МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
"14" серпня 2014 р. Справа № 370/1856/14-ц
ОСОБА_1 спілка «Софія СВЄ» звернулась до Макарівського районного суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути грошові кошти за договорами кредиту.
Факти отримання Позичальником сум кредиту підтверджується видатковими касовим ордером від № 25 від 01.03.2012 року, № 26 від 05.03.2012 року, № 51 від 03.05.2012 року.
На дату подання цієї Позовної заяви Позичальник останні платежі по кредитах було здійснено 14.11.2012 р. При цьому починаючи з липня 2012 р. Позичальник сплачував тільки відсотки по кредитах.
Таким чином, Позичальник порушив умови підпункту 2.4.1 пункту 2.4 Договору Кредиту відповідно до якого сплата процентів та частини тіла кредиту у сумі не менший, ніж зазначено у графіку (Додаток № 1 до Договору), здійснюється у валюті Кредиту в касу Кредитора не пізніше пятнадцятого числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти, а також вимоги статті 1048 і 1049 ЦК України щодо порядку сплати процентів та повернення суми кредиту та статті 526 ЦК України відповідно до якої зобов'язання повинно виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимогам цього Кодексу.
У відповідності до п .4.3 Договору кредиту у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обовязків, визначених п. п. 3.3.2.-3.3.6. цього Договору зокрема: сплачувати проценти за використання Кредиту та частину тіла кредиту в порядку, визначеному п. п. 2.4., 2.5. цього Договору (п.3.3.4 Договору кредиту); своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями (п.3.3.5. Договору Кредиту)) протягом більше, ніж пять днів, строк користування ОСОБА_1 вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту з урахуванням подвійної відсоткової ставки.
Таким чином, Позичальник допустив ряд порушень умов Договору кредиту, внаслідок чого у відповідності до п.4.3 та 7.4 Договору кредиту Позичальник зобовязаний повернути Кредит в повному обсягу та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту а також штрафні санкції.
Зазначені вимоги Позичальником виконані не були, що у відповідності до статей 553, 554 ЦК України є підставою для звернення Позивача до Відповідача2 як до солідарного боржника з вимогою про виконання ним зобовязань Позичальника за Договором Кредиту.
Проте не зважаючи на неодноразові звернення Позивача про повернення боргу до Відповідача, вона спочатку просила відстрочити повернення боргу, а потім і взагалі відмовилась його сплачувати, мотивуючи це відсутністю грошей.
Зазначене свідчить про нехтування Відповідачем вимог Договору та чинного законодавства України.
Крім того, зважаючи всупереч вимогам пункту 3.2.1. Договору Відповідач відмовився надати Позивачу можливість здійснення перевірки наявності майна, для придбання якого був наданий Кредит за місцем знаходження такого майна, що свідчить про нецільове використання кредиту.
В обґрунтування зазначеної заяви про забезпечення позову, позивач посилавсь на те, що у випадку реалізації або відчуження будь-яким способом майна, буде неможливе виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, необхідні для її вирішення, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене.
Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Види забезпечення позову встановлені ч. 1 ст. 152 ЦПК України, відповідно до п. 1 ч. 1 вказаної статті суд може забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.
Крім того відповідно до ч. 3 даної статті, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
З метою забезпечення виконання можливого позитивного рішення у справі, враховуючи співмірність виду забезпечення позову з заявленими позивачем вимогами, суд вважає за можливе застосувати заявлені позивачем заходи забезпечення позову, наклавши арешт на грошові кошти та майно відповідача в межах розміру позовних вимог позивача 452 286,91 грн. в тому числі 193 530,00 грн. основного боргу та 258 756,91 процентів, оскільки існує велика ймовірність того, що наявне майно у відповідача в процесі виконавчого провадження може бути відчужене, що зробить неможливим виконання можливого позитивного рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд
Заяву позивача ОСОБА_1 спілки «Софія СВЄ» про забезпечення позову у справі за ОСОБА_1 спілки «Софія СВЄ» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договорами кредиту - задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти та майно відповідача ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) в межах розміру позовних вимог позивача 452 286,91 грн. в тому числі 193 530,00 грн. основного боргу та 258 756,91 процентів.
Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати особам, що беруть участь у справі.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з моменту отримання її копії.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає чинності 14.08.2014 року.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік.

Суддя М.Ю. Устимчук