У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Куцина М.М.,

при секретарі Маринець Д.М.

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин «Взуття» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 2 вересня 2014 року по справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин «Взуття» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю «Магазин «Взуття» право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності ,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю «Магазин «Взуття» право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності.

Свій позов мотивує тим, що TOB «Магазин Взуття» придбало нерухоме майно - вбудовані приміщення площею 269 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 357 укладеного між Фондом приватизації та управління майном міста Ужгородської міської ради та Товариством, що посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_7

На підставі даного договору Виконкомом Ужгородської міської ради рішенням № 257 від 15.10.2003 року було оформлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно - магазин «Взуття» загальною площею 269,3 м. кв. Право власності товариства було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме на нерухоме майно за № 3921708.

15.12.2005 р. ОСОБА_8, колишній учасник та колишній керівник Товариства, через зменшення частки в статутному капіталі Товариства отримала половину наявного у Товариства нерухомого майна площею134 м.кв.

Виконкомом Ужгородської міської ради 19.12.2005 р. було видано свідоцтво про право власності на половину вказаного нерухомого майна ОСОБА_8 У власності Товариства залишилося інше нерухоме майно - вбудовані приміщення по АДРЕСА_1 загально площею 134,8 м. кв., які також було відчужено на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 07.07.2011 року між Товариством та ОСОБА_9

Позивач стверджує, що цей договір купівлі-продажу було підписано ОСОБА_8 , як керівником Товариства без відома інших учасників товариства, оскільки відповідний протокол зборів учасників за №7 від 06.07.2011 року, згідно якого було вирішено продати все спірне майно Товариства, площею 134,8 кв.м. було складено без участі та відома інших учасників, останні на такі «збори» не запрошувались, про прийняття таких рішень не знали до липня 2013 року, за прийняття рішення не голосували.

08.07.2011 р. ОСОБА_5 видав на ім'я ОСОБА_8 нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження придбаною ним нерухомість. 07.03.2012 р. ОСОБА_5 подарував Уг нерухомого майна (67,4 кв.м.)лз спірному майні ОСОБА_2 16.03.2012 р. ОСОБА_8 на підставі нотаріально завіреної довіреності, діючи від імені ОСОБА_2, укладає з ОСОБА_5 договір поділу спірного майна в натурі. 23.03.2012 р. ОСОБА_5 продав ОСОБА_2 нерухоме майно 67,4 кв.м. Відтак, ОСОБА_2 стає володільцем двох об'єктів по 67,4 кв.м. кожний.

Позивач стверджує, що 01.07.2013 р. учасники Товариства дізнались про те, що в ЄДР значаться відомості про ліквідацію TOB «Магазин «Взуття». Того ж дня було прийнято рішення про відкликання ОСОБА_8 з посади директора та відміну ліквідації підприємства.

Учасники товариства звернулись до господарського суду з позовом про визнання рішення зборів учасників від 06.07.2011 року недійсним.

В той же час 08.07.2013 р. ОСОБА_6 продав майно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по !/2 кожному згідно договору купівлі-продажу.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 23.10.2013 р. № 907/907/13, яке було залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2014 p., рішення загальних зборів учасників TOB «Магазин Взуття»№ від 06.07.2011 р. оформлене протоколом № 7 - визнане недійсним.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2014 р. у справі № 308/12227/13-ц. договір купівлі-продажу від 07.07.2011, укладений між ОСОБА_5 та TOB «Магазин «Взуття», визнано недійним, а спірне майно витребувано на користь TOB «Магазин «Взуття» у ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Позивач вважає, що вказані рішення є преюдиційними та на їх підставі просить суд визнати за товариством з обмеженою відповідальністю «Магазин «Взуття» право власності на спірне нерухоме майно: вбудовані приміщенні літ. А І-поверху (позиції 1"', 2"', 3, 4, 5, 6, 7) площею 67,4 кв.м., реєстраційний номер 36233656, та вбудовані приміщення част. Літ. А I-поверху (поз 1,2) площею 67,4., реєстраційний номер майна -3921708, розташовані за адресою : 88000 АДРЕСА_1, які розташовані на земельній ділянці площею 53,9 кв. м., кадастровий номер земельної ділянки :06:001:0029 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на нерухоме: вбудовані приміщення літ.А І-поверху (позиції Г", 2"', З, 4, 5, 6, 7) площею 67,4 кв.м., реєстраційний номер 36233656, та вбудовані приміщення част. Літ. А І-поверху (поз 1,2) площею 67,4., реєстраційний номер майна -3921708, розташовані за адресою : 88000 АДРЕСА_1, які розташовані на земельній ділянці площею 53,9 кв. м., кадастровий номер земельної ділянки :06:001:0029.

В судовому засіданні представник позивача подав суду заяву про зміну підстав позову, у якій просив задовольнити позов тому, що на, його думку, захистити права товариства можна лише скасувавши у судовому порядку державну реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за відповідачами.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 2 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції як незаконного та необґрунтованого і постановлення нового рішення про задоволення позову.

Належно повідомлений позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин «Взуття» представника в засідання суду апеляційної інстанції не направив.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Взуття» ОСОБА_12, який має доручення представляти інтереси ТзОВ з 19 серпня 2014 року надійшло клопотання про відкладення розгляду справи устаном здоров'я, однак колегія не може задоволити дане клопотання з наступних підсав.

Крім ОСОБА_12 Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Взуття» може представляти його керівник ОСОБА_13 без спеціального доручення, та представник за дорученням ОСОБА_14 з 3 вересня 2013 (а.с. 68), чи будь який інший представник уповноважений керівником ТзОВ.

Жодних заяв чи клопотань від керівника ТзОВ чи представника ОСОБА_14 до суду апеляційної інстанції не поступало і в судове засідання вони не з'явились.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

З позовної заяви вбачається, що позивач просив визнати його право власності на нерухоме майно: вбудовані приміщенні літ. А І-поверху (позиції Г", 2"', 3, 4, 5, 6, 7) площею 67,4 кв.м., реєстраційний номер 36233656, та вбудовані приміщення част. Літ. А І-поверху (поз 1,2) площею 67,4., реєстраційний номер майна -3921708, розташовані за адресою : 88000 АДРЕСА_1, яке розташовані на земельній ділянці площею 53,9 кв. м., кадастровий номер земельної ділянки :06:001:0029.

Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України, яка регулює визнання права власності, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В даному випадку, майно на яке претендує позивач є власністю інших осіб, які набули його на підставі правочинів, що були чинними на час розгляду справи в суді першої інстанції і є чинними на час розгляду справи в апеляційній інстанції.

За наявних обставин, суд першої інстанції не мав підстав для визнання права власності позивача на спірне майно, оскільки позов заявлений не власником, а особою, яка оспорює чуже право власності.

Оспорення чужого права власності ч.1 ст. 392 ЦК України не регулюється.

Вимога про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на нерухоме: вбудовані приміщення літ.А І-поверху (позиції Г", 2'", 3, 4, 5, 6, 7) площею 67,4 кв.м., реєстраційний номер 36233656, та вбудовані приміщення част. Літ. А І-поверху (поз 1,2) площею 67,4., реєстраційний номер майна -3921708, розташовані за адресою : 88000 АДРЕСА_1, яке розташовані на земельній ділянці площею 53,9 кв. м., кадастровий номер земельної ділянки :06:001:0029 не могла бути задоволена судом першої інстанції, оскільки факт власності відповідачів на спірне майно має місце, а тому відсутні підстави для скасування реєстрації цього факту.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції законно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, зазначених у оскарженому рішенні, не спростовують

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин «Взуття» відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 2 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді