Ухвала

іменем україни

03 грудня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Мелекінської сільської ради
Першотравневого району Донецької
області, Відділу Держземагентства у
Першотравневому районі Донецької
області про визнання права власності
на частину жилого будинку та його поділ
в натурі, визнання недійсним рішення
про надання земельної ділянки,
визнання частково недійсним
державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку і
визнання права власності на Ѕ частину
земельної ділянки, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Першотравневого районного суду
Донецької області від 20 червня 2014 року
та рішення Апеляційного суду Донецької
області від 30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, в якому
просила визнати за нею право власності
на Ѕ частину житлового будинку по
АДРЕСА_1 і провести поділ цього будинку
в натурі, виділивши їй Ѕ частину
будинку.

У ході розгляду справи, позивач
доповнила свої вимоги, звернувшись з
позовом до ОСОБА_5, Мелекінської
сільської ради Першотравневого району
Донецької області, Відділу
Держземагентства у Першотравневому
районі Донецької області, в якому
просила визнати частково недійсним і
скасувати рішення Мелеківської
сільської ради Першотравневого району
Донецької області від 30 грудня 2005 року
№ 719 про передачу ОСОБА_5 у власність
земельну ділянку площею 0,2418 га для
обслуговування спірного житлового
будинку, визнати недійсним державний
акт серії АБ № 742237 про право власності
на земельну ділянку, площею 0,2418 га, по
АДРЕСА_1, виданий 06 листопада 2006 року
ОСОБА_5; визнати за позивачем право
власності на земельну ділянку площею
1185 кв. м розмірами, визначеними у
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 20 січня 2014 року,
провести поділ спірного домоволодіння,
шляхом виділу і визнання за нею права
власності на 49/100 його часток
відповідно до висновків
будівельно-технічних експертиз від 04
березня 2013 року і від 20 січня
2014 року, а відповідачу виділити і
визнати за ним право власності на 51/100
часток спірного домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_4
вказувала на те, що вона у період з 29
вересня 1978 року по 03 листопада 2009 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. У період подружнього
життя вони спільно збудували житловий
будинок по АДРЕСА_1. При цьому цей
будинок та земельна ділянка, на якій
знаходиться будинок, були
зареєстровані на ім'я відповідача. На
підставі цього позивач просила
виділити належу їй частку спірного
будинку в натурі. Крім того, оскільки
земельна ділянка передавалась для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, позивач просила
визнати за нею право власності на Ѕ
цієї земельної ділянки.

Рішенням Першотравневого районного
суду Донецької області
від 20 червня 2014 року позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину житлового будинку по АДРЕСА_1.

Зобов'язано провести розділ
зазначеного домоволодіння, виділивши
позивачу на праві власності 49/100 часток
вказаного домоволодіння, інвентарною
вартістю 228 388,00 грн, відповідно до
варіанту виділу частини домоволодіння
першому співвласнику згідно з
додатками 1, 2 висновку експертизи від 04
березня 2013 року № 10.

Виділено ОСОБА_5 на праві власності 51/100
частки спірного домоволодінні в
натурі, інвентарною вартістю 236 938,00 грн,
відповідно до варіанту виділу частини
будинку другому співвласнику згідно з
додатками 1, 2 висновку експертизи від 04
березня 2013 року № 10.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
компенсацію за відхилення від вартості
ідеальної частини домоволодіння у
розмірі 4 275 грн.

Зобов'язано сторони зробити
переобладнання у домоволодінні згідно
з додатками 1, 2 до висновку
судово-технічної експертизи від 04
березня 2013 року

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
земельну ділянку, площею 1185 кв. м, на
якій розташовано спірний будинок,
розмірами у відповідності з висновком
судової будівельно-технічної
експертизи від 20 січня 2014 року. ОСОБА_5
залишено земельну ділянку на якій
знаходиться спірний будинок, площею
згідно з державним актом з урахуванням
виділу ОСОБА_4 земельної
ділянки площею 1185 кв. м.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області 30 липня 2014 року рішення суду
першої інстанції змінено в частині
визнання права власності на житловий
будинок і земельну ділянку, поділу їх в
натурі та відшкодування судових
витрат.

Визнано право власності за ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_1
по Ѕ частині кожному.

Поділено вказаний будинок, виділивши
ОСОБА_4 на праві власності 49/100 частки
будинку, вартістю 228 388 грн, а ОСОБА_5 -
51/100 частки, вартістю 236 938 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
компенсацію за відхилення від вартості
ідеальної частини домоволодіння у
розмірі 4 275 грн.

Зобов'язано сторони зробити
переобладнання у домоволодінні згідно
з додатками 1, 2 до висновку
судово-технічної експертизи від 04
березня 2013 року

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
49/100 часток на спірну земельну ділянку,
виділивши їй в натурі земельну ділянку
площею 1185 кв. м.

Виділено ОСОБА_5 на праві власності 51/100
часток спірної земельної ділянки,
площею 1233 кв. м.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 посилаючись
на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить вказані судові рішення
скасувати і передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 не
дають підстав для висновку про
порушення судами норм процесуального
та матеріального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції в незміненій частині, вірно
виходив із того, що відповідно до ч. 4 ст.
120 ЗК України, у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду кількома особами право на
земельну ділянку визначається
пропорційно до часток осіб у праві
власності жилого будинку, будівлі або
споруди. Також, згідно з ст. 377 ЦК
України до особи, яка набула право
власності на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача). На підставі чого, за
ОСОБА_4 було визнано право власності на
спірну земельну ділянку, враховуючи
розміри викладені у висновку
будівельно-технічної експертизи від 20
січня 2014 року, але не зазначивши площі
та розмірів спірної земельної ділянки,
яка виділяється ОСОБА_5 на праві
власності. Не погоджуючись в цій
частині з висновками місцевого суду,
апеляційним судом було встановлено, що
висновок експертизи не містить
варіанту поділу спірної земельної
ділянки, відповідно до часток у праві
власності на спірний житловий будинок,
та обґрунтованого вирішено виділити
ОСОБА_5 частину спірної земельної
ділянки, встановивши її розміри. Крім
того, загальний розмір земельної
ділянки по межі від точки Б до точки Г
по фактичному користуванню, що складає
80 м, відповідає розміру наведеному в
державному акті на земельну ділянку,
поділ якої, по запропонованому у
висновку будівельно-технічної
експертизи від 30 липня 2014 року
варіанті, дає можливість організувати
вхід на земельні ділянки позивача та
відповідача.

Таким чином, рішення місцевого суду в
незміненій частині та рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому їх слід
залишити без змін, а касаційну скаргу -
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду Донецької області від
20 червня 2014 року в незмінній частині та
рішення Апеляційного суду Донецької
області від 30 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. ЛеванчукА.В. МаляренкоТ.О. Писана