інстанції Шинкар А.О.Провадження №
22-ц/780/4086/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 46
УХВАЛА

Іменем України

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 25 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності, зобов»язання
вчинити дії, та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Княжицької сільської
ради Броварського району Київської
області про поділ в натурі майна, що є у
спільній частковій власності, визнання
недійсними рішень органу місцевого
самоврядування та державних актів на
право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом та просила
ухвалити рішення про його задоволення,
посилаючись на те, що їй з відповідачем
ОСОБА_2 на праві спільної часткової
власності належить домоволодіння за
АДРЕСА_1, причому ОСОБА_1 належить 1/3
частина домоволодіння на підставі
договору дарування від 11 вересня 2002
року, а ОСОБА_2 - 2/3 частини на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 26 липня 2011 року, виданого їй
на майно після смерті чоловіка ОСОБА_3

Згоди про здійснення права спільної
часткової власності між сторонами не
досягнуто, відповідач ОСОБА_2
відмовляється добровільно визначити
частки в спільній частковій власності,
що призводить до порушення прав
позивача ОСОБА_1 у користуванні
житловими та підсобними приміщеннями
будинку.

Зокрема, відповідач ОСОБА_2
перешкоджає позивачу ОСОБА_1
встановити паркан, який би
розмежовував їхні подвір»я, не бажає
переносити лічильники газопостачання
та електропостачання, розташовані на
частині будинку позивача, та вчасно не
відкачує каналізаційний колодязь, в
зв»язку з чим на подвір»ї ОСОБА_1 стоїть
нестерпний сморід, що погіршує її
самопочуття. Оскільки між нею та
відповідачкою не досягнуто згоди з
приводу поділу житлового будинку з
надвірними будівлями, а також з приводу
встановлення меж земельних ділянок,
позивач просила суд поділити житловий
будинок з надвірними будівлями між нею
та відповідачкою відповідно до часток
у праві власності (1/3 та 2/3), а також
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити їй
перешкод у встановленні паркану по
межі земельної ділянки, перенести газо-
та електролічильники до свого подвір'я
та перенести каналізаційний колодязь
на встановлену відстань.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до
позивача ОСОБА_1 із зустрічним позовом
про поділ в натурі майна, що є у
спільній частковій власності, визнання
недійсними рішень органу місцевого
самоврядування та державних актів на
право власності на земельну ділянку,
який обґрунтовувала тим, що вона та
ОСОБА_1 є співвласниками житлового
будинку АДРЕСА_1, при чому їй у праві
власності на будинок з надвірними
будівлями належить 2/3 частини, ОСОБА_1 -
1/3 частина.

Будинок було побудовано батьками
її чоловіка ОСОБА_3, але під час
перебування у шлюбі вони з чоловіком за
подружні кошти газифікували будинок в
цілому, завели в будинок воду і
облаштували каналізацію, протягом 1985 -
1990 років побудували сарай «Б», погріб
«Г», гараж «Е», сарай «Ж», вбиральню «З».

11 вересня 2002 року мати чоловіка
ОСОБА_4 подарувала 2/3 частини будинку її
чоловікові ОСОБА_3, а 1/3 частину дочці -
ОСОБА_1, після чого у 2003 році ОСОБА_3
прибудував до належної йому частини
будинку тамбур 1-І площею 3,1 кв.м та
гардеробну 1-6 площею 11,7 кв.м, а у серпні
2007 року встановив нову огорожу з
воротами і хвірткою як для себе, так і
для сестри ОСОБА_1

У 2008 році Княжицька сільська рада
рішеннями від 27 березня 2008 року за
номерами 1481 і 1484 передала відповідно
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 земельні ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель по АДРЕСА_1: ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 0,1987 га, ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 0,1735 га. На підставі
вказаних рішень були виготовлені та
видані відповідні державні акти.

Після смерті ОСОБА_3 відповідач
ОСОБА_2 успадкувала належні йому 2/3
частини будинку та земельну ділянку, і
з того часу у них з позивачем за
первісним позовом ОСОБА_1 постійно
виникають сварки щодо користування
будинком і надвірними будівлями,
зокрема ОСОБА_1 не дозволяє їй знімати
показники лічильників, чинить
перешкоди в обслуговуванні будинку.

Після смерті чоловіка ОСОБА_2
дізналась про те, що ОСОБА_1 помилково
передали частину землі для
обслуговування належної раніше її
чоловікові, а тепер їй, частини
житлового будинку та комунікацій, що є
порушенням земельного законодавства
та є підставою для визнання недійсними
рішень Княжицької сільської ради про
передачу у власність земельних ділянок
та виданих на підставі цих рішень на
ім»я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 державних актів
на право власності на земельні ділянки.

На підставі викладеного ОСОБА_2 в
зустрічному позові просила суд
поділити житловий будинок з надвірними
будівлями, що розташований в АДРЕСА_1, в
натурі між нею та ОСОБА_1; визнати
незаконними рішення Княжицької
сільської ради від 27 березня 2008 року №
1481 про передачу у власність земельної
ділянки ОСОБА_1 та рішення Княжицької
сільської ради від 27 березня 2008 року №
1484 про передачу у власність земельної
ділянки ОСОБА_3; визнати недійсними
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 916475,
виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку з
кадастровим номером :01:030:0014,
площею 0,1987 га, що розташована в АДРЕСА_1,
та державний акт серії ЯЖ № 878174,
виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку з
кадастровим номером :01:030:0012,
площею 0,1735 га, що розташована в АДРЕСА_1,
а також визначити порядок користування
земельною ділянкою, що розташована в
АДРЕСА_1, площею 0,23 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель і споруд, між
співвласниками будинку ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 відповідно до часток у праві
власності на будинок та варіантів
поділу житлового будинку з надвірними
будівлями, визначених експертизою.

Ухвалою Броварського міськрайонного
суду Київської області від 23 квітня 2014
року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Княжицької сільської ради
Броварського району Київської області
в частині вимог про визначення порядку
користування земельною ділянкою
залишено без розгляду.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 25 квітня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Поділено в натурі житловий будинок
з господарськими будівлями і спорудами
по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 20 грудня 2013 року:

ОСОБА_1 виділено на праві власності
в житловому будинку приміщення:
коридор 2-1 площею 3,7 кв.м., кухню 2-2
площею 4,8 кв.м., веранду 2-3 площею 19,6
кв.м., житлову кімнату 2-4 площею 9,4 кв.м.
та господарські будівлі і споруди:
сарай «В», гараж «Е», погріб «І»,
вбиральню «Д», відповідну частину
огорожі, що складає 33/100 частини від
усього домоволодіння;

ОСОБА_2 виділено на праві власності
в житловому будинку приміщення: тамбур
1-І площею 3,1 кв.м., коридор 1-1 площею 13,9
кв.м., санвузол 1-2 площею 4,2 кв.м., кухню 1-3
площею 13,2 кв.м., житлову кімнату 1-4
площею 29,7 кв.м., житлову кімнату 1-5
площею 15,8 кв.м., гардероб 1-6 площею 11,7
кв.м. та господарські будівлі і споруди:
сарай «Б», погріб «Г», сарай «Ж»,
вбиральню «З», колодязь «К», відповідну
частину огорожі, що складає 67/100 частин
від усього домоволодіння.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
грошову компенсацію в сумі 4290 грн. за
перевищення виділеної їй частки у
вартості домоволодіння.

Зобов'язано ОСОБА_2 вчинити дії щодо
перенесення на свою частину
домоволодіння електричного та
газового лічильників.

В іншій частині позову ОСОБА_1 -
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 -
задоволено.

Визнано незаконним рішення
Княжицької сільської ради
Броварського району Київської області
від 27 березня 2008 року № 1481 в частині
передачі ОСОБА_1 безоплатно у власність
земельної ділянки площею 0,1987 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_1.

Визнано незаконним рішення
Княжицької сільської ради
Броварського району Київської області
від 27 березня 2008 року № 1484 в частині
передачі ОСОБА_3 безоплатно у власність
земельної ділянки площею 0,1735 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_1.

Визнано незаконним державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯИ № 916475, виданий 04 грудня 2009 року
ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1987
га, кадастровий номер :01:030:0014, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, надану
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування
землею,договорів оренди землі за №
85.

Визнано незаконним державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 878174, виданий 16 грудня 2009 року
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1735
га, кадастровий номер :01:030:0012, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, надану
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 14.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подала на нього апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
суду скасувати та ухвалити по справі
нове рішення, яким задовольнити її
вимоги: скасувати грошову компенсацію
в сумі 4290 грн. за перевищення виділеної
частки у вартості домоволодіння,
зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
по встановленню паркану по межі
належної ОСОБА_1 земельної ділянки та
зобов»язати ОСОБА_2 перенести
каналізаційний колодязь на
встановлену законодавством відстань. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
просила відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді
доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги
ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної
часткової власності належить
домоволодіння за АДРЕСА_1, при цьому
ОСОБА_1 на праві власності належить 1/3
частина домоволодіння на підставі
договору дарування від 11 вересня 2002
року, а ОСОБА_2 - 2/3 його частини на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 26 липня 2011 року.

Ухвалюючи рішення про поділ
житлового будинку та відповідних
надвірних будівель в натурі із
стягненням грошової компенсації за
перевищення частки у власності, суд
першої інстанції виходив з
обґрунтованості та доведеності цих
вимог, і колегія суддів погоджується з
такими висновками суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України
право власності - це врегульовані
законом суспільні відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження майном. Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у
спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між
співвласниками.

Відповідно до п. 7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
04.10.1991 року за №7 «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» у спорах про
поділ будинку в натурі учасникам
спільної часткової власності на
будинок може бути виділено
відокремлену частину будинку, яка
відповідає розміру їх часток у праві
власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з
відхиленням від розміру часток кожного
власника, суд з урахуванням конкретних
обставин може провести його зі зміною у
зв»язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК
України ідеальних часток і
присудженням грошової компенсації
учаснику спільної власності, частка
якого зменшилась.

Відповідно до висновку проведеної
по справі судової будівельно-технічної
експертизи від 20 грудня 2013 року поділ
житлового будинку, надвірних будівель
та споруд, беручи до уваги фактичний
порядок користування житловим
будинком та господарськими будівлями і
спорудами, що склався між
співвласниками, можливий за умови
переобладнання (перепланування)
квартири №2 та добудови до неї
приміщень, передбачених вимогами
державних будівельних норм.

Враховуючи викладене, висновок суду
першої інстанції про поділ
домоволодіння в натурі з виділенням
сторонам у власність тих приміщень,
якими вони фактично користувалися, з
урахуванням висновку проведеної по
справі судової будівельно-технічної
експертизи є законним та обґрунтованим
і сторонами рішення суду в цій частині
не оспорюється.

Стягнення судом першої інстанції з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової
компенсації за перевищення вартості її
частки у власності в розмірі 4290 грн.
відповідає діючому законодавству та
ґрунтується на висновку проведеної по
справі судової будівельно-технічної
експертизи, і доводи апеляційної
скарги ОСОБА_1 про скасування цієї суми
колегією суддів відхиляються за їхньою
необґрунтованістю.

Погоджується колегія суддів і з
рішенням суду в частині задоволення
зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання
недійсними рішень Княжицької
сільської ради про передачу у
власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельних
ділянок та виданих на їхній підставі
державних актів на право власності на
земельні ділянки, оскільки
приватизація земельних ділянок була
проведена з порушенням вимог ст.ст. 40, 120
ЗК України.

Зокрема, згідно ст. 40 ЗК України
земельна ділянка з цільовим
призначенням для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд надається
громадянину для обслуговування
належних йому об'єктів нерухомості.

На час проведення приватизації
земельних ділянок житловий будинок в
натурі між співвласниками поділений не
був, договір конкретного користування
будинком та надвірними будівлями не
укладався. Згідно додатку №2 до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 20.12.2013 року «Прив'язка
будівель та споруд, розташованих по
АДРЕСА_1, до визначених державними
актами меж земельних ділянок, належних
ОСОБА_1 та ОСОБА_2» (а.с.132) вбачається, що
у приватну власність ОСОБА_1 передано
частину землі, на якій розташовані
належні раніше ОСОБА_3, а тепер ОСОБА_2,
як його спадкоємцю, приміщення
житлового будинку, інженерні
комунікації, а також окремі споруди
(каналізаційний колодязь), внаслідок
чого ОСОБА_2 не має змоги їх
обслуговувати.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК
України у редакції, що була чинною на
час укладення договору дарування від 11
вересня 2002 року, при переході права
власності на будівлю та споруду до
кількох осіб, право на земельну ділянку
визначається пропорційно часткам осіб
у вартості будівлі та споруди, якщо
інше не передбачено у договорі
відчуження будівлі і споруди.

Враховуючи викладене, оскільки
рішення Княжицької сільської ради
Броварського району Київської області
про передачу у власність ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 земельних ділянок не
відповідають вимогам діючого на час
їхнього ухвалення земельного
законодавства, рішення суду першої
інстанції про визнання їх недійсними є
законним та обґрунтованим і доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 його
правильності в цій частині не
спростовують.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1
про зобов»язання ОСОБА_2 перенести
каналізаційний колодязь та не
перешкоджати встановленню паркану,
законності та обґрунтованості рішення
суду не спростовують, оскільки без
виділення в користування кожній із
сторін частини земельної ділянки
відповідно до розміру часток у
домоволодінні, вирішення цих вимог є
неможливим та передчасним.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не
містить.

Оскільки судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 25 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :