АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9823/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Гібалюк Т. Я. Доповідач - Варенко
О.П. Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 01 жовтня
2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4,
Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, про визнання
квартири об'єктом спільної власності
подружжя, поділ спільного майна
подружжя,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач звернулася до
суду з зазначеним позовом до
відповідача. В обґрунтування позовних
вимог посилалася на те, що вона та
відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі у період з 1992
року по 2012 рік, від якого мають
повнолітню доньку. Всі вони
зареєстровані у АДРЕСА_1, яка була
придбана у 2000 році в результаті обміну
цієї квартири з квартирою АДРЕСА_2, яка
належала ОСОБА_3 на праві власності до
шлюбу з нею. Відповідач набув право
власності на спірну квартиру в період
шлюбу, вартість її значно перевищує
вартість квартири, яка належала
відповідачеві до шлюбу, різниця між
вартістю нерухомого майна була
сплачена власнику із спільних коштів
подружжя. Зазначає, що спірна квартира
належить їм на праві спільної сумісної
власності. Просить визнати квартиру
АДРЕСА_1 спільним майном подружжя,
визнати за нею право власності на ?
частину цієї квартири.

Рішенням Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 01 жовтня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

ОСОБА_2, ОСОБА_4 у судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що свідчать поштові повідомлення про
вручення судових повісток. Поважність
причин своєї не явки суду не
повідомили.

Представник Реєстраційної служби
Дніпродзержинського МУЮ надав
клопотання про розгляд справи у його
відсутність.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав:

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що у період з 03
липня 1992 року по 17 грудня 2012 року ОСОБА_2
та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому
шлюбі (а.с.12). Від шлюбу подружжя має
доньку - ОСОБА_4, 1994 року народження
(а.с.8).

Згідно договору міни квартирами від 27
травня 2000 року, посвідченому приватним
нотаріусом Дніпродзержинського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 уклали договір про те,
що ОСОБА_3 міняє належну йому квартиру
АДРЕСА_2, площею 19,5 кв.м. на належну
ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1, площею 32,4 кв.
м. Згідно п. 3 зазначеного договору,
обмін виконувався без доплати (а.с.9).

Вирішуючи даний спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, керуючись
ст.ст. 62 Сімейного кодексу України,
ст.ст. 22,24,25,28 Кодексу про шлюб та сім'ю
України (який був чинний на час
проведення обміну квартирами), ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
те, що під час обміну квартири АДРЕСА_2
на квартиру АДРЕСА_1 їхня вартість
значно відрізнялася, ця різниця у сумі
1600 грн. була сплачена подружжям
спільно; що за період спільного
проживання з відповідачем вона внесла
значний фінансовий вклад у поліпшення
житла, не можуть бути прийняті судом до
уваги, оскільки позивачкою не надано
доказів на підтвердження зазначених
обставин.

Докази та обставини, на які посилається
позивач в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження суду першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 01 жовтня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:
О.П.Варенко

Судді:
В.С.Городнича

О.В.Лаченкова