Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/3566/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Галасюк
Руслан Анатолійович Категорія 44
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М.,
Заполовського В.Й.

з участю секретаря

судового засідання
Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - орган
опіки та піклування Житомирської
міської ради про визнання осіб такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 06 травня 2014 року,-

в с т а н о в и
л а:

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся
до суду із зазначеним позовом та просив
визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що
втратили право на користування АДРЕСА_1
внаслідок їх відсутності протягом
шести місяців у спірній квартирі.
Судові витрати покласти на
відповідачів.

В обґрунтування позову зазначав, що на
підставі рішення Корольовського
райвиконкому від 20 травня 1981 року за
№221 був виданий ордер на зазначене
житлове приміщення на ім'я його дружини
та двох дочок, які вселилися у квартиру
та були зареєстровані у ній.

Крім зазначених осіб у спірній
квартирі також зареєстровані його
четверо онуків.

Після одруження відповідачка ОСОБА_3
залишила спірну квартиру, забрала свої
речі та виїхала проживати до чоловіка і
останні 11 років у зазначеній квартирі
не з'являється.

Витрати по оплаті комунальних послуг
несе позивач, які для нього є занадто
великимияк для пенсіонера, оскільки їх
розмір визначений відповідно до
кількості осіб зареєстрованих у
квартирі.

Вважає, що у відповідачів відсутні
поважні причини для збереження за ними
права користування спірною квартирою.
Проте добровільно з реєстраційного
обліку вони не мають наміру зніматися.
Тому ОСОБА_2 просить визнати їх такими,
що втратили право на користування цією
квартирою.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 06 травня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення його позовних вимог.

Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є незаконним, та
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що суд першої
інстанції не врахував те, що на момент
звернення до суду із позовом у 2011 році
спірна квартира не була приватизована
і знаходилася у комунальній власності.
Тому його позовні вимоги на той час
відповідали положенням ст. 71 ЖК
України.

Крім того, районний суд не врахував,
що на час розгляду та прийняття рішення
суду про відмову в позові, зняття з
реєстрації відповідачів та наступна
приватизація квартири відбулася на
підставі заочного рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира від 30 березня 2012 року. Воно
було скасовано тільки 31 травня 2012 року,
тобто через 2 місяці, за які і відбулося
зняття з реєстраційного обліку
відповідачів та наступна приватизація
квартири.

Під час розгляду справи суд першої
інстанції встановив, що відповідачі
мають інше житло по вул. Шелушкова, 141-а
в м. Житомирі та за весь час окремого
проживання вони витрати на утримання
спірної квартири не здійснювали.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до ст. 71,72 ЖК України, на яку
посилається відповідач у своєму
позові, наймач або члени його сім'ї
можуть бути визнані судом такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, зокрема якщо вони не
проживають в ньому без поважних причин
понад шість місяців.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції на
підставі ордеру №007151, виданого
Корольовським райвиконкомом 20 травня
1981 року у квартиру АДРЕСА_1 були вселені
позивач з дружиною та його дочки ОСОБА_5
і ОСОБА_6.(а.с.8)

Довідкою КВЖРЕП-3 №517 від 26 травня 2011
року стверджується, що крім дочок
позивача у цій квартирі зареєстровані
четверо онуків позивача(а.с.7).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів судом визначено ст.16 ЦК
України.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню.

З пояснень в суді апеляційної
інстанції ОСОБА_2 та його представників
вбачається, що позивач у травні 2012 року
приватизував спірну квартиру, отримав
свідоцтво про право власності на її та
зняв з реєстраційного обліку у цій
квартирі відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Обґрунтовуючи свої вимоги у позовній
заяві позивач зазначав, що визнання
втратившим право на користування
квартирою відповідачів йому необхідно
для зняття їх з реєстрації, оскільки
він несе витрати по сплаті комунальних
послуг з урахуванням зареєстрованих
осіб у квартирі.

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає, що за таких обставин, коли
відповідачі на час ухвалення рішення
районного суду (06 травня 2014 року) не
проживають у квартирі, вони зняті з
реєстраційного обліку у цій квартирі,
відтак будь-яке право ОСОБА_2 зі сторони
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користування
спірною квартирою не порушується.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують і на правильність
його рішення не впливають.

Тому підстави для скасування судового
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 06 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: