АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9911/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Погребняк Т. Ю. Доповідач -
Красвітна Т.П.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

02 грудня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.

Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу по апеляційній скарзі
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 07 жовтня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_6, ОСОБА_9 в особі законного
представника ОСОБА_7, третя особа -
орган опіки та піклування виконавчий
комітет Баглійської районної ради м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом посилаючись на те,
що будинок АДРЕСА_2 належить йому на
праві власності на підставі договору
дарування від 04.10,2006 року; разом з ним,
позивачем, у будинку зареєстрований та
проживає його малолітній син від
другого шлюбу - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1,
також зареєстровані його дві доньки
від першого шлюбу - ОСОБА_6 та ОСОБА_9,
підставою для реєстрації дочок стало
те, що на той час він перебував у шлюбі з
їх матір'ю ОСОБА_7 У 2009 році між ним та
колишньою дружиною ОСОБА_7 стосунки
погіршилися і їх шлюб було розірвано,
позивач був вимушений зібрати свої
речі та оселитися у спірному будинку,
який йому був подарований, а дружина з
доньками залишилася мешкати у квартирі
по АДРЕСА_1. Невдовзі позивач створив
іншу родину, разом з другою дружиною та
сином мешкають втрьох у спірному
будинку, на утримання меншої доньки
позивач регулярно сплачує аліменти.
Зазначив, що стосунків з колишньою
дружиною не підтримує, із старшою
донькою ОСОБА_6 складні відносини,
маючи реєстрацію у будинку по АДРЕСА_2,
вона періодично приходить і вчиняє
сварки, що робить несумісним
проживання з нею в одному будинку. З
моменту як вона добровільно залишила
місце реєстрації, вона закрила кімнату
у спірному будинку і постійно проживає
разом із своєю матір'ю - ОСОБА_7 та
молодшою сестрою по АДРЕСА_1, а позивач
не має вільного доступу до обладнання
тепломережі, не має можливості вільно
обслуговувати систему опалення
будинку. Підстав для встановлення
особистого сервітуту немає. Таким
чином, його старша донька ОСОБА_6 не
мешкає у спірному будинку більше року
без поважних причин, а молодша ніколи у
будинку не проживала, добровільної
згоди щодо зняття з реєстрації сторони
не дійшли, перешкод для їх реєстрації
за фактичним місцем проживання немає,
тому позивач був змушений звернутись
до суду з позовом, у якому просив
визнати відповідачку ОСОБА_6 та
малолітню ОСОБА_9, які є його доньками,
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням - будинком по
АДРЕСА_2 в м. Дніпродзержинську, зняти
їх із реєстрації.

Рішенням Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 07 жовтня
2014 року позовні вимоги задоволено;
вирішено визнати ОСОБА_6, малолітню
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що
втратили право користування житловим
будинком, який належить на праві
власності ОСОБА_8, за адресою АДРЕСА_2,
що є підставою для зняття ОСОБА_6,
малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
реєстрації за вказаною адресою
сектором громадянства, міграції,
реєстрації фізичних осіб Баглійського
РВ Дніпродзержинського міського
управління ГУМВС України в
Дніпропетровській області. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, як
представника малолітньої ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_8
понесені ним судові витрати в сумі 229
грн. 41 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7
посилаються на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права, у
зв'язку з чим ставлять питання про
скасування оскаржуваного рішення та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, оскаржуване
рішення частково скасувати з
ухваленням нового рішення у скасованій
частині, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується
зібраними у справі доказами, що будинок
АДРЕСА_2 належить на праві власності
позивачу ОСОБА_8 на підставі договору
дарування від 04.10.2006 року (а.с. 8, 9).

У вказаному будинку зареєстровані
проживаючими позивач та його діти -
відповідачка ОСОБА_6, малолітня ОСОБА_9
та син від другого шлюбу ОСОБА_10 (а.с.13).

Апеляційним судом встановлено, що
малолітня ОСОБА_9 у будинку АДРЕСА_2 не
проживає з кінця 2011 року, тобто понад
один рік, а постійно мешкає із матір»ю
ОСОБА_7 за місцем реєстрації останньої
у квартирі АДРЕСА_1; ОСОБА_7 є
співвласником вказаної квартири.
Наприкінці 2011 року ОСОБА_7 разом із
дочкою ОСОБА_9 забрали із будинку №13
свої речі і іграшки дитини. Викладені
факти визнано сторонами, що
стверджуються, зокрема, особистими
поясненнями ОСОБА_7 у судовому
засіданні в суді апеляційної
інстанції, про що свідчать журнал та
звукозапис судового засідання
апеляційного суду.

Колегія також приймає до уваги
пояснення ОСОБА_7, яка в судовому
засіданні в суді апеляційної інстанції
зазначила, що у документах її дочки
ОСОБА_9, які надані до дошкільного
дитячого закладу №17 «Червона шапочка»
та медсанчастини №8 поліклініки №61 м.
Дніпродзержинська, які відвідує
дитина, зазначено, що дитина проживає
у квартирі АДРЕСА_1

Згідно пояснень ОСОБА_7 в судовому
засіданні апеляційного суду, умов для
постійного проживання ОСОБА_9 в будинку
АДРЕСА_2 немає; крім того, вона, ОСОБА_7,
не бажає, щоб ОСОБА_9 постійно проживала
з батьком.

Відповідно до пояснень ОСОБА_7 в
судовому засіданні апеляційного суду,
вона, разом з ОСОБА_9, з метою
відвідування ОСОБА_6, декілька разів
приходили у будинок АДРЕСА_2 влітку 2012
року та 2014 року.

З аналізу наведеного колегія дійшла
висновку, що ОСОБА_7, яка є законним
представником малолітньої ОСОБА_9,
визнано факт непроживання ОСОБА_9, без
поважних причин, в будинку АДРЕСА_2
понад один рік.

Судом апеляційної інстанції також
встановлено, що рішенням Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 05.01.2012
року, яке набрало законної сили, було
вирішено усунути ОСОБА_6 перешкоди у
користування житловим будинком
АДРЕСА_2 та вселити її до вказаного
житлового приміщення.

Вказаним рішенням, яке має
преюдиціальне значення, встановлено
факт непроживання ОСОБА_6 у
зазначеному вище будинку за наявності
поважних причин, зокрема, через
неприязні стосунки, що склались між
позивачем та його дочкою ОСОБА_6

До матеріалів справи долучено копію
постанови ДІМ СДІМ Баглійського РВ
Дніпропетровського МУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 13.08.2012
року про відмову у порушенні
кримінальної справи, з якої вбачається,
що 08.08.2012 року до Баглійського РВ
надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про
те, що за місцем проживання, у будинку
АДРЕСА_2, дочка ОСОБА_6 постійно
влаштовує скандали з позивачем та
членами його нової сім»ї (а.с. 15).

Суду також надано постанову старшого
оперуповноваженого СБНОН Баглійського
РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України
в Дніпропетровській області від 25.08.2012
року про відмову у порушенні
кримінальної справи, з якої вбачається,
що 25.08.2012 року в чергову частину
Баглійського РВ звернувся ОСОБА_8 з
проханням вжити заходів до його дочки
ОСОБА_6, яка за місцем мешкання, у
будинку АДРЕСА_2, пошкодила майно
позивача на загальну суму 2000,0 грн.; під
час опитування ОСОБА_11 було
встановлено, що у нього з донькою
неприязні стосунки (а.с. 14).

Згідно пояснено свідків ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, що визнано і
позивачем, - між ОСОБА_11 та
відповідачкою ОСОБА_6 склались вкрай
неприязні стосунки, але вона
періодично перебуває у домоволодінні
АДРЕСА_2, у будинку знаходяться її речі.

Надавши оцінку наведеним доказам,
колегія дійшла висновку, що
відповідачка ОСОБА_6 не має можливості
постійно мешкати у будинку АДРЕСА_2
через неприязні стосунки, які склались
між нею та позивачем, що є перешкодою
для проживання. Однак, ОСОБА_6
систематично відвідує вказаний
будинок, що свідчить про її
зацікавленість у вказаному житлі.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Статтею 405 ЦК України передбачено,
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Виходячи з викладеного, надавши
належної оцінки представленим у справі
доказам у їх сукупності, колегія дійшла
висновку про правомірність
встановлення місцевим судом факту
непроживання малолітньої ОСОБА_9 у
будинку АДРЕСА_2, без наявності
поважних причин, понад один рік та
ухвалив законне рішення про визнання
ОСОБА_9, такою, що втратила право
користування вказаним житловим
будинком, що є підставою для зняття
ОСОБА_9 з реєстрації за вказаною
адресою.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_9
потрібна реєстрація у будинку АДРЕСА_2
для перебування у вказаному
домоволодінні у теплу пору року - не
спростовують висновків місцевого суду
про наявність підстав для задоволення
позову стосовно даної неповнолітньої
дитини.

Колегія звертає увагу, що, у разі
постійного проживання ОСОБА_9 у будинку
АДРЕСА_2, вона набуде права на
реєстрацію у якості проживаючої за
вказаною адресою.

Ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_6
такою, що втратила право користування
будинком АДРЕСА_2, місцевий суд у
повному обсязі не встановив фактичні
обставини справи, не надав оцінки факту
неприязних стосунків між сторонами, що
спричинило ухвалення незаконного
рішення у даній частині, яке підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
у скасованій частині про відмову у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6

Посилання позивача на те, що
відповідачки не сплачують витрати на
утримання будинку та комунальні
послуги само по собі не є підставою для
задоволення позову. Колегія звертає
увагу, що, за наявності підстав, позивач
не позбавлений права для звернення до
суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
відповідної частки сплачених ним
комунальних платежів.

Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК
України,, оскаржуване рішення підлягає
скасуванню в частині розподілу судових
витрат з ухваленням нового рішення у
даній частині про стягнення з ОСОБА_9 в
особі законного представника ОСОБА_7
на користь ОСОБА_8 судових витрат в
розмірі 229 грн. 40 коп.

Колегія звертає увагу, що, відповідно
до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне
право оцінки доказів належить суду,
який має оцінювати докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог
ст.ст. 303, 88 ЦПК України, колегія дійшла
висновку, що рішення місцевого суду
підлягає частковому скасуванню з
ухваленням нового рішення у скасованій
частині.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 -
задовольнити частково.

Рішенням Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 07 жовтня
2014 року в частині визнання ОСОБА_6
такою, що втратила право користування
житловим будинком, який належить на
праві власності ОСОБА_8, за адресою 1-й
провулок О.Кошового, 13 в м.
Дніпродзержинську, що є підставою для
зняття ОСОБА_6 з реєстрації за вказаною
адресою сектором громадянства,
міграції, реєстрації фізичних осіб
Баглійського районного відділу
Дніпродзержинської міського
управління Головного управління
міністерства внутрішній справ в
Дніпропетровській області та
солідарного стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7,
як представника малолітньої ОСОБА_9, -
скасувати та у скасованій частині
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_8
до ОСОБА_6 про визнання такою, що
втратила право користування житловим
будинком, та зняття з реєстраційного
обліку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 в особі законного
представника ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8
судові витрати в розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Т.П.Красвітна

Судді
С.Ю.Михайловська

З.М.Пономарь