена технічна документація із
землеустрою на неї.

У відповідності до приписів статті 125
Земельного кодексу України в редакції,
що діяла на час винесення
розпорядження РДА та в редакції на день
ухвалення рішення по справі, право
власності на земельну ділянку виникає
з моменту державної реєстрації цих
прав.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті (стаття 126 Земельного
кодексу України в редакції, що діяла на
час винесення розпорядження РДА).

Згідно статті 126 Земельного кодексу
України в чинній редакції, право
власності оформлюється відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Відповідно до пункту 8-1 частини 1 статті
18 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»
правовстановлюючим документом, що
підтверджує виникнення права
власності у фізичних осіб у разі
безоплатної передачі їм земельної
ділянки із земель державної чи
комунальної власності за рішеннями
органів державної влади при здійсненні
державної реєстрації прав на нерухоме
майно є свідоцтво про право власності
на нерухоме майно.

Тобто, факт виникнення права власності
пов'язується з одержанням свідоцтва
про право власності на нерухоме майно.

Таким чином, рішення Жовтневого
районного суду Миколаївської області
від 19 грудня 2013 року, яке залишене без
змін ухвалами Апеляційного суду
Миколаївської області від 04 березня 2014
року та Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 травня 2014 року
не є правовстановлюючим документом на
земельну ділянку НОМЕР_1 СТ
«Зайчевське».

Вказаним рішенням суду право власності
за ОСОБА_1 на земельну ділянку НОМЕР_1 в
СТ «Зайчевське» не визнавалось, отже з
урахуванням викладеного вище, воно й не
може підмінити собою свідоцтво про
право власності на нерухоме майно або
державний акт на право власності на
землю.

Не надано суду й доказів наявності
права користування (з урахуванням
обставини, що ОСОБА_1 не є членом СТ
«Зайчевське») та права власності на
недобудовану споруду, яка розташована
на земельній ділянці НОМЕР_1 в СТ
«Зайчевське».

При цьому, посилання позивача на
рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 17 грудня 2010
року по справі №2-953/10, як на підставу, що
свідчить про його право власності на
недобудовану споруду, яка розташована
на земельній ділянці НОМЕР_1 в СТ
«Зайчевське» є помилковим, оскільки
вказаним рішенням суду питання права
власності не вирішувалось.

Не мають правового значення, в межах
встановлених судом обставин, й
показання допитаних в судовому
засіданні в якості свідків ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

У відповідності до приписів статті 55
Конституції України як Основного
Закону держави, статей 15, 16 ЦК України,
статті 7 Закону України «Про судоустрій
і статус суддів» кожна особа має право
на захист судом свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Суд захищає порушені, невизнані або
оспорювані права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України (статті 3,4 ЦПК України).

Враховуючі викладені обставини, суд
приходить до висновку, що за наявності
доказів, наданих сторонами та
досліджених в судовому засіданні,
об'єктивних обставин, які б вказували
на порушення відповідачем законних
прав та інтересів позивача, в рамках
пред'явленого позову, матеріали справи
не містять, а тому суд не знаходить
підстав для задоволення позову.

Разом з тим, ОСОБА_1 не обмежений в праві
звернення до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, у разі підтвердження у
встановленому законодавством порядку
його права власності чи права
користування земельною ділянкою
НОМЕР_1 в СТ «Зайчевське» з
недобудованою спорудою.

Керуючись статтями 208-209, 212, 213, 214-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
садівничого товариства «Зайчевське»
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Миколаївської області
через Жовтневий районний суд
Миколаївської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення або
отримання його копії.

(Повний текст рішення суду виготовлено
і підписано 02 вересня 2014 року).

СУДДЯ
С.М.ГЛУБОЧЕНКО