Справа № 307/1599/14-ц
Провадження № 2/307/892/14
15 вересня 2014 року
Тячівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого судді Бобрушко В.І., при
секретарі Баник А.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Тячів цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Нересницької
сільської ради, ОСОБА_2 про визнання
недійсним та скасування рішення
сільської ради та свідоцтва про право
власності на земельну ділянку,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
Нересницької сільської ради, ОСОБА_2
про визнання недійсним та скасування
рішення сільської ради та свідоцтва
про право власності на земельну
ділянку. В позовній заяві зазначила, що
згідно рішення 8 сесії 22 скликання
Нересницької сільської ради від 21.04.1997
року її чоловікові ОСОБА_3 була
виділена земельна ділянка в
користування та сінокіс, яка
розташована в урочищі «Тернівське» в с.
Нересниця. Це стверджується архівним
витягом, виданим архівним відділом
Тячівської районної державної
адміністрації від 15.07.2013 року за №29/752.
Рішенням Нересницької сільської ради
за №46 від 30.12.1999 року «Про передачу
земельних ділянок у приватну
власність» її чоловікові ОСОБА_3 було
передано у приватну власність дві
земельні ділянки, які були в їхньому з
чоловіком постійному користуванні, а
саме: земельну ділянку площею 0,07 га, яка
розташована по місцю (біля) їхнього
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
та земельну ділянку площею 0,07 га., яка
розташована в урочищі «Тернівське» в с.
Нересниця та яка рішенням 8 сесії 22-го
скликання Нересницької сільської ради
від 21.04.1997 року вже була виділена в
користування її чоловікові. Земельну
ділянку в урочищі «Тернівське» вони з
чоловіком почали користуватися з того
ж 1997 року. Тому Нересницька сільська
рада 30.12.1999 року і передала її у
приватну власність чоловікові як таку,
що була у його користуванні. Цією
земельною ділянкою вони продовжували
користуватись постійно і після надання
її у приватну власність у 1999 році,
щорічно її благоустроювали та
використовували по призначенню.
Оформити приватизацію цієї земельної
ділянки та виготовити державний акт на
право приватної власності на неї вони з
чоловіком не мали можливості із-за
скрутного матеріального становища. ЇЇ
чоловік за останні роки до смерті
хворів та 03.05.2005 року помер. Після
смерті чоловіка вона продовжувала
постійно користуватися земельною
ділянкою в урочищі «Тернівське» і
користується нею по даний час, обробляє
та утримує її в належному стані,
сплачує за її користування земельний
податок. Однак, в 2013 році бувший
мешканець АДРЕСА_2 ОСОБА_2, зазначений у
позовній заяві як відповідач,
незаконно оформив технічну
документацію на цю земельну ділянку
площею 0,07 га., розташовану в урочищі
«Тернівське» та отримав на своє ім'я
свідоцтво про право власності на неї,
незважаючи на те, що ця земельна
ділянка постійно перебувала і на даний
час перебуває в її законному
користуванні. ЇЇ користування цією
земельною ділянкою у встановленому
законом порядку не припинено і по даний
час, ця земельна ділянка ніким не
вилучалася. На ній декілька років назад
вона побудувала невеликий фундамент
під сарай (для побудови на ньому сараю).
Однак, сарай побудувати не змогла із-за
скрутного матеріального становища.
Рішенням 24 сесії 5 скликання №638
Нересницької сільської ради «Про
надання дозволу на збір матеріалів
щодо передачі у приватну власність
земельної ділянки громадянам» від
25.09.2009 року ОСОБА_2 як мешканцю АДРЕСА_2,
було надано дозвіл на збір матеріалів
щодо передачі у приватну власність
земельної ділянки площею 0,07 га. для
будівництва та обслуговування жилого
будинку по АДРЕСА_2. Однак, у цьому
рішенні не зазначено точного
розташування цієї земельної ділянки та
чи розташована вона на саме тій
земельній ділянці в урочищі
«Тернівське», якою вона користується з
1997 року по даний час, тобто вже 17 років.
Відповідач до цього приватизував іншу
земельну ділянку по АДРЕСА_2 та можливо
ця земельна ділянка, якою вона
користується, помилково виділена йому
для приватизації. З приводу
приватизації земельної ділянки площею
0,07 га., розташованої в урочищі
«Тернівське», якою вона користується
безперервно уже 17 років, вона за
останні роки неодноразово зверталася
до Нересницької сільської ради. Однак
на такі її звернення вона постійно
отримувала відмову з посиланням на те,
що земельна ділянка виділена для
приватизації ОСОБА_2, а потім, що вона
уже приватизована відповідачем. У
вересні 2009 року, коли сесія
Нересницької сільської ради приймала
рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на
збір матеріалів щодо передачі у
приватну власність земельної ділянки
ОСОБА_2 взагалі не був зареєстрований
та не проживав на території сільської
ради. Він у грудні 2006 року вибув на
постійне місце проживання у
Кіровоградську область і з того часу у
с. Нересниця не зареєстрований і не
проживає, це стверджується довідкою
виконкому Нересницької сільської ради.
Як їй відомо від ОСОБА_2, він
приватизував земельну ділянку для
продажу. Вона вважає, що при обставинах
викладених вище, у першу чергу вона
мала переважне право на приватизацію
земельної ділянки, так як вона
користується нею на протязі 17 років,
упорядковувала її та утримувала у
належному стані. Позивачка зазначила,
що згідно пункту «в» ч.1 ст. 81 ЗК України:
«громадяни України набувають право
власності на земельні ділянки на
підставі... приватизації земельних
ділянок, що були раніше надані їм у
користування...». Вона слабо
матеріально забезпечена, після смерті
чоловіка вона сама утримувала та
виховувала дітей, часто хворіє і ніде
не працює, соціальних пільг не отримує.
ЇЇ дворогосподарство по АДРЕСА_1
перебуває у незадовільному стані у
зв'язку з тим, що підвальне приміщення
та фундамент будинку, а також надвірні
споруди перебувають під постійним
впливом підземних грунтових та
гірських стічних вод, які призводять до
осипання стін будинку, руйнування
фундаменту паркану. Це стверджується
актом обстеження
матеріально-побутових умов по місцю її
проживання. Про таке становище її
дворогосподарства у Нересницькій
сільській раді відомо. Однак,
незважаючи на це, надати їй для
приватизації земельну ділянку в
урочищі «Тернівське» сільська рада
відмовилась. Крім того, земля на якій
розташована земельна ділянка площею 0,07
га. в урочищі «Тернівське» (вул.
Празька) та якою вона користується 17
років, належала з 1926 року до
організації колгоспів дідусеві її
чоловіка ОСОБА_4, який проживав в
АДРЕСА_3. Це стверджується архівною
довідкою №1414 від 02.12.2005 року, виданої
Державним архівом Закарпатської
обласної державної адміністрації та
нотаріально посвідченими заявами
громадян - мешканців АДРЕСА_5 ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7. Нотаріально
посвідченими заявами
громадян-мешканців АДРЕСА_5 ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 стверджується, що саме вона з
своїм чоловіком ОСОБА_3 (а після його
смерті вона) постійно косили,
підчищали, доглядали за земельною
ділянкою, яка розташована в урочищі
«Тернівське» по АДРЕСА_2 та, що
відповідач ОСОБА_2 ніколи не обробляв
цю земельну ділянку. Вважає, що в
результаті приватизації відповідачем
ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,07 га.,
розташованої в урочищі «Тернівське» по
вул. Празька, порушено її право на
користування цією земельною ділянкою
та переважне право на приватизацію її
нею, а тому вона вимушена звернутися до
суду. Просить суд визнати недійсним та
скасувати рішення №638 24 сесії 5
скликання Нересницької сільської ради
від 25.09.2009 року про надання ОСОБА_2,
мешканцю АДРЕСА_2 дозволу на збір
матеріалів щодо передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,07
га. для будівництва та обслуговування
жилого будинку по АДРЕСА_2 та свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
(земельну ділянку) серії САЕ №877000 від
13.03.2013 року, видане на ім'я ОСОБА_2

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримала посилаючись на
викладені в позовній заяві обставини
та додатково пояснила, що вона вважає,
що відповідач ОСОБА_2 незаконно оформив
приватизацію. З 1997 року вона
користувалася земельною ділянкою, яка
була виділена її чоловікові під
сінокіс. У 1999 році вони подали заяву на
виготовлення документації під
будівництво, їм видано рішення, тобто
було передано у власність і вони залили
фундамент. Відповідач ОСОБА_2 біля них,
через дорогу має 0,35 га. і коли її
чоловік у ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, ОСОБА_2
почав претендувати на її землю. У 2009
році при подачі заяви в сільську раду,
їй сказали, щоб вона оформила документи
на сина. Прийшли геодезисти і обміряли
земельну ділянку. Її сину виготовили
документацію так, що ця земельна
ділянка раніше не була в користуванні і
їй прийшлося платити більше двох тисяч.
Землевпорядник сказав, що ОСОБА_2 має
там земельну ділянку площею 0,07 га. Ця
спірна земельна ділянка знаходиться в
урочищі «Тернівське». За життя її
чоловік державний акт не виготовив і
взагалі державні акти на ці земельні
ділянки виготовлені не були. Їм було
виділено дві земельні ділянці площею
0,07 га. кожна - одна за адресою АДРЕСА_1,
інша - в урочищі «Тернівське». Про те, що
ОСОБА_2 виготовив документи на право
власності на земельну ділянку, яка була
в неї в користуванні їй сказав сам
відповідач. На даний час її син
приватизував земельну ділянку, а
відповідач ОСОБА_2 просить від неї 14000
доларів США за земельну ділянку, яка
була в неї в користуванні. Загальна
площа всієї земельної ділянки, яку вона
з чоловіком використовувала в урочищі
«Тернівське» фактично становила 0,21 га.
замість виділених 0,07 га., з якої вони
викорчували бур»ян, обгородили та
користувалася нею 14 років, не маючи при
цьому відповідних документів. Потім з
цих 0,21 га. її сину виділили 0,14 га., а інші
0,07 га. надали у власність ОСОБА_2
Доказів про те, що земельна ділянка, яка
була виділена відповідачу ОСОБА_2,
раніше була у користуванні її чоловіка
не має. ЇЇ чоловікові було видано два
рішення на земельну ділянку площею 0,07
га. яка знаходиться по вул. Підгора та
на земельну ділянку площею 0,07 га. в
урочищі «Тернівське». Державні акти на
ці дві земельні ділянки вони не
виготовляли, а лише писали заяви на їх
виготовлення. Земельна ділянка площею
0,07 га., яка виділена ОСОБА_2
накладається на її земельну ділянку
площею 0,07 га., яка була виділена в
урочищі «Тернівське». Коли син подав
заяву на приватизацію земельної
ділянки, вона просила, щоб їй дали
документи, що вони самовільно зробили
фундамент під сарай, але вони дали, що
фундамент зроблено під житловий
будинок. Документи сину почали
оформляти на земельну ділянку площею
лише на 0,14 га., а 0,07 га. почав забирати
ОСОБА_2 і йому віддали земельну ділянку,
якою вона користувалася з 1997 року.
Просить позов задовольнити.

Оскільки представник позивачки ОСОБА_10
в судове засідання 9 вересня 2014 року не
з»явився на продовження розгляду
справи, а позивачка ОСОБА_1 настоювала
на продовженні розгляду справи в його
відсутності, а тому суд продовжив
розгляд справи у відсутності
редставника позивача ОСОБА_10

Представник Нересницької сільської
ради в судове засідання не з'явився
повторно, хоч про час та місце розгляду
справи був належним чином
повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169
ЦПК України розглянув справу у його
відсутності на підставі наявних у
справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився повторно, хоч про час та
місце розгляду справи був належним
чином повідомлений, а тому суд в
порядку ст. 169 ЦПК України розглянув
справу у його відсутності на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно рішення 8 сесії 22 скликання
Нересницької сільської ради від 21.04.1997
року ОСОБА_3 була виділена земельна
ділянка в користування та сінокіс, яка
розташована в урочищі «Тернівське» в с.
Нересниця (а.с.7).

Рішенням виконавчого комітету
Нересницької сільської ради №46 від
30.12.1999 року «Про передачу земельних
ділянок у приватну власність» ОСОБА_3
передано у приватну власність земельні
ділянки площею 0,07 га біля будинку в
АДРЕСА_1.та площею 0,07 га в урочищі
«Тернівське», загальна площа яких
становить 0,14 га. (а.с.8).

В наданому позивачкою акті обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки АДРЕСА_1
зазначено, що сім'я є слабо
матеріально-забезпеченою. Після смерті
голови сім'ї ОСОБА_3 всі турботи та
питання сімейного виховання лягли на
плечі матері ОСОБА_1 Підвальні
приміщення та фундамент
дворогосподарства знаходяться під
постійним впливом підземних грунтових
та гірських стічних вод, які призводять
до осипання стін будинку, руйнування та
осипання фундаменту паркану. ОСОБА_1
часто хворіє та ніде не працює,
соціальні пільги ніякі не отримує
(а.с.9).

Згідно рішення Нересницької сільської
ради 24 сесії 5 скликання №638 від 25.09.2009
року «Про надання дозволу на збір
матеріалів щодо передачі у приватну
власність земельної ділянки громадян»
ОСОБА_2 надано дозвіл на збір
матеріалів щодо передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,07
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, запропоновано
виготовити технічну документацію по
передачі у приватну власність
земельної ділянки в АДРЕСА_2 та
затвердити виготовлену технічну
документацію земельної ділянки на
черговій сесії сільської ради (а.с.10).

Відповідно до довідки виконкому
Нересницької сільської ради від 17.06.2013
року за №203 ОСОБА_1 користується
земельною ділянкою площею 0,07 га в
АДРЕСА_1 з 1985 року (а.с.11).

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№725797 від 12.03.2012 року ОСОБА_3 є власником
земельної ділянки площею 0,14 га. для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд в с.Нересниця, урочище
«Тернавське» (а.с.37) .

Рішенням виконкому Нересницької
сільської ради від 29 листопада 2013 року
за №82 ОСОБА_3 відкрито
дворгосподарство в АДРЕСА_6 (а.с.40).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути відшкодування
збитків. та інші способи відшкодування
майнової шкоди.

Статтею 17 ЗК України, в редакції 1991
року, передбачено, що передача
земельних ділянок у колективну та
приватну власність провадиться Радами
народних депутатів, на території яких
розташовані земельні ділянки. Передача
у власність земельної ділянки, що була
раніше надана громадянину, провадиться
сільськими, селищними, міськими Радами
народних депутатів за місцем
розташування цієї ділянки.

Відповідно до ст.22 цього ж Кодексу
передбачено, що право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.

В судовому засіданні матеріалами
справи стверджено, що ОСОБА_3, який на
даний час вже помер, рішенням 8 сесії 22
скликання Нересницької сільської ради
від 21.04.1997 року та рішенням виконавчого
комітету Нересницької сільської ради
№46 від 30.12.1999 року було передано у
приватну власність земельні ділянки
площею 0,07 га. біля будинку в АДРЕСА_1 та
площею 0,07 га в урочищі «Тернівське»,
загальна площа яких становить 0,14 га.,
при цьому державні акти на право
власності на вказані земельні ділянки
ОСОБА_3 не виготовив.

Також, зі тверджень позивачки в
судовому засіданні встановлено, що
після передачі її померлому чоловіку
ОСОБА_3 у користування земельної
ділянки площею 0,07 га в урочищі
«Тернівське», фактично вони стали
обробляти земельну ділянку площею 0,21
га., з якої в подальшому у 2012 році їх
сину ОСОБА_3 було надано у власність
земельну ділянку площею 0,14 га., а
земельну ділянку площею 0,07 га.
сільською радою надано у власність
відповідачу ОСОБА_2

Згідно до ст.60 цього Кодексу кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу
докази повинні бути належними і
допустимими.

Доводи позивачки щодо порушення її
права на володіння земельною ділянкою
площею 0,07 га. в урочищі «Тернівське» з
боку відповідача ОСОБА_2 матеріалами
справи не стверджено, оскільки в
судовому засіданні не надано належних
доказів того, що саме позивачці на
праві власності належала спірна
земельна ділянка чи що земельна
ділянка відповідача ОСОБА_2 в урочищі
«Тернівське» накладається на земельну
ділянку позивачки.

Крім того, позивачкою в судовому
засіданні не надано доказів щодо
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), що стосується
наданої у власність ОСОБА_3 земельної
ділянки площею 0,07 га. в урочищі
«Тернівське».

Посилання позивачки як на доказ на
рішенням 8 сесії 22 скликання
Нересницької сільської ради від 21.04.1997
року та рішення виконавчого комітету
Нересницької сільської ради №46 від
30.12.1999 року, згідно яких її чоловіку
ОСОБА_3 також було передано у власність
земельну ділянку площею 0,07 га. в
урочищі «Тернівське», суд не бере до
уваги, оскільки вказані рішення не
підтверджують право власності
позивачки на спірну земельну ділянку.

Інших належних і допустимих доказів
сторонами не наведено.

Оцінивши в сукупності зібрані по
справі наведені докази, суд вважає, що в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Нересницької сільської ради, ОСОБА_2
про визнання недійсним та скасування
рішення сільської ради та свідоцтва
про право власності на земельну
ділянку слід відмовити в повному
обсязі.

Судові витрати в частині сплати
судового збору слід покласти на
позивачку.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169, 209-215 ЦПК
України, ст.ст.17, 22 ЗК України, в
редакції 1991 року,

Р І Ш
И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Нересницької сільської ради, ОСОБА_2
про визнання недійсним та скасування
рішення сільської ради та свідоцтва
про право власності на земельну
ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий
В.І.Бобрушко