Справа № 466/289/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 вересня 2014 року Шевченківський
райсуд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Мокрицькій А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПрАТ" Ірокс", треті особи
ТзОВ" Галичбудмонтаж", Інспекція
Держархбудконтролю про зобов"язання
до вчинення дій, визнання права на
користування приміщенням мансарди,
визнання права власності ,-

в с т а н
о в и в :

16.01.14 р. позивач звернулась до
суду з заявою, в якій просила суд
постановити рішення, яким визнати за
нею майнові права на квартиру № 218 пл.
44,83 кв.м та стрихове приміщення (
мансарду) над вказаною квартирою
площею 45,05 кв.м, які знаходяться в 6-ій
секції будинку АДРЕСА_2 у м. Львові,
зобов"язати відповідача виконати
договір підряду будівництва об"єкта
незавершеного будівництва від15.06.11 р.
та передати у власність позивачки
вказані житло та стрихове приміщення.
В подальшому вимоги уточнювались та
остаточно позивач просила суд
постановити рішення, яким зобов"язати
відповідача привести стрихове
приміщення ( мансарду) над квартирою №
218 ( після зміни нумерації квартир № 218
а ) площею 45,05 кв.м, яке знаходиться в
6-ій секції будинку АДРЕСА_2 у м. Львові у
попередній стан згідно затвердженої
проектної документації , визнати право
користування таким приміщенням за
позивачкою та визнати за нею право
власності на квартиру № 218 ( після
зміни нумерації квартир № 218 а ) площею
44,83 кв.м в 6-ій секції будинку АДРЕСА_2 у
м. Львові. Заяву мотивує тим, що 15.06.11 р.
між нею та відповідачем було укладено
договір підряду будівництва об"єкта
незавершеного будівництва № 36/6 та ряд
додатків до угоди. На виконання умов
договору вона виплатила відповідачу
100 % вартості будівництва, що становило
254 914 грн. Відповідач був зобов"язаний до
четвертого кварталу 2011 р. збудувати та
передати їй на праві власності
квартиру № 218, яка на даний час має № 218
„а" площею 44,83 кв.м за вказаною адресою
та стрихове приміщення ( мансарду) над
даною квартирою , площа якого становить
45,05 кв.м. 10.07.14 р. вищевказаний будинок
було введено в експлуатацію, проте
зазначені об"єкти не були передані їй
згідно умов договору. Крім того спірне
приміщення горища було самочинно
переобладнано відповідачем у житло -
квартиру за № 221 „а" . Оскільки в
добровільному порядку виконати умови
договору відповідач відмовився,
просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та
її представники підтримали вимоги з
підстав, наведених у заяві. Крім того
пояснили, що придбати квартиру на
останньому поверсі будинку позивач
погодилась лише тому, що було
обумовлено у договорі, що у її
користування передається стрихове
приміщення над квартирою. Це надавало
б їй можливість приймати у своїй
квартирі велику родину. З квартири, яка
по договору була передбачена для
позивачки, було обладнано вихід на
стрихове приміщення. В подальшому
відповідач відмовився передати у її
користування спірне приміщення над її
квартирою, а обладнаний нею вихід був
ліквідований. Лише в процесі розгляду
справи позивач та її представники
довідалися про те, що з спірного
приміщення було самочинно обладнано
житло, яке відповідач передав третій
особі. Просили з врахуванням умов
договору задовольнити позов.

В судовому засіданні
представники відповідача частково
заперечили проти позову з підстав,
наведених у письмових запереченнях,
долучених до матеріалів справи. Також
представники пояснили, що договору, на
підставі якого відповідач брав на себе
обов"язок передати у власність чи
користування позивача приміщення над
її квартирою не існує. Позивач внесла
оплату вартості своєї квартири площею
44,83 кв.м. з розрахунку 5500 грн. за 1 кв.м,
відтак відповідач не оспорює права
позивача на квартиру АДРЕСА_1 у м.
Львові. Дійсно в подальшому можливі
були домовленості між сторонами щодо
придбання спірного приміщення. Проте
позивач, не вносячи жодних коштів за
його придбання, самочинно обладнала
вихід на горище та незважаючи на те, що
будинок ще не був зданий в експлуатацію
помістила оголошення у газеті про те,
що вона має намір продати дворівневу
квартиру загальною площею понад 90
кв.м. Оскільки жодного права на
вказане майно позивач не має, а таке
було створене за кошти відповідача,
відповідач у визначений спосіб провів
переобладнання приміщення у житло та
на даний час на підставі договору з
ТзОВ" Галичбудмонтаж" вже як квартира
дане нерухоме майно було передано по
акту приймання-передачі.

Представник ТзОВ" Галичбудмонтаж"
в судовому засіданні заперечив проти
позову з тих підстав, що спірне
приміщення як житлове було передано
ТзОВ правомірно , на підставі договору.

Представник Інспекції
Держархбудконтролю в судове засідання
не з"явився повторно, хоча належним
чином повідомлявся про час та місце
судового розгляду.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши зібрані по справі докази,
з"ясувавши дійсні обставини справи суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 15.06.11 р. між
позивачем та відповідачем було
укладено договір підряду будівництва
№ 36/6, за умовами якого відповідач
зобов"язувався передати на праві
приватної власності позивачу
квартиру АДРЕСА_1 у м. Львові. Вказане
житло розташоване на 10-му поверсі
будинку. Загальна площа складає 48,0
кв.м. Умовами договору передбачено, що
вартість одного квадратного метра
житла складає 5500 грн. На виконання
даного договору та додатків до нього,
що в подальшому підписувались
сторонами, позивачем було внесено
кошти у розмірі 254 914 грн. , що
відповідає вартості предмету
договору - однокімнатної квартири №
218, нумерація якої на даний час змінена
на 218 „а" , що стверджується технічною
документацією на будинок.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що
суд розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
що беруть участь у справі. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, що
врегульовано ст. 10 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України
врегульовано, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності на
новостворене нерухоме майно виникає з
моменту завершення будівництва. Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації, що передбачено ст. 331 ЦК
України. До матеріалів справи
представником ПАТ" Ірокс" долучено
копію Декларації про готовність
об"єкта до експлуатації -
багатоквартирного будинку на АДРЕСА_1

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України
власник майна може пред"явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою . В даному випадку
відповідач не заперечує право
позивача на однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 у м. Львові. Відтак, у
визначений договором та законом спосіб
позивач не позбавлена можливості
отримати правовстановлюючі документи,
що стверджують її право власності на
вказане майно. Враховуючи наведене
вимога позивачки про визнання за нею
право власності на спірну квартиру не
підлягає до задоволення.

Не підлягає , на думку суду, до
задоволення і вимога позивачки щодо
визнання за нею права на користування
приміщенням мансарди площею 45,05 кв.м
над квартирою АДРЕСА_1 у м. Львові та
приведення приміщення у попередній
стан.

Так, як вбачається з тексту договору №
36/6 від 15.06.11 р., укладеного між
сторонами, приміщення мансарди не було
предметом угоди. Будь-які усні
домовленості про можливість подальшої
передачі у приватну власність
приміщень над квартирою № 218 „а"
позивачці не породжують прав на
користування такими.

Статтею 875 ЦК України визначено
поняття договору будівельного
підряду. Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК
України передбачено оплату робіт по
договору.

Відповідальність підрядника
врегульована ст. 883 ЦК України,
замовника - ст. 886 ЦК України.

14.01.10 р. між відповідачем та ТзОВ
Галичбудмонтаж" було укладено договір
підряду на виконання
будівельно-монтажних робіт, згідно
умов якого по акту прийому передачі від
10.12.12 р. квартиру АДРЕСА_1 площею 47,4
кв.м вартістю 189 600 грн. ( з розрахунку 4
000 грн. за 1 кв.м) було передано ТзОВ"
Галичбудмонтаж" .

Згідно технічної документації на
будинок та Декларації про готовність
об"єкта до експлуатації по
багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , що
була передана відповідачем третій
особі обладнана в мансардному поверсі
споруди та розташована над квартирою
№ 218"а" . Відтак, на даний час не існує
стрихового приміщення, право на
користування яким просить визнати за
нею позивач . Незважаючи на те, що на
даний час майнові права на квартиру №
221"а" належать ТзОВ" Галичбудмонтаж" та
суд неодноразово надавав позивачеві
можливість уточнити позовні вимоги та
визначитись з колом відповідачів,
позивач наполягає на заявлених нею
вимогах.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57,60, 61, 209 , 214
ЦПК України , ст.ст. 328, 331, 392, 875, 879, 883,
886 ЦК України, суд , -

в и р і ш и
в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ"
Ірокс", треті особи ТзОВ"
Галичбудмонтаж", Інспекція
Держархбудконтролю про зобов"язання
до вчинення дій, визнання права на
користування приміщенням мансарди
площею 45,05 кв.м над квартирою АДРЕСА_1 у
м. Львові , визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1 у м. Львові
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів після
його оголошення через Шевченківський
районний суд м. Львова.

Суддя: І. Є. Зима