У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача :Куцина М. М.,

суддів - Мацунича М. В., Павліченка С. В.

при секретарі: Чучка Н. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3
на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 4 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства „
Райффайзен Банк Аваль", третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, - ОСОБА_5, про визнання
кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року представник позивача
ОСОБА_3, який діє на підставі
довіреності, звернувся до суду з
позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
про визнання кредитного договору №
010/02-7/373-М від 10.10.2007 року недійсним.

Позов мотивовано тим, що 10.10.2007 року між
ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
був укладений кредитний договір №
010/02-7/373-М , за умовами якого позивач
отримала кредит на споживчі цілі у
розмірі 750 000 гривень , зі сплатою 12.5 % за
користування кредитними коштами
строком до 09 жовтня 2017 року.

Посилається на те, що укладений
кредитний договір № 010/02-7/373-М від 10.10.2007
року не містить в собі істотної умови
договору про надання споживчого
кредиту, а саме детального розпису
сукупної вартості кредиту для
споживача із врахуванням законодавчо
визначеного переліку витрат, що є
порушенням приписів ч. 4 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та п.3.1, 3.2 «Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту».

Позивач вважає, що спірний кредитний
договір суперечить вимогам Закону
України « Про захист прав споживачів»
та Правилам надання банками України
інформації споживачу про умови та
сукупну вартість кредиту (
затверджених поставою НБУ від 10 травня
2007 року, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 25 травня 2007 року за
№541/13808), а тому має бути визнаний
недійсним.

Позивач, посилаючись на зазначені у
позовній заяві обставини справи,
просить в суді першої інстанції
визнати недійсним кредитний договір №
010/02-7/373-М від 10.10.2007 року з підстав,
передбачених абз. 6 ч.4 ст. 11 та ч.1 ст.22, ч.3
ст.22 Закону України „ Про захист прав
споживачів", Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
та сукупну вартість кредиту (
затверджених поставою НБУ від 10 травня
2007 року, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 25 травня 2007 року за
№541/13808), ч.1 ст. 203, ст. 215 ЦК України.

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 4 березня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_3 -
відмовлено.

З даним рішенням представник
позивача не погодився і оскаржив це
рішення в апеляційному порядку,
посилаючись на порушення місцевим
судом норм процесуального та
матеріального права, просив скасувати
дане рішення та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов.

Судова колегія вважає, що,
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України,
справу можливо розглянуто у
відсутності сторін, оскільки вони
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи .

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, вважає, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що
сторонами спірного кредитного
договору було досягнуто домовленості з
усіх істотних умов договору шляхом
підписання тексту кредитного договору
разом з додатками до нього , укладеного
в письмовій формі, що відповідає
вимогам до детального розпису
сукупності вартості кредиту, отже
відсутні порушення Закону України „
Про захист прав споживачів" , а тому
відсутні правові підстави,
передбачені ст. 203, 215 ЦК України, для
визнання недійсним кредитного
договору.

Судова колегія погоджується з
висновками місцевого суду, який,
розглядаючи заявлений по справі позов,
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 11 ЗУ України «Про
захист прав споживачів» в редакції
станом на час укладання кредитного
договору , зазначено, що у договорі про
надання споживчого кредиту
зазначається, зокрема, детальний
розпис загальної вартості кредиту для
споживача.

Крім того, норми ч.6 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
передбачають право споживача протягом
чотирнадцяти днів відкликати свою
згоду на укладення договору про
надання споживчого кредиту без
пояснення причин. Проте цим правом
позивач ОСОБА_3 не скористалась.

Відповідно до ст. 204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Частиною 1 статті 638 ЦК України
встановлено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом, як істотні, або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Судом першої інстанції встановлені
наступні факти.

Судом встановлено, що 10.10.2007 року між
ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
був укладений кредитний договір №
010/02-7/373-М , за умовами якого позивач
ОСОБА_3 отримала кредитні кошти в сумі
750 000,00 гривень, з відсотковою ставкою 12,5
% річних, строком до 09 жовтня 2017 року.
Повернення кредиту та сплата відсотків
відбувається шляхом сплати
позичальником згідно з графіком
погашення. ( а.с. 4-8)

Кредитний договір № 010/02-7/373-М, який
складається з Частини-1 та Частини-2 та
невід'ємною частиною якого є Додаток №
1 - графік повернення кредиту з
помісячною датою сплати коштів, сумою
внеску у валюті кредиту, розбивкою
погашення тіла кредиту, сплати
відсотків та помісячним залишком
заборгованості по кредиту на весь
термін користування кредитом.
Невід'ємною частиною зазначеного
Кредитного договору є Додаток № 2 -
«Умови кредитування за програмою
«Комерційна іпотека на розвиток
бізнесу для Клієнтів МСБ» (для фізичної
особи). Зазначений додаток містить
детальний опис сукупної вартості
кредиту з урахуванням процентної
ставки за ним, вартості всіх супутніх
послуг, а також інших фінансових
зобов'язань споживача.

Укладеним між сторонами кредитним
договором з відповідними додатками від
10.10. 2007 року детально узгоджені всі
щомісячні платежі ( кредит, відсотки) та
одноразові сплати, вартість всіх
супутніх послуг, зокрема оцінювача,
нотаріуса, реєстратора, тощо ( додаток
№2, а.с. 71-72). Сума всіх платежів і є
сукупною вартістю кредиту. Всі
вищезазначені документи містять
підписи позивача ОСОБА_3, що свідчить
про обізнаність з умовами кредитування
та згодою її із запропонованими
умовами.

Крім того, встановлено, що при
підписанні договору, позивач був
обізнаний з умовами спірного договору,
що стверджується її підписом на
Анкеті-заяві, яка містить наступне:
«Підписанням цієї анкети-заяви
підтверджую, що Банк надав мені в
письмовій формі та в повному об'ємі
інформацію, передбачену п.2 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 01.12.2005р.». ( а.с. 73-74)

Додатками до кредитного договору від
10.10. 2007 року узгоджені графік
повернення кредиту та відсотків (
додаток №1, а.с. 69-70), узгоджена сукупна
вартість кредиту та її структура (
додаток № 2, а.с. 71-72).

Як вбачається з Графіку повернення
кредиту (Додатку № 1 до кредитного
договору № 010/02-7/373-М від 10.10.2007р.) в ньому
зазначена сума щомісячного платежу з
детальною розшифровкою розміру тіла
кредиту, процентів, суми до сплати та
залишку кредиту.

За таких обставини, судова колегія
погоджується з висновком місцевого
суду, який вважав, що між сторонами
кредитного договору було досягнуто
домовленості з усіх істотних умов
договору шляхом підписання тексту
кредитного договору разом з додатками
до нього , укладеного в письмовій формі,
що відповідає вимогам законодавства, а
тому відсутні правові підстави для
визнання кредитного договору
недійсним.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються й не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтею 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 4 березня 2014 року - залишити
без змін

Ухвала набирає законної сили з дня її
постановлення і може бути оскаржена в
касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді: