Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 серпня 2014 року Ленінський районний
суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом
Чорноморського державного
університету імені Петра Могили до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за навчання,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року Чорноморський
державний університет імені Петра
Могили звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про розірвання угод по
отриманню державного пільгового
кредиту, стягнення заборгованості за
навчання.

Позивач вказує на те, що ОСОБА_1
навчався з 2003 року по 2008 рік в
Миколаївському державному
гуманітарному університеті імені П.
Могили, в подальшому перейменованому в
Чорноморський державний університет
ім.. П. Могили. Отримав диплом бакалавра
по спеціальності «Правознавство».

14 липня 2003 року ОСОБА_1 уклав з ЧДУ ім. П.
Могили контракт по отриманню базової
вищої освіти та бакалаврськими
програмами протягом 2003-2007 років з
оплатою за кожний рік 5500 грн. Для оплати
навчання відповідач скористався
наданим йому правом цільового
пільгового державного
довгострокового кредиту на суму 11000
грн., уклавши з університетом дві
угоди від 1 вересня 2005 року та 21 грудня
2006 року. За умовами зазначених угод
відповідач зобов'язався протягом 15
років повернути всю суму кредиту і
три відсотки річних з 1 вересня 2008 року
по 1 вересня 2023 року.

Відповідач зобов'язання за вказаними
угодами не виконує, підстав для
звільнення його від сплати кредиту не
має, у зв'язку з чим станом на 31 березня
2014 року існує заборгованість перед
банком в сумі 8922 грн. 00 коп.

Посилаючись на викладене, а також на
положення ст.ст. 526,527, 610, 611, 901, 907 ЦК
України, позивач просив розірвати
угоди від 1 вересня 2005 року та від 21
грудня 2006 року, стягнути на свою
користь з відповідача заборгованість
за навчання в сумі 8922 грн. 00 коп., а також
сплачені позивачем судові витрати.

Ухвалою суду від 19 серпня 2014 року
позовна заява Чорноморського
державного університету імені Петра
Могили до ОСОБА_1 про розірвання угод
по отриманню державного пільгового
кредиту, стягнення заборгованості за
навчання в частині вимог про
розірвання угод по отриманню
державного пільгового кредиту
залишено без розгляду.

Представник позивача в судовому
засіданні 18 серпня 2014 року позовні
вимоги підтримав, просив позов
задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши матеріали
справи та оцінивши зібрані по справі
докази у їх сукупності, суд дійшов
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 14
липня 2003 року між Миколаївським
державним гуманітарним університетом
імені Петра Могили, в подальшому
перейменованим в Чорноморський
державний університет імені Петра
Могили, та ОСОБА_1 укладено контракт №
739/740 про надання навчальних послуг по
отриманню базової вищої освіти та
бакалаврськими програмами протягом
2003-2007 років з оплатою за кожний рік 5500
грн.

На період навчання 1 вересня 2005 року між
Миколаївським державним гуманітарним
університетом імені Петра Могили, в
подальшому перейменованим в
Чорноморський

державний університет імені Петра
Могили, та ОСОБА_1 укладено угоду № 6/2005,

згідно п. 1 якого навчальний заклад
відповідно до Порядку надання
цільових пільгових державних
кредитів для здобуття вищої освіти,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України від 16 червня 2003 року № 916, надав
ОСОБА_1 такий кредит для здобуття вищої
освіти за рахунок коштів державного
бюджету за освітньо-кваліфікаційним
рівнем «бакалавр» в розмірі 5500 грн.

Крім того, аналогічну по змісту угоду
між сторонами було укладено 21 грудня
2006 року за № 14/2006.

Згідно довідки Чорноморського
державного університету імені Петра
Могили № 1/1-2з/82 від 5 листопада 2013 року
ОСОБА_1 навчався на денному відділені
юридичного факультету: з 1 вересня 2003
року (наказ № 287С від 22 серпня 2003 року)
до відрахування у зв'язку з
присвоєнням кваліфікації бакалавра з
права з 3 липня 2007 року, отримав диплом
№ 32144749 від 3 липня 2007 року; з 1 вересня
2007 року (наказ № 664 від 31 серпня 2007 року)
до відрахування у зав'язку з
присвоєнням кваліфікації спеціаліста
з права 3 липня 2008 року, отримав диплом
№ 34797221 від 3 липня 2008 року.

Відповідно п. 6 зазначених угод
відповідач зобов'язався повернути
використаний ним на навчання кредит та
відсотки за користування кредитом
рівними частинами в період з 1 вересня
2008 року по 1 вересня 2023 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку
станом на 31 березня 2014 року існує
заборгованість за кредитом: за угодою
від 1 вересня 2005 року в розмірі 4461 грн., в
тому числі поточна заборгованість по
кредиту - 2202 грн., поточна
заборгованість за відсотками - 963 грн.,
пеня за ухилення від сплати кредиту - 936
грн., пеня за ухилення від сплати
відсотків - 360 грн..

За угодою від 21 грудня 2006 року
нарахована заборгованість в сумі 4461
грн., в тому числі поточна
заборгованість по кредиту - 2202 грн.,
поточна заборгованість за відсотками -
963 грн., пеня за ухилення від сплати
кредиту - 936 грн., пеня за ухилення від
сплати відсотків - 360 грн..

Згідно зі ст.. 65 Закону України «Про
вищу освіту», вищий навчальний заклад
відповідно до свого статусу може
надавати фізичним та юридичним особам
платні послуги у галузі вищої освіти та
пов'язаних з нею інших галузях
діяльності за умови забезпечення
провадження освітньої діяльності.

Відповідно до ст. ст. 901, 903, 907 ЦК України,
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу в
розмірі, у строки та в порядку, що
встановлені договором. Договір про
надання послуг може бути розірваний, у
тому числі шляхом односторонньої
відмови від договору, в порядку та на
підставах, встановлених цим Кодексом,
іншим законом або за домовленістю
сторін.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно п. 6.4 угод кредит та відсотки за
користування ним не повертаються у
разі відпрацювання одержувачем
кредиту не менше 5 років після
закінчення навчального закладу в
державному або колективному закладі
чи установі в сільській місцевості,
смерті одержувача кредиту або
встановлення йому інвалідності І
групи.

Проте, зазначена умова в частині
обов'язку відпрацювання саме в
державній установі в сільській
місцевості суперечить нормам
Конституції (ст.. 8,9,22,43,53 та п.1
Перехідних положень), нормам Кодексу
законів про працю (ст.2), Закону України
«Про зайнятість населення» від 01.03.1991
року (ст.1, 4 та 8); статтям 3, 5, 6 чинного
Закону України «Про зайнятість
населення», ратифікованим Україною
Конвенції «Про захист прав людини та

основоположних свобод» (ч.2 ст.4) та
Конвенції Міжнародної організації
праці «Про скасування примусової
праці» (№105, ст.1 п.6).

Тобто, згідно з чинним законодавством,
держава гарантує громадянам країни
право на вільний вибір професії, роду
занять та роботи.

Відповідно довідки Миколаївського
обласного центру зайнятості від 5
квітня 2012 року ОСОБА_1 працював на
посаді головного спеціаліста -
юрисконсульта Миколаївського
районного центру зайнятості з 1
вересня 2008 року.

З моменту працевлаштування відповідач
щорічно надавав позивачу довідку з
місця своєї роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі наказу № 222-К від 31 липня 2012
року ОСОБА_1 звільнений за
переведенням для подальшої роботи до
Миколаївської районної державної
адміністрації.

В період з 12 листопада 2013 року по 4
лютого 2014 року ОСОБА_1 працював на
посаді головного спеціаліста
Головного управління Держземагенства
в Миколаївській області відповідно до
наказу № 317-К від 12 листопада 2013 року.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач після закінчення навчання
влаштувався працювати до державної
установи, та продовжував працювати в
державних установах до лютого 2014 року,
отримував заробітну плату за рахунок
державного бюджету, з якої сплачував до
бюджету відповідні податки.

Враховуючи викладене, суд не вбачає
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

В позові Чорноморського державного
університету імені Петра Могили до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за навчання відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Н.А. Спінчевська