АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790//5181/14
Головуючий 1 - інстанції -
Справа № 643/4445/13-ц
Категорія - власність
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого
судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії
- КРУГОВОЇ С.С.

- ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

- при
секретарі - Прудніковій О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у місті
Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського
районного суду міста Харкова від 04
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, третя
особа - Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, про
перерозподіл ідеальних часток,
визнання права власності, стягнення
компенсації,-

В С Т А Н
О В И Л А :

У березні 2013 року позивачі
звернулись до Московського районного
суду міста Харкова з позовом, який
неодноразово уточнювали і станом на
лютий 2014 року просили перерозподілити
ідеальні частки співвласників
квартири АДРЕСА_1, у співвідношенні
756/1000 часток до 244/1000 часток, у
відповідності до друггого варіанту
судової будівельно - технічної
експертизи, а саме: позивачам ОСОБА_5,
ОСОБА_6. ОСОБА_7 виділити в користування
житлові кімнати в квартирі АДРЕСА_1: № 8,
площею - 18,70 кв.м.,. № 9 , площею -7,5 кв.м., №
10 , площею- 9.5 кв.м.. балкон , площею 1,3
кв.м.. вбудовану шафу, площею 1,0 кв.м., а
відповідачу виділити в користування
житлову кімнату № 6 , площею - 11.5 кв.м. та
кладову площею 0,8 кв.м. з виплатою
відповідачу грошової компенсації в
розмірі 2528,00 грн. У спільному
користуванні залишити підсобні
приміщення: кухні № 5 , площею - 6,20 кв.м.,
вбиральні(сполученої), площею 1,1 кв.м.,
коридору № 1, площею - 10,0 кв.м., ванної
кімнати № 4 , площею - 2,0 кв.м.;

Рішенням Московського районного
суду міста Харкова від 04 червня 2014 року
позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7задоволено.

Перерозподілено частки
співвласників квартири АДРЕСА_1. У
зв'язку з перерозподілом часток
припинено право власності ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 на 1/4 (одну
четверту) частину вказаної квартири
-кожного.

У зв'язку з перерозподілом часток
визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 право
спільної сумісної власності на 756/1000
частин квартнри АДРЕСА_1, а за ОСОБА_4, -
на 244/1000.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4
грошові кошти в розмірі 2528, 00 грн. в
якості компенсації вартості 6/100 частин
квартири АДРЕСА_1.

Визначено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у
спільне користування в цій квартирі
житлові кімнаті № « 8» площею 18,7 кв.м., №
"9" площею 7,5 кв.м., № "10" площею 9,5 кв.м.,
балкон площею 1,3 кв.м., вбудовану шафу №
"2" площею 1,0 кв.м, а у користування
ОСОБА_4 -житлову кімнату № "6" площею 11,5
кв.м., вбудовану шафу № '' 7" площею 0,8
кв.м.

Залишено у спільному
користуванні ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7,
ОСОБА_4 В коридор № "1" площею 10.0 кв.м.,
вбиральню № "3" площею 1,1 кв.м., ванну №
"4"'площею 2.0 кв.м.. кухню № "5" площею 6,2
кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить скасувати вказане рішення і
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в повному обсязі.

При цьому посилається на
незаконність рішення, порушення норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції
грубо порушив вимоги п. 1 ст. 212 ЦПК
України, визнавши належним та
допустимим доказом висновок судової
будівельно-технічної експертизи №
6117/8272 Харківського НДІ судових
експертиз ім. засл. проф М.С. Бокаріуса
від 07.09.2012 року, який містить технічну
та економічну інформацію, що має сувору
прив'язку до часу свого складання.

Вказує, що в мотивувальній
частині рішення суд посилається на
постанову Пленуму Верховного Суду
України N 7 від 04.10.91 року «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок», згідно до п.
6 якої «при неможливості виділу частки
будинку в натурі або встановлення
порядку користування ним, власнику, що
виділяється, за його згодою
присуджується грошова компенсація.
Розмір грошової компенсації
визначається за угодою сторін, а при
відсутності такої угоди - судом по
дійсній вартості будинку на час
розгляду справи», проте, час складання
вказаного висновку, не є часом розгляду
справи.

Наголошує, що судом порушено
принцип рівності сторін перед законом
та судом тому, що в рішенні він зазначив
про обов'язок відповідача отримати
дійсно належний та допустимий доказ на
підтвердження вимог позивачів.

Стверджує, що при розгляді справи
судом не розглядалися та не вивчалися
варіанти користування спірною
квартирою, тому, що суд жодним чином не
обгрунтував свій вибір саме другого
варіанту порядку користування спірною
квартирою, окрім зазначення про
«неістотність» шкоди, що завдається їй
зменшенням належної їй частки житла, та
про «незначність» такого зменшення.

Вважає, що суд не надав належної
оцінки її запереченням стосовно
недопустимості зменшення належної їй
частки на підставі замалого розміру
житлової площі, що припадає на належну
їй частку, яка є єдиним її житлом, та
своїм рішенням збільшив розмір частки,
належної трьом співвласникам, двоє з
яких - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, забезпечені
іншим житлом. До того ж із двох
варіантів порядку користування
спірною квартирою, запропонованих
експертом суд незаконно та
необгрунтовано вибрав той, який має
більші відхилення від ідеальних часток
співвласників спірної квартири.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надані
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких вони просять залишити рішення
суду першої інстанції без змін,
посилаючись на безпідставність
доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді;
пояснення сторін, які беруть участь у
справі; перевіривши матеріали ссправи
та доводи апеляційної скарги, судова
колегія доходить висновку, що рішення
суду в частині задоволення позовних
вимог про перерозподіл ідеальних
часток, визнання права власності та
стягнення компенсації підлягає
скасуванню з наступних підстав..

Судовим розглядом встановлено, що
спірна квартира АДРЕСА_1 належить на
праві спільної часткової власності
позивачам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
відповідачу ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності № 5-00-224342
від 11.12.2000 року та рішення Московського
районного суду міста Харкова від 01.08.2011
року. Частка кожного із співвласників
дорівнює 1/4. Зазначена обставина
підтверджується також витягом з
реєстру прав власності на нерухоме
майно № 31582677 від 07.10.2011 року.

Квартира розташована на 7-ому
поверсі 9-ти поверхого будинку та
складається з 4-х кімнат, площею - 11,5
кв.м., 18,7 кв.м., 7,5 кв.м., 9,5 кв.м., а також
кухні, площею - 6,2 кв.м., вбиральні,
(сполученої) площею 1,1 кв.м., ванної
кімнати, площею - 2.0 кв.м. коридору,
площею - 10.0 кв.м., вбудованої шафи,
площею 1,8 кв.м. Квартира обладнана
балконом (терасою) площею 4,2 кв.м.
Загальна площа квартири - 69,6 кв.м.,
житлова - 47,2 кв.м.

Згідно довідки № 709 від 28.03.2013
року, виданої дільницею № 32 КП
"Жилкомсервіс", в квартирі
зареєстровані та проживають ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та син останньої ОСОБА_9.
ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до
довідки № 1187 від 26.03.2013 року, виданої
дільницею № 59 КП "Жилкомсервіс",
проживають та зареєстровані за іншою
адресою.

Матеріали справи свідчать про
те, що з приводу порядку користування
квартирою між сторонами існує спір,
який вони намагались вирішити у
судовому порядку.

Рішенням Московського
районного суду міста Харкова від 14
лютого 2012 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діяла у своїх
та неповнолітнього сина ОСОБА_7
інтересах, про визначення порядку
здійснення права спільної часткової
власності, в якому позивачі просили
визначити порядок користування
спірною квартирою за таким самим
варіантом, як і у цій справі,
відмовлено.

Згодом ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка
діяла у своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7, звернулись до
Московського районного суду міста
Харкова з позовом до ОСОБА_4 про
встановлення порядку користування
квартирою, розподіл особових рахунків
та зобов'язання вчинити певні дії. В
даній цивільній справі з метою
визначення можливих варіантів
користування спірною квартирою було
проведено судову будівельно-технічну
експертизу № 611/8272 від 07.09.2012 року.

Згідно висновку вказаної
експертизи надати варіанти порядку
користування квартирою, враховуючи
частки співвласників у співвідношенні
3/4 частини, які належать ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, та 1/4 частина, яка належить
ОСОБА_4, не надається можливим. В зв"язку
з наведеним запропоновано два варіанти
порядку користування квартирою з
відступом від ідеальних часток
співвласників.

За першим варіантом частки
співвласників зміняться наступним
чином: співвласники ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 отримують у користування 747/1000
частин квартири замість 3/4, ОСОБА_4 -
253/1000 частин замість 1/4 частки.
Відповідно до вказаного перерозподілу
ідеальних часток співвласників
визначається порядок користування
ними спірною квартирою. При цьому
вказаний варіант визначення порядку
користування квартирою передбачає
необхідність переобладнання квартири.

Згідно другого варіанту порядку
користування квартирою переобладнання
квартири не потрібні. За вказаним
варіантом ідеальна частка
співвласників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5
становитиме 756/1000 частини замість 3/4, що
на 0,4 кв.м. більше, ніж припадає на 3/4
частини квартири. Ідеальна частка
співвласниці ОСОБА_4 становитиме 244/1000
частки замість 1/4 частини, що на 0,4 кв.м.
менше, чим припадає на 1/4 частини
квартири. Після перерозподілу
ідеальних часток за вказаним другим
варіантом співвласники ОСОБА_6. ОСОБА_7.
ОСОБА_5 повинні сплатити ОСОБА_4
компенсацію в розмірі 2528.00 грн. При
цьому запропоновано наступний варіант
визначення порядку користування
квартирою.

Позивачам виділяються в
користування наступні приміщення:
житлова кімната « 8» площею 18.7 кв.м.,
житлова кімната « 9» площею 7,5 кв.м.,
житлова кімната « 10» площею 9,5 кв.м.,
балкон площею 1,3 кв.м., вбудована шафа «
2» площею 1,0 кв.м. Відповідачу
виділяються в користування наступні
приміщення: житлова кімната « 6» площею
11,5 кв.м., вбудована шафа « 7» площею 0,8
кв.м. У спільному користування
співвласників залишаються наступні
приміщення: коридор « 1» площею 10,0 кв.м.,
вбиральня «З» площею 1.1 кв.м., ванна « 4»
площею 2,0 кв.м., кухня « 5» площею 6,2 кв.м.

Рішенням Московського районного
суду міста Харкова від 30.11.2012 року у
задоволенні позову було відмовлено з
тих підстав, що позивачі не заявляли
вимог про перерозподіл ідеальних
часток та сплату грошової компенсації,
не забезпечили позов шляхом внесення
грошових коштів на депозитний рахунок
суду.

Ухвалою Апеляційного суду
Харківської області від 20.02.2013 року
вказане рішення скасовано на підставі
ч.1 ст.310 ЦПК України із закриттям
провадження провадження у справі.

Враховуючи наявність рішення та
ухвали про закриття провадження по
спору між тими самими стронами про той
саме предмет і з тих самих підстав
судовою колегією рішення сауду першої
інстанції в частині задоволення вимог
ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про визначення
порядку користування квартирою
скасовано із закриттям провадження у
справі.

Неможно визнати законним
рішення суду першої інстанції і в іншій
частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їх
згодою. Співвласники можуть домовитись
про порядок володіння та користування
майном, що є їх спільною частковою
власністю.

Статтею 364 ЦК України визначено, що
співвласник має право на виділ у натурі
частки іхз майна, що є у спільнійц
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із
спільного майна не допускається згідно
із законом або є неможливим ( частина
друга статті 183 цього Кодексу),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Компенсація співвласникові може
бути надана лдише за його згодою.

Пунктами 6, 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 04
жовтня 1991 року «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» роз'яснено,
що поділ жилого будинку в натурі між
учасниками спільної часткової
власності на будинок можливий за умови,
якщо кожній із сторін може бути
виділено відокремлену частину будинку
із самостійним виходом (квартиру), що
відповідає розміру їх часток у праві
власності, а також за наявності
технічної можливості переобладнання
приміщення в ізольовані квартири.

Згідно роз'яснень, викладених у п.
14 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
квартира, яка є спільною сумісною чи
частковою власністю, на вимогу
учасника цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або які можна переобладнати у
такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Спірна квартира знаходиться на
сьомому поверху багатоквартирного
будинку, має один вхід , одну кухню, одну
ванну, одну вбиральню.

Вимог про її поділ в натурі чи виділ
належної частки жодна зі сторін не
заявляла і сторони не заперечують, що
поділ квартири або виділення у натурі
частки, що належить відповідачці є
неможливими.

Проте, позивачі помилково вважали,
з чим погодився і суд першої інстанції,
що визначення порядку користування
квартирою тягне переросподіл
ідеальних часток співвласників , є
підставою для визнання права власності
на інши частки у праві спільної
часткової власності та зобов"язує їх
до сплати компенсації за надання у
користування відповідачки кімнати, яка
за площею є меньшою, ніж припадає на її
частку.

Заявлені позивачами та задоволені
судом вимоги про перерозподіл
ідеальних часток співвласників
квартири, визнання права власності за
сторонами на перерозподілені частки та
виплату ( стягнення) компенсації є
похідними від вимог про визначення
порядку користування квартирою.

Проте, визначеапння порядку
користування квартирою не є її поділом
у натурі або виділом у натурі часток
співласників і не тягне за собою
перерозподіл часток співвласників і
не є підставою для стягнення
компенсації.

До того ж рішення суду в частині
визначення порядку користування
квартирою скасовано судової колегією
із закриттям провадження у справі. Інші
правові підстави для задоволення
вимог про перерозподіл ідеальних
часток співвласників квартири,
визнання права власності за сторонами
на перерозподілені частки та виплату (
стягнення) компенсації відсутні.

Наведене свідчить, що рішення в
зазначеній частині ухвалено судом при
неповному з"ясуванні обставин, які
мають значення для справи, з
неправильним застосуванням норм
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до ст.309 ЦПК України є
підставою для його скасування та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні вимог позивачів про
перерозподіл ідеальних часток
визнання права власності та стягнення
компенсації відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307,
ст.ст.309,313,314,316,317,319,324 ЦПК України судова
колегія, -

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Московського районного
суду міста Харкова від 04 червня 2014 року
в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_5 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4
про перерозподіл ідеальних часток,
визнання права власності, стягнення
компенсації скасувати і у задоволенні
цих вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення. Касаційна скарга на
рішення апеляційного суду може бути
подана протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя- підпис

Судді колегії - підписи

Копія вірна. Суддя -