УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», в інтересах якого діє відділення № 304 АТ «Імексбанк» у м. Кіровограді, до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки

та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», треті особи: Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради, приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання недійсним договору іпотеки та вилучення записів про обтяження предмета іпотеки,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» (далі - ПАТ «Імексбанк»), в інтересах якого діє відділення № 304 АТ «Імексбанк» у м. Кіровограді, звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 06 березня 2008 року між банком та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір кредиту № 04/13-168, за умовами якого останньому надано кредит в розмірі 168 000 євро. 14 березня 2008 року між ними укладено договір № 04/13-187 про внесення змін до кредитного договору, за яким сторони збільшили розмір основного зобов'язання до 175 000 євро.

Позивач також зазначив, що 04 липня 2008 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 04/12-540, за умовами якого останньому надано кредит в розмірі 2 500 000 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Імексбанк» та відповідачем 08 липня 2008 року було укладено іпотечний договір із подальшими доповненнями від 14 листопада 2008 року, за яким ОСОБА_4 передав в іпотеку ПАТ "Імексбанк» об'єкт незавершеного будівництва, розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, м. Кіровоград.

23 червня 2009 року між сторонами було укладено договір про внесення доповнень до договору іпотеки, за умовами якого сторони внесли зміни до п. 1.3 договору, який визначає предмет іпотеки - житловий будинок з балконами, загальною площею 619, 27 кв. м, житловою площею 321, 2 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1-а, м. Кіровоград.

Позивач вказав, що іпотечний житловий будинок належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 21 листопада 2008 року.

Пославшись на те, що рішеннями судів в 2011 році встановлено факт невиконання позичальником прийнятих на себе обов'язків за кредитними договорами та факт наявності заборгованості у відповідній сумі, а в 2013 році УДВС ГУЮ у Кіровоградській області повернуті без виконання виконавчі листи з примусового виконання заборгованості у зв'язку з відсутністю у боржника грошових коштів та іншого майна, ПАТ «Імексбанк» просило суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

У лютому 2014 року ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітніх дітей, звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що договір іпотеки від 08 липня 2008 року укладений з порушенням ст. 65 СК України та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», оскільки на момент внесення змін до іпотечного договору від 23 червня 2009 року вона перебувала із іпотекодавцем у зареєстрованому шлюбі та мала спільну малолітню дитину. Посилаючись на те, що наведений договір відносно нерухомого майна із наступними доповненнями був укладений без її згоди, а також дозволу органів опіки і піклування, позивачка просила визнати його недійсним.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2014 року, позовні вимоги ПАТ «Імексбанк», в інтересах якого діє відділення № 304 АТ «Імексбанк» у м. Кіровограді, до ОСОБА_4 задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок (ББ1) з балконами (цегляний) загальною площею 619, 27 кв. м, житловою площею 321, 1 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, м. Кіровоград і належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом проведенняприлюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у межах процедури виконавчого провадження, і задоволено за рахунок реалізації зазначеного нерухомого майна грошові вимоги ПАТ «Імексбанк» за договором кредиту від 06 березня 2008 року № 04/13-168, укладеним з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, в розмірі 289 102,08 євро, що в еквіваленті до національної валюти становить 3 155 375 грн 74 коп., та за договором невідновлювальної кредитної лінії від 04 липня 2008 року № 04/12-540, укладеним з ОСОБА_4 в розмірі 4 960 362 грн 49 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення її позову, визнавши договір іпотеки від 08 липня 2008 року недійсним, та вилучити записи про обтяження предмета іпотеки.

Отже, в іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому у касаційному порядку не переглядаються (ч. 2 ст. 335 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що судові рішення в оскаржуваній частині ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суди, дослідивши надані сторонами документи, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), врахувавши роз'яснення, викладені у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», дійшли правильного висновку про те, що підстав, передбачених ст. ст. 209, 215 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про іпотеку», ст. 65 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», для визнання недійсним укладеного чоловіком ОСОБА_5 - ОСОБА_4 08 липня 2008 року договору іпотеки незакінченого будівництвом житлового будинку із наступними доповненнями немає.

При цьому суди правильно виходили із того, що якщо предметом іпотеки є об'єкт незавершеного будівництва, то після закінченні його будівництва іпотека зберігає силу, і її предметом є будівля (споруда), зведена в результаті завершення будівництва, отже, права малолітньої дитини та дружини на час укладення спірного договору порушені не були, оскільки як житловий об'єкт нерухомості будинок був зареєстрований 21 листопада 2008 року, а шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було зареєстровано 23 січня 2009 року (а. с. 64), та діти народилися 16 травня 2009 року (а. с. 65) та 18 квітня 2001 року (а. с. 66), тобто після укладення договору іпотеки.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2014 року в частині вирішення позову про визнання недійсним договору іпотеки та вилучення записів про обтяження предмета іпотеки залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко