Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

(заочне)

"26" березня 2014 р.
м.
Житомир

Корольовський
районний суд м. Житомира в складі:

головуючого
- судді Рожкової О.С.

секретаря
Каторжинської Т.В.

розглянувши y відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління
державної міграційної служби України в
Житомирській області про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття особи з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н
О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у
якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1,
зобов»язати Управління державної
міграційної служби України в
Житомирській області зняти ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку.

В обгрунтування вимог зазначила, що
квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві
власності. Разом з нею у квартирі
зареєстровані її дочка та колишній
чоловік останньої. З 2009 року
відповідач добровільно виселився, за
вказаною адресою не проживає, не
сплачує комунальні платежі, після
виселення з реєстрації не знявся, що
порушує права позивача, як власника.

Позивач в судове засідання не
з»явилася, подала заяву про розгляд
справи у її відсутності, позовні вимоги
підтримала, проти заочного розгляду
справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце слухання
справи неодноразово повідомлявся у
встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомив, заяви
про розгляд справи без його участі суду
не надав. /а.с. 21, 25/

Представник Управління державної
міграційної служби України в
Житомирській області в судове
засідання не з"явився, направив заяву
про слухання справи без його участі,
при прийнятті процесуального рішення
покладався на розсуд суду.

Враховуючи вищевикладене, у
відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК
України, суд вважає за можливе провести
заочний розгляд справи за наявними в
матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що за позивачем
право власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано на підставі
реєстраційного посвідчення, виданого
18.05.1992 року Житомирським міжміським
бюро технічної інвентаризації. /а.с.28/.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно довідки № 793, виданої 23.11.2013 року
Житлово-будівельним кооперативом № 1
вбачається, що за вищевказаною адресою
зареєстровано п»ять осіб, позивач
ОСОБА_1, її дочка ОСОБА_3, колишній
чоловік дочки - відповідач ОСОБА_2 та
онуки ОСОБА_5, ОСОБА_4 а.с. 10

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу
Української РСР, громадяни, які мають у
приватній власності квартиру,
користуються нею для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд.

Частиною 1 ст. 161 Житлового кодексу
Української РСР встановлено, що наймач
вправі вселити в займане ним жиле
приміщення у будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, свою дружину,
дітей, батьків, а також інших осіб за
письмовою згодою власника будинку
(квартири) і всіх членів сім'ї, які
проживають з наймачем.

За нормою статті 156 Житлового кодексу
Української РСР надано право членам
сім'ї власника житлового будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
надано право користуватися цим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їхньому
вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням.

Факт не проживання ОСОБА_2 з 2009 року в
спірній квартирі стверджується актом
ЖБК №1 від 19.11.2013 року. Перешкод в
користуванні житлом відповідачу не
чинилося.

Вищенаведене є підставою для визнання
відповідача, у відповідності до вимог
ст.405 ЦК України, таким, що втратив
право користування спірним житлом у
зв'язку з відсутністю без поважних
причин понад один рік.

Щодо позовних вимог в частині
зобов"язання УДМС України в
Житомирській області зняти
відповідача з реєстраційного обліку,
суд вважає, що позов в цій частині
задоволенню не підлягаю з наступних
підстав.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення.

Процедура зняття з реєстрації місця
проживання передбачає попереднє
звернення особи до органу реєстрації
або наявності остаточного рішення
суду, а тому додаткового судового
застереження не потребує.

Керуючись ст.ст. 317, 405 ЦК України, ст. ст.
150, 156, 161 ЖК Української РСР, ст. ст. 11, 60,
88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 243, 60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, яка може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Житомирської області через
Корольовський районний суд м. Житомира
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
О. С. Рожкова