АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №212/4941/14-ц
Головуючий в 1 інстанції - Водоп'яновС.М.
Провадження №22ц/774/2368/К/14
Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: -
Митрофанової Л.В.

суддів: - Остапенко
В.І., Чоробука В.І.

при секретарі: - Петренко
В.І.

за участю: представника відповідача
Публічного акціонерного товариства
«Євраз Суха Балка» - Павлової Наталії
Федорівни;

представника позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_9,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Євраз Суха Балка» на
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 15 жовтня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_8 до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» про відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок професійного
захворювання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_8
звернувся із позовом до Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" (надалі - ПАТ "Євраз Суха Балка")
про стягнення моральної шкоди і в
обґрунтування позову зазначив, що
працюючи тривалий по професії -
підземним гірником очисного вибою,
який виконував весь комплекс робіт з
очисного виймання корисної копалини, у
шкідливих умовах праці отримав
професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 17.07.2014 року
йому встановлено 60% втрати професійної
працездатності безстроково.

Посилаючись на ці обставини
просив суд стягнути з відповідача у
відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2014
року позов задоволено частково,
стягнуто з ПАТ "Євраз Суха Балка" на
користь ОСОБА_8 в порядку
відшкодування моральної шкоди 25 000 грн.
та судовий збір на користь держави в
сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ "Євраз
Суха Балка" просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову, оскільки
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд не врахував, що
виниклі правовідносини регулюються
спеціальним Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" і помилково до спірних
правовідносин застосував норми ст.ст.
153, 173, 237-1 КЗпП України; не встановив, які
саме незаконні дії роботодавця
спричинили моральну шкоду позивачу;
факт заподіяння моральних страждань не
підтверджений достовірними доказами,
розмір моральної шкоди
необґрунтований; судом не проведено
огляду МСЕК для встановлення факту
спричинення моральної шкоди та не
з'ясовано причин пропуску позивачем
строку позовної давності.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів заявлених позовних вимог,
доводів апеляційної скарги за
заперечень на неї, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Євраз
Суха Балка» не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
лікувальної - експертної комісії
Українського науково - дослідного
інституту промислової медицини від 25
лютого 2014 року ОСОБА_8 було встановлено
діагноз: Радикулопатія полі
сегментарна попереково-крижова L4-S2
переважно справа та шийна С5-С7
латеральна, переважно справа, з
вираженим порушенням біомеханіки
хребта та поперековому рівні, больовим
та м'язово-тонічним синдромами,
порушенням акту ходи,
нейродистрофічними проявами у вигляді
двобічного плечолопаткового пері
артрозу, ПФ другого ст., деформуючого
арторозу і пері артрозу ліктьових
суглобів, справа ПФ першого-другого ст.,
зліва ПФ першого ст., та колінних
суглобів, ПФ другого ст.,
нейроангіодистонічним синдромом з
порушенням трофіки кистей,
рецидивуючий перебіг. М54.1.

Висновком МСЕК від 17 липня 2014 року
серія АБ № 0004870 позивачу встановлена
стійка втрата професійної
працездатності 60%, безстроково.

Актом розслідування хронічного
професійного захворювання, в пункті 17
встановлено, що причиною професійного
захворювання є перевищення граничного
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу, а
саме: умови праці підземного гірника
очисного вибою за важкістю праці
відносяться до 3 класу 2 ступеня
шкідливості. Важкість праці: маса
вантажу, що підіймається та
переміщується вручну, кг: підіймання та
переміщення (разове) вантажів, чергуючи
з іншою роботою (до 2 разів на годину) - 40
при гранично допустимій до 30. Робоча
поза, знаходження у нахиленому
положенні до 30°/понад 30°, % зміни: 44,5/2,4
при гранично допустимій до 25/0. Нахили
корпуса (вимушені, більше 30°), кількість
за зміну: 170 при гранично допустимих до
100.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

При цьому, доводи апеляційної скарги
відповідача про добровільність
виконання робіт у шкідливих умовах
праці позивачем, не знімають з
відповідача обов'язку виконати вимоги
ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону
України «Про охорону праці» й нести
відповідальність в законом
вставленому порядку за їх невиконання.

Факт спричинення моральної шкоди
позивачу у зв'язку з професійним
захворюванням, встановлений в судовому
засіданні і підтверджується
матеріалами справи. Позивач, внаслідок
професійного захворювання, відчуває
стійку біль в шийному та поперековому
відділі хребта, біль віддає в праву
руку та праву ногу, відчуття оніміння в
них. Болі в обох плечових, ліктьових,
колінних суглобах, обмеження руху в
них. У зв'язку з чим позивач має
труднощі у виконанні звичних
повсякденних занять: йому важко
підніматися по сходам, симптоми
профзахворювання позбавляють його
активного спілкування з людьми, він
обмежений в рухах, що викликає
дратівливість, оскільки стійкий біль
посилюється навіть при незначних
навантаженнях. вимушений стаціонарно
та амбулаторно лікуватися, його
турбують задухи, кашель, не може вести
нормальний спосіб життя, переносить
моральні страждання, що позбавляє його
нормальних життєвих зв'язків і вимагає
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Доводи представника відповідача про
відсутність обов'язку ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» відшкодовувати моральну шкоду,
завдану позивачу з тих підстав, що
останній є суб'єктом страхування від
нещасного випадку на виробництві,
суперечать нормам діючого
законодавства, оскільки Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV в редакції, що діяла на час
встановлення позивачеві вперше
стійкої втрати працездатності, не
передбачає у 2008 році відшкодування
застрахованим і членам їх сімей
моральної (немайнової) шкоди, отриманої
внаслідок ушкодження здоров'я Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Отже, враховуючи викладене й те, що,
право на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з ушкодженням здоров'я ОСОБА_8,
пов'язаного з виконанням трудових
обов'язків, виникло у позивача з липня
2014 року, тобто з моменту встановлення
йому стійкої втрати професійної
працездатності, питання про
відшкодування працівнику такої шкоди
слід вирішувати на загальних
підставах, передбачених нормами КЗпП
України та Закону України «Про охорону
праці», а не відповідно до положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», норми якого є
спеціальними.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про добровільність виконання робіт у
шкідливих умовах праці позивачем, не
знімають з відповідача обов'язку
виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України
та ст. 13 Закону України «Про охорону
праці» й нести відповідальність в
законом вставленому порядку за їх
невиконання.

Доводи апеляційної скарги відповідача
ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» про те, що в
даному випадку тільки на органи МСЕК
покладений обов'язок встановлення
факту заподіяння моральної шкоди
позивачу колегія суддів не може взяти
до уваги, оскільки відповідно до п. 3.8
Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким нанесене ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків, затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 22.11.1995 р. № 212, висновок МСЕК
є одним із доказів, а не єдиним доказом,
який розглядається в комплексі з
іншими документами і наявними
відомостями про потерпілого.

Матеріали справи містять достатньо
доказів щодо спричинення потерпілому
ОСОБА_8 в результаті ушкодження
здоров'я, моральної шкоди й без
висновку МСЕК.

Колегія суддів погоджується із
визначеним судом першої інстанції
розміром відшкодування моральної
шкоди, стягнутої з відповідачів на
користь позивача, який визначено ним,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" № 4 від
31.03.1995 року з подальшими змінами, яким
передбачено, що розмір моральної шкоди
суд визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховано характер отриманого
професійного захворювання, стаж роботи
позивача в умовах впливу шкідливих
факторів, відсоток втрати ним
професійної працездатності, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану.

У зв'язку з чим доводи апеляційної
скарги відповідача про
необґрунтованість розміру моральної
шкоди колегія суддів вважає
безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються
письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3ч.1 ст. 309, 313
- 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 15 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: