АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/3105/14-ц 22-ц/774/1828/К/14
Справа № 216/3105/14-ц
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1828/К/14
інстанції - Бутенко М.В.
Доповідач - Грищенко
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року

м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Грищенко Н.М.,

суддів - Братіщевої Л.А., Турік В.П.,

при секретарі - Бондаренко І.В.,

за участю: представника відповідача
ПАТ Криворізький турбінний завод
«Констар» - Жолнеровської Наталії
Віталіївни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційними скаргами
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький турбінний завод
«Констар» та ОСОБА_3 на рішення
Центрально - Міського районного суду
м.Кривого Рогу від 18 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький турбінний завод
«Констар» про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків, -

В С Т
А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
турбінний завод «Констар» (далі - ПАТ
«КТЗ «Констар») про відшкодування
моральної шкоди, та просив стягнути з
відповідача 50000 грн. моральної шкоди,
спричиненої втратою професійної
працездатності у зв'язку із
професійним захворюванням без
урахування утримання податку з доходів
фізичних осіб.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 18
липня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково, на його користь з ПАТ «КТЗ
«Констар» стягнуто 10000 грн. В решті
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3
ставить питання про зміну рішення суду
та збільшення розміру моральної шкоди
до 25000 грн., оскільки вважає, що суд не в
повній мірі врахував тяжкість і
тривалість його моральних страждань.
Крім того, судом необґрунтовано не
зазначено, що розмір моральної шкоди
стягнуто без урахування утримання
податку з доходів фізичних осіб.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«КТЗ «Констар» ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, на його
думку, судом неправильно застосовано
ст. 237-1 КЗпП України, безпідставно
покладено на нього обов'язок по
відшкодуванню позивачу моральної
шкоди, не зважаючи на те, що вина
відповідача у її завданні не
встановлена та не звернуто увагу на те,
що позивачем не доведено факт
спричинення йому моральної шкоди.
Також суд залишив поза увагою, що
відповідач не приховував від позивача
наявність на робочому місці
небезпечних та шкідливих виробничих
факторів, та можливі наслідки їх
впливу на здоров'я і що позивач свідомо
їх приймав, продовжував працювати
після 10 років стажу і сам не убезпечив
себе від ушкодження здоров'я.

В своїх запереченнях на апеляційну
скаргу ПАТ «КТЗ «Констар» позивач
ОСОБА_3 просить її відхилити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга позивача ОСОБА_3
підлягає частковому задоволенню, а
апеляційна скарга ПАТ «КТЗ «Констар»
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно з трудовою
книжкою позивача останній в період з 1980
року по 2009 роки працював на Публічному
акціонерному товаристві «Констар» на
різних робітничих посадах.

Висновком МСЕК від 12.06.2009 року ОСОБА_3
була встановлена ІІІ група
інвалідності та стіка втрата
профпрацездатності в розмірі 30 % -
первинно в зв'язку з профзахворюванням
на строк до 01.06.2010 року.

При повторному огляді висновком МСЕК
від 18.05.2010 року підтверджена ІІІ група
інвалідності.

За наступним оглядам висновком МСЕК
від 07.05.2012 року ІІІ група інвалідності з
відсотками працездатності була знову
підтверджена до 01.06.2014 року.

Висновком МСЕК від 20.05.2014 року ОСОБА_3
встановлено 25 % втрати професійної
працездатності на безстроковий термін.

Постановою Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Кривому розі
від 14.07.2009 року № 0407/15353/15353.1/2 позивачу
було призначено одноразову допомогу в
разі стійкої втрати професійної
працездатності в сумі 40 140,00 грн., та
призначено щомісячні страхові виплати
у розмірі 1172,82 грн. з 01.06.2009 по 31.05.2010 рік.

Відповідно до виписки з акту огляду
медико-соціальної експертної комісії
про результати визначення ступеню
втрати професійної працездатності у
відсотках, потреби надання медичної та
соціальної допомоги АБ № 0005651 від 20.05.2014
року, група інвалідності позивачу не
встановлена, втрата професійної
працездатності встановлена 25 %.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо обов'язку
відповідача по відшкодуванню
заподіяної моральної шкоди з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006
рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік» зупинено
дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3
ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а з 01.01.2008 року
відшкодування Відділенням Фонду
моральної (немайнової) шкоди
застрахованим особам і членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у
ОСОБА_3 права на відшкодування
моральної шкоди - 12 червня 2009 року -
вищезазначені положення ст. ст. 21, 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», котрі передбачали
відшкодування моральної шкоди, не
діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП
України обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди судом першої інстанції
обґрунтовано покладено на
підприємство, з вини якого позивачу
заподіяно моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що судом безпідставно покладено
на нього обов'язок по відшкодуванню
позивачу моральної шкоди, не зважаючи
на те, що його вина у її завданні не
встановлена на увагу не заслуговують,
оскільки, як убачається з п.п. 17, 19 акту
розслідування хронічного професійного
захворювання від 10 березня 2009 року,
причиною професійного захворювання
позивача є робота протягом 09 років 09
місяців в умовах локальної вібрації, що
перевищувала нормативи та протягом 04
років 10 місяців в умовах важкої
фізичної праці, винним у виникненні
професійного захворювання у позивача
визнано керівництво ВАТ «Констар»,
правонаступником якого є відповідач.

Доводи апеляційної скарги про те, що
при укладенні трудового договору
позивачу були роз'яснені умови праці,
попереджено про наявність шкідливих
факторів та можливі наслідки їх впливу
на здоров'я, безпідставні, оскільки ст.
13 Закону України «Про охорону праці»
передбачає, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Факт спричинення моральної шкоди
ОСОБА_3 у зв'язку з втратою ним
професійної працездатності
встановлений в судовому засіданні та
підтверджений наданими позивачем
доказами, у зв'язку з чим доводи
апеляційної скарги в цій частині є
безпідставними.

Інші доводи відповідача
спростовуються матеріалами справи та
обґрунтованими висновками суду,
викладеними у рішенні.

Однак, визначаючи розмір
моральної шкоди, суд першої інстанції
не взяв до уваги роз'яснення п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р. (з подальшими
змінами) "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", відповідно до
якого розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин. Зокрема, враховується
характер і тривалість страждань, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
завданої травми, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, при
визначенні розміру моральної шкоди
судом не враховано усі обставини, які
мають значення для справи, що призвело
до неправильного визначення судом суми
компенсації моральної шкоди.

Беручи до уваги конкретні
обставини по справі, характер
отриманого позивачем професійного
захворювання, ступінь втрати ним
професійної працездатності, обсяг
фізичних та моральних страждань, їх
інтенсивність та довготривалість,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
наслідків, що наступили, колегія
суддів вважає, що належною
компенсацією отриманої позивачем
моральної шкоди є сума 15000 грн.

Відповідно до п.164.1. ст. 164 Податкового
кодексу України базою оподаткування є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

У разі використання права на податкову
знижку базою оподаткування є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом зменшення
загального оподатковуваного доходу з
урахуванням пункту 164.6 цієї статті на
суми податкової знижки такого звітного
року.

Базою оподаткування для доходів,
отриманих від провадження
господарської або незалежної
професійної діяльності, є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається відповідно до пункту 177.2
статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього
Кодексу.

Відповідно до абз. «а» п.п.164.2.14 п. 164.2
Податкового кодексу України, до
загального місячного (річного)
оподаткованого доходу платника
податку включається дохід у вигляді
неустойки (штрафів, пені),
відшкодування матеріальної та
немайнової (моральної) шкоди, крім сум,
що за рішенням суду спрямовуються на
відшкодування збитків, завданих
платнику податку внаслідок заподіяння
йому матеріальної шкоди, а також шкоди
життю та здоров'ю.

Відповідно до абз. «а» п.п. 4.2.10. п. 4.2. ст.4
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (який діяв на момент
виникнення даних правовідносин), до
складу загального місячного
оподаткованого доходу включається
дохід у вигляді неустойки, штрафів або
пені, фактично одержаних платником
податку як відшкодування матеріальної
або немайнової (моральної) шкоди, крім
сум, що спрямовуються на відшкодування
прямих збитків, понесених платником
податку внаслідок заподіяння йому
матеріальної шкоди.

Враховуючи викладене колегія
суддів вважає, що розмір моральної
шкоди повинен бути стягнутий без
урахування утримання податку з доходів
фізичних осіб.

За таких обставин, рішення суду
необхідно змінити відповідно до
положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
збільшивши розмір стягнутої з
відповідача на користь позивача
моральної шкоди з 10000 грн. до 15000 грн. без
урахування утримання податку з доходів
фізичних осіб.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309,
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
турбінний завод «Констар» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Центрально - Міського
районного суду м.Кривого Рогу від 18
липня 2014 року змінити, збільшивши
розмір моральної шкоди, стягнутої з
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький турбінний завод
«Констар» на користь ОСОБА_3 з 10000 грн.
до 15000 (п'ятнадцяти тисяч) грн. без
урахування утримання податку з доходів
фізичних осіб.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: