АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, до якої
приєднався ОСОБА_2, на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 11 квітня 2014 року

в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
звернення стягнення на предмет іпотеки
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору іпотеки.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 р. публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ
«УкрСиббанк») звернулося у суд з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконує, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість, що підлягає стягненню
з відповідача на користь банку в сумі 38
752, 16 дол. США, що за курсом НБУ станом на
08 липня 2013 р. становить 309 746 грн. 02 коп.,
та просив в рахунок погашення
заборгованості звернути стягнути на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1,
встановивши спосіб реалізації
нерухомого майна шляхом проведення
прилюдних торгів предмета іпотеки у
межах процедури виконавчого
провадження та встановити початкову
ціну, визначену на підставі оцінки
майна здійсненої суб'єктом оціночної
діяльності.

У лютому 2014 р. ОСОБА_1 звернулася у суд
із зустрічною позовною заявою до ПАТ
«УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору іпотеки.

В обґрунтування своїх вимог зазначала,
що її, як іпотекодавця, не було
повідомлено про заміну кредитора у
зобов'язанні, що було пов'язано зі
зміною найменування банку, умови
кредитного договору було суттєво
змінено без її погодження, й договір
іпотеки було укладено від імені банку
не уповноваженою особою.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 11 квітня 2014 р. первісні
позовні вимоги задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 38 752, 16 дол. США, що за курсом НБУ
станом на 08 липня 2013 р. складає 309 746 грн.
02 коп.; в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ
«УкрСиббанк» в сумі 309 746 грн. 02 коп.
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме - квартиру АДРЕСА_1, яка належить
на праві власності ОСОБА_1 шляхом
проведення прилюдних торгів предмета
іпотеки у межах процедури виконавчого
провадження, встановивши початкову
ціну продажу, визначену на підставі
оцінки майна здійсненої суб'єктом
оціночної діяльності, проведеної
відповідно до законодавства. Вирішено
питання розподілу судових витрат. У
задоволенні зустрічних позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, до якої
приєднався ОСОБА_2, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин
справи, недоведеність обставин справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення зустрічного позову.

Колегія суддів, заслухавши
відповідачку та її представника, які
підтримали апеляційну скаргу та
просили її задовольнити, представника
відповідача, який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 22
січня 2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
№0, в сумі 40 000 дол.США, що
еквівалентно 202 000 грн., зі сплатою
процентної ставки протягом перших
тридцяти календарних днів у розмірі
13,90% річних, із можливістю щомісячного
перегляду банком відсоткової ставки,
поверненням кредитних коштів у
відповідності до погодженого графіку
та кінцевим терміном погашення
кредитної заборгованості до 22 січня 2018
р. /а.с.4-8/.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором,
того ж дня, між банком та ОСОБА_1 було
укладено іпотечний договір №75509, за
умовами якого остання, як майновий
поручитель ОСОБА_2 , передала в іпотеку
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1
/а.с.9-10/.

Відповідно до долученого до матеріалів
справи розрахунку, у звязку з
неналежним виконанням умов договору, у
ОСОБА_2 станом на 08 липня 2013 р.
утворилася заборгованість, в сумі 38 752,
16 дол. США, що еквівалентно 309 746 грн. 02
коп. /а.с.11-18/.

Встановлено, що банком 08 липня 2013 р.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 направлялися вимоги
про погашення заборгованості за
кредитним договором, якими
повідомлялося відповідачів про
можливість, у випадку не усунення
порушень, вжиття заходів щодо
дострокового повернення кредитних
коштів шляхом реалізації банком свого
права на звернення стягнення на
предмет іпотеки, яку, зокрема, ОСОБА_1
отримала особисто /а.с.121-122, 123-124, 125/.

Задовольняючи первісні позовні вимоги
та відмовляючи в задоволенні
зустрічних позовних вимог районний
виходив з того, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 взяті
на себе зобов'язання за кредитним
договором та договором іпотеки
належним чином не виконують, у зв'язку з
чим заборгованість, що утворилася,
підлягає стягненню на користь банку з
ОСОБА_2, в рахунок погашення якої
підлягає зверненню стягнення на
предмет іпотеки, правові підстави до
визнання договору іпотеки недійсним
відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Твердження апеляційної скарги про
незаконність укладення між сторонами
правочинів, остільки від імені банку
діяла особа, довіреність на ім'я якої
було видано не безпосередньо посадовою
особою товариства, як передбачено ст.246
ЦК України, а посвідчено приватним
нотаріусом, а також на зміну
найменування юридичної особи,
необґрунтованість поданих банком
розрахунків заборгованості, зміни
співвідношення національної валюти до
валюти кредиту, ретельно перевірялися
судом першої інстанції, вони отримали
належну оцінку у рішенні суду та
обґрунтовано визнані безпідставними.

Так, як свідчить долучена до матеріалів
справи копія довіреності АКІБ
«УкрСиббанк» від 14 січня 2008 р. на ім'я
СимоновичА.М., якою було укладено
договір іпотеки з відповідачкою, АКІБ
«УкрСиббанк» в особі начальника
Київського регіонального департаменту
АКІБ «УкрСиббанк» ФединиК.М., доручив
Симонович А.М. вчиняти правочини від
імені банку на території м.
Києва та Київської обл. /а.с.120/.

Відповідно до справи, оспорюваний з
ОСОБА_1 договір укладено у м.
Києві, уповноваженою на його вчинення
особою.

Доводи апеляційної скарги про
недоведеність невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання, що є підставою
до задоволення вимог банку шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, спростовуються долученими до
матеріалів справи розрахунком про
наявність у відповідача
заборгованості за кредитним договором
та вимогами, що були надіслані на
адресу відповідачів /а.с.11-18, 121-124/.

Посилання на невідповідність
долученого до справи розрахунку
заборгованості її фактичному розміру
носять голослівний характер й нічим не
підтверджені.

Оскаржуване рішення постановлено
судом 11 квітня 2014 р., в той час як
Закон України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» № 1304-VII від 03 червня
2014 р. набрав чинності 07 червня 2014 р.

За таких обставин, питання
застосування вимог п.1 ст.1 згаданого
Закону підлягає вирішенню на стадії
виконання судового рішення.

Відповідно до положень ст.55, 124
Конституції України та ст.3 ЦПК кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ст.10 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав до задоволення позовних вимог
ПАТ «УкрСиббанк».

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 11 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №754/1088/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7312/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Мальченко О.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.