ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/5219/13-ц
Провадження № 2/210/273/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" вересня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - судді
Сільченко В.Є.

при секретарі
Бендас І. І.

за участю позивача
ОСОБА_2

за участю представника відповідача
Лісового Д. О.

за участю свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства "Криворізький
завод гірничого обладнання", про
визнання формулювання причини
звільнення неправильними або таким, що
не відповідає чинному законодавству,
суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у
якому просив визнати формулювання
причин його звільнення «за власним
бажанням» неправильним та таким, що не
відповідає чинному законодавству і
вказати причину звільнення у точній
відповідності з формулюванням чинного
законодавства, а саме: «Звільнений з
ініціативи працівника, в зв'язку з
невиконанням органом, уповноваженим
власником, законодавства про працю та
умов колективного договору».

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та показав, що він працював у
відповідача з 29.04.2013 року по 09.07.2013 року.

За цей час відповідач неодноразово
порушував законодавство про працю -
змушував його працювати понаднормово,
виходити на роботу під час лікарняного,
на підприємстві не виконувалися норми
безпеки праці, тощо.

Крім того, йому не було своєчасно
виплачено компенсації за роботу
понаднормово.

Через це він вирішив звільнитися, але
на підприємстві спочатку відмовилися
приймати його заяву, а потім у наказ про
звільнення та трудову книжку внесли
запис про причини звільнення, який не
відповідає закону, оскільки він
звільнився саме у зв'язку з
невиконанням органом, уповноваженим
власником, законодавства про працю та
умов колективного договору.

Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав та показав,
що позов не містить посилань на
конкретні норми законодавства, що
порушувалися. Робота понаднормово 8 та 9
червня 2013 року була компенсована
позивачу оплатою у подвійному розмірі
згідно наказу.

З повідомленнями чи заявами про
порушення законодавства про працю до
керівництва заводу позивач ніколи не
звертався.

При ознайомленні з наказам при
звільненні позивач заперечень проти
формулювання причин звільнення не
зазначив.

Просив у позові відмовити.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4,
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 надали близькі по суті
свідчення та показали, що вони
працювали разом з позивачем, у т.ч. - під
його керівництвом на підприємстві
відповідача.

Під час роботи вони бачили
неодноразово, як позивач працював
понаднормово, у т.ч. - коли він
знаходився на лікарняному, його
примусово за розпорядженнями
керівництва доставляли на роботу у
гіпсі та на милицях.

Під час роботи були постійні порушення
правил безпеки: їм не видавали засоби
безпеки та інструмент, вони були
вимушені докуповувати та
використовувати власні засоби та
інструменти.

Інколи їм, як електрикам, доводилося
виконувати за наказом роботи, на
виконання яких вони не мали права у
зв'язку з недостатністю кваліфікації
за класом електробезпеки.

В ході ремонтів їм доводилося
користуватися підйомними механізмами
для підйому вантажів, які перевищували
максимальне навантаження на
підйомники.

Вислухавши пояснення сторін та свідків
та дослідивши документи та матеріали
справи, суд доходить до висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні та
не оспорюється сторонами, позивач
працював у відповідача працював у
відповідача з 29.04.2013 року по 09.07.2013 року.

09.07.2013 року він був звільнений на
підставі наказу № 156-к (а.с.4), в якому
зазначено, що він звільнений «за
власним бажанням, ст.38 КЗпП України».

Запис аналогічного змісту зроблений і
у трудовій книжці позивача (а.с.3,
зворот).

Згідно розпорядження №241 (а.с.38), у
вказаному розпорядженні у рядку
«причини звільнення» проставлено
штамп з текстом «Звільнений за власним
бажанням (ст.38 КЗпП України)».

Як видно з заяв позивача на адресу
керівництва відповідача (а.с.10,18). у
вказаних заявах позивач просить
звільнити його саме у зв'язку з
порушеннями вимог законодавства, які,
на думку позивача, мали місце на
підприємстві.

Факти діянь, які мають ознаки порушень
вимог законодавства про працю,
встановлені зі свідчень свідків в
судовому засіданні та з пояснень
позивача.

Згідно Кодексу законів про працю
України, стаття 38 складається з 3
частин, які передбачають різні причини
для звільнення працівника за його
ініціативи.

При цьому, ані у трудовій книжці
позивача, ані у наказі, ані у
розпорядженні не вказано частину
статті, за якою він був звільнений з
підприємства.

Згідно п.2.26 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників,
затвердженої спільним наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України і
Міністерства соціального захисту
населення УкраїниN 58 від 29.07.93 (зі
змінами і доповненнями), записи про
причини звільнення у трудовій книжці
повинні провадитись у точній
відповідності з формулюванням
чинного законодавства із посиланням на
відповідну статтю, пункт закону.

Таким чином, записи про причини
звільнення в усіх вищевказаних
документах щодо звільнення позивача
зроблені не у відповідності з вимогами
чинного законодавства, незалежно від
того, чи звільнений він за ч.3 ст.38 КЗпП
України, чи за ч.ч.1-2 вказаної статті.

На підставі викладеного, враховуючи, що
в ході судового розгляду справи
встановлено, що записи щодо причин
звільнення позивача у будь-якому
випадку не відповідають вимогам
закону, позов підлягає частковому
задоволенню в частині зобов'язання
відповідача внести у вищевказані
документи зміни в частині вказання
пункту (частини) ст.38 КЗпП України, за
якою було звільнено позивача.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. 38 КЗпП України, ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИР I ШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства "Криворізький
завод гірничого обладнання", про
визнання формулювання причини
звільнення неправильними або таким, що
не відповідає чинному законодавству -
задовольнити частково.

Визнати формулювання причин
звільнення позивача такими, що не
відповідають чинному законодавству.

Зобов'язати відповідача Приватне
акціонерне товариство "Криворізький
завод гірничого обладнання" внести
зміни до наказу про звільнення
позивача від 09.07.2013 року №156-К та
відповідного запису у трудовій книжці
позивача ОСОБА_2, вказавши у них точне
формулювання причин звільнення
позивача з прямим посиланням на
відповідний пункт (частину) ст. 38 КЗпП
України, за яким здійснено звільнення.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів
з дня проголошення рішення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Дзержинський районний
суд м. Кривого Рогу .

Суддя:
В. Є. Сільченко