22-ц/772/2409/2014Головуючий в суді першої
інстанції Федчишен С. А.Категорія
5Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Зайцева А.Ю., Сала Т.Б.,

при секретарі Пантелеймоновій А.І.,

за участю представника апелянта,
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника позивача товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-будівельно-монтажно-торгів
ельна компанія «Лів Електра Україна»
Кудельсь-кого А.А., представника
відповідача виконавчого комітету
Вінницької міської ради Романовської
Н.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці, в залі
судових засідань апеляційного суду
Вінницької області ци-вільну справу за
позовом

товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-будівельно-

монтажно-торгівельна
компанія «Лів Електра Україна» до
вико-

навчого комітету Вінницької
міської ради, ОСОБА_2 про скасування
свідоцтва про право приватної
власності

на нежитлове приміщення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 09 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

10 червня 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-будівельно-монтажно-торгів
ельна компанія ( далі - ТОВ «ВБМТК» )
«Лів Електра Україна» звернулося у
Вінницький міський суд Вінницької
області з позовом до виконавчого
комітету Вінницької міської ради,
ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про
право приватної власності на нежитлове
приміщення площею 1957,4 кв.м.,
розташоване по АДРЕСА_1, виданого на
ім'я ОСОБА_2 ( а. с. 2-5 ). Позов мотивований
тим, що на під-ставі рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 12 березня 2012 року за ОСОБА_2 в
порядку звернення стягнення на майно
за договором застави від 19 серпня 2008
року було визнано право власності на
нежитлове приміщення площею 1957,4 кв. м.
по АДРЕСА_1, виконавчим комітетом
Вінницької міської ради йому було
видане свідоцтво про право власності
на це приміщення, зареєстроване в
державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно КП «Вінницьке міське
бюро технічної інвентаризації». Однак,
рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 25 червня 2012 року рішення
Ле-нінського районного суду м. Вінниці
від 02 грудня 2011 року було скасоване та
ухвалене нове рішення, яким у позові
ТОВ «ВБМТК «Лів Електра Україна» про
визнання права власності на самовільно
збудоване приміщення відмовлено. В
подальшому в порядку перегляду за
нововиявленими обставинами ухвалою
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 18 вересня 2012 року було скасоване
рішення цього ж суду від 12 березня 2012
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ТОВ «ВБМТК «Лів Електра
Україна» про звернення стягнення на
майно, визнання права власності на
нерухоме майно. Однак, свідоцтво про
право власності ОСОБА_2 на нежитлове
приміщення існує, ця будівля по
АДРЕСА_1 17 квітня 2012 року зареєстрована
за ним на підставі свідоцтва про право
власності, виданого згідно рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради від 12 квітня 2012 року № 882.
Дане свідоцтво видане в порушення
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затвердженого нака-зом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5 ( за відсут-ності
акта про право власності на земельну
ділянку чи рішення про відведення
земельної ділянки під будівництво,
комісійного акта про прийняття об'єкта
та введення його в експлуатацію ), а
також на підставі судового рішення, яке
ска-соване як незаконне. За викладених
обгрунтувань ТОВ «ВБМТК «Лів Електра
Україна» просило суд позов
задовольнити.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 09 липня 2014 року (
а. с. 68-70 ) позов задоволений, скасовано
свідоцтво про право власності від 12
квітня 2012 року, видане виконавчим
комітетом Вінницької міської ради на
ім'я ОСОБА_2 на нежитлове приміщення
АДРЕСА_1, загальною площею 1957,4 кв.м.
Судові витрати залишені за пози-вачем.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у
справі, відповідач ОСОБА_2 ос-каржує
його в апеляційному порядку, просить
дане судове рішення скасувати,
провадження у справі закрити,
скасувати заходи забезпечення позову,
вжиті ухвалою Вінницького міського
суду Вінницької області від 12 червня 2014
року у вигляді накладення арешту на
нежитлове приміщення площею 1957,4 кв.м.
по АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_2, та заборони
реєстраційній службі Вінницького
міського управління юстиції
здійснювати реєстрацію виникнення,
набуття, переходу та припинення права
власності на об'єкт нерухомого майна, а
саме на нежитлове приміщення пло-щею
1957,4 кв.м. по АДРЕСА_1, що належить на
праві власності ОСОБА_2 ( а. с. 25, 73-74 ).
Апелянт вважає оскаржуване рішення
суду ухваленим з грубим порушенням
вимог процесуального та матеріального
права, без дотримання основних
положень процесуального судочинства,
що призвело до порушення принципів
змагальності сторін, диспозитивності
цивіль-ного судочинства,
неправильності визначення
правовідносин відповідно до
встановлених судом обставин.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
та заперечення на апеляційну скаргу
представників сторін у справі,
дослідивши матеріали останньої,
проаналізувавши в сукупності наявні в
справі докази, перевіривши законність
і обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимо-ги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторо-ни
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає зазначеним вимогам.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення по суті заявлених позовних
вимог, не звернув увагу на ту фактичну
обставину, що право власності на
не-житлове приміщення по АДРЕСА_1, що
було предметом застави по договору від
19 серпня 2009 року, укладеного між ОСОБА_2
та ТОВ «ВБМТК «Лів Електра Україна»,
було визнано за ОСОБА_7 рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 12 березня 2012 року, яке не
передбачало зобов'язання виконавчого
комітету Вінницької міської ради
видати на його підставі свідоцтво про
право власності. Проте, оспорюване в
даний час свідоцтво про право
власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, як
вбачається з самого свідоцтва ( а. с. 56 ),
видане на підставі рішення виконкому
Вінницької міської ради від 12 квітня 2012
року № 882, а не на підставі вказа-ного
судового рішення ( а. с. 16-18 ), як
помилково зазначив суд першої
інстан-ції в оскаржуваному рішенні від
09 липня 2014 року.

Крім цього, посилаючись в
обгрунтування позовних вимог на
порушення при видачі ОСОБА_2 свідоцтва
пр право власності на нерухоме майно
вимог діючого на той час Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07 лютого 2002 року №
7/5, позивач фактично порушує питання
незаконності дій реєстручого органу.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«ВБМТК «Лів Електра Україна»
неодноразово зверталося до Вінницької
міської ради та її виконавчого
комітету ( а. с. 6, 11 ) із заявами про
скасування свідоцтва про право
власності ОСОБА_2 на нежитлове
приміщення АДРЕСА_1 у зв'язку із
скасуванням судового рішення; про
визнання таким, що втратило чинність
рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 12 квітня 2012
року № 882 щодо видачі ОСОБА_2 свідоцтва
про право власності на нежитлове
приміщення, однак ці заяви позивача
залишилися без позитивного вирішення.

Колегія суддів апеляційного суду,
враховуючи викладені фактичні
обставини цієї справи та вирішуваного
спору, приходить до висновку про
об-грунтованість і вмотивованість
заперечень на позов відповідача ОСОБА_2
та його представників, які стверджують
наявність у даному випадку спору з
приво-ду дій суб'єктів владних
повноважень: виконкому Вінницької
міської ради та комунального
підприємства «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації», що
полягають у видачі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно на
під-ставі рішення виконкому міської
ради та внесення до державного реєстру
речових прав відповідного запису
всупереч чинних вимог на той час
Тимчасо-вого положення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень ( нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії ) дій
чи бездіяльності. Суб'єктом владних
повноважень, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3
КАС України, є орган державної вла-ди,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законо-давства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Враховуючи викладене та суть спору,
слід зробити висновок, що в даному
випадку має місце публічно-правовий
спір, який повинен розглядатися за
правилами, встановленими КАС України,
тому у відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.
310 ЦПК України оскаржуване рішення суду
першої інстанції від 09 липня 2014 року
підлягає скасуванню з одночасним
закриттям провадженням у справі.

Відповідно норми ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеля-ційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обгрунтованість рі-шення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення ( визнання
) порушених ( оспорюваних ) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не будь-яким, а
цілком конкретним способом захисту
свого права.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2
про скасування свідоцта про право
власності на нерухоме майно, позивач не
звернув уваги, помилився у визначенні
підстави видачі цього свідоцтва, прямо
у ньому вказану, не надав суду доказів
про нечинність рішення місцевого
органу самоврядування, на під-ставі
якого видане оспорюване свідоцтво.

Частиною першою статті 310 ЦПК України
встановлено, що рішення суду підлягає
скасуванню в апеляційному порядку із
закриттям провадження у справі або
залишенням заяви без розгляду з
підстав, взначених статтями 205 і 207
цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 310, 313-315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 09 липня 2014 року
скасувати, провадження у даній справі
закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом вірно: