Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2014 року
м. Бар

Барський районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого, судді Хитрука
В.М.

при секретарі Грабчак І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бар Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про позбавлення права
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в заяві до суду свої
вимоги мотивувала тим, що вона є
власником житлового будинку АДРЕСА_1
який придбала за рішенням суду від
17.11.2011 року. У будинку зареєстрована
відповідач з неповнолітньою дитиною.
ЇЇ реєстрацію провела попередній
власник будинку. З 2011 року відповідач в
будинку не проживає. Добровільно
знятися з реєстраційного обліку вона
не бажає. Її реєстрація перешкоджає
позивачу розпоряджатися будинком,
отримувати субсидію та призводить до
сплати комунальних послуг в
збільшеному розмірі. Тому, позивач
просила суд позбавити ОСОБА_2 та її
неповнолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування
вказаним житловим будинком.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4
позовні вимоги підтримали повністю та
наполягали на їх задоволенні.

Відповідачка по справі ОСОБА_2
позов визнала повністю, однак
заперечувала проти його задоволення,
пояснивши суду, що вона з 2011 року не
проживає в будинку АДРЕСА_1 покинула
його добровільно разом з дитиною, має
інше місце проживання в АДРЕСА_2, де
проживає разом з донькою, має намір
знятися з реєстраційного обліку, але не
має житла у якому можна провести
реєстрацію.

Представник органу опіки та
піклування - начальник служби у справах
дітей Барської районної державної
адміністрації ОСОБА_5 у судове
засідання не з'явилася, просила справу
розглянути без її участі, при ухваленні
рішення врахувати висновок комісії з
питань захисту прав дитини, про що
зазначила в заяві до суду.

Третя особа по справі, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, Управління міграційної
служби України у Вінницькій області,
якій судом вчасно було направлено
копію заяви та роз'яснено право заявити
про свою участь у справі, будучи
належно повідомленою про день розгляду
справи в суді, двічі викликалася
повісткою під розпис та рекомендованим
поштовим повідомленням, але у судове
засідання не з'явилася, не повідомила
про причини свої неявки. Тому суд, на
підставі ч. 3 ст. 36 ЦПК України, вирішив
провести розгляд справи у її
відсутності.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у
судовому засіданні підтвердили те, що
ОСОБА_2 разом з неповнолітньою дитиною
з 2011 року не проживає в будинку АДРЕСА_1
покинула його добровільно ще при
попередньому власнику.

Суд, заслухавши пояснення
позивача, відповідача, свідків,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, прийнявши визнання позову
відповідачкою, оскільки це не буде
суперечити закону і не порушуватиме
прав сторін та свобод чи інтересів
інших осіб, вважає, що позов доведений
та обґрунтований і його необхідно
задовольнити в повному обсязі. До
такого висновку суд дійшов з
наступного.

Так, ОСОБА_1 є власником
житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі
рішення Барського районного суду від
17.11.2011 р., що підтверджується витягом
про державну реєстрацію прав від 05.03.2012
року.

Відповідно до ст. 150 ЖК України та
ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у
приватній власності житловий будинок,
квартиру, користуються ним для
особистого проживання і проживання
членів сім`ї.

У вказаному будинку зареєстровані
ОСОБА_2 та її неповнолітня дитина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується домовою книгою на
будинок , довідкою Войнашівської
сільської ради Барського району № 899
від 06.05.2014 року.

Відповідач ОСОБА_2 в 2011 році
добровільно покинула місце реєстрації
разом з неповнолітньою дитиною, не
проживає у вказаному будинку та
добровільно не бажає знятися з
реєстраційного обліку, що
підтверджується актами обстеження
матеріально-побутових умов комісії
Войнашівської сільської ради
Барського району від 15.04.2014 року, 06.05.2014
року та здобутими у судовому засіданні
показами свідків.

Реєстрація відповідачки створює
для позивача перешкоди в користуванні
житлом та позбавляє права вільно
володіти, користуватися та
розпоряджатися власним майном. Позивач
позбавлена можливості оформити
субсидію на житлово-комунальні
послуги.

Договір найму жилого приміщення
між позивачем та відповідачем не
укладався. Згоди на користування жилим
приміщенням позивач не надавала.

Статтею 391 ЦК України передбачено,
що власник має право вимагати усунення
будь-яких перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України
з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником. Член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
житлове приміщення протягом шести
місяців.

Аналогічні положення містяться в
п.10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року
Пленуму Верховного Суду України «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», де вказано, що якщо особа була
відсутньою понад встановлені строки
без поважних причин, то суд вправі
визнати його таким, що втратив право на
житлову площу.

Позивачем виконано всі
можливі та передбачені законом умови
для добровільного зняття з реєстрації
відповідача.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі заяви особи,
запиту органу реєстрації за новим
місцем проживання особи, остаточного
рішення суду (про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, визнання особи безвісно
відсутньою або померлою), свідоцтва про
смерть.

Згідно висновку районної комісії
з питань захисту прав дитини Барської
районної державної адміністрації № 14
від 12.09.2014 року є недоцільним визнання
малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такою що втратила право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1

Враховуючи рекомендаційний
характер вказаного висновку, приймаючи
до уваги те, що неповнолітня дитина
разом з матір'ю ОСОБА_2 з 2011 року не
проживає в будинку АДРЕСА_1 покинула
його добровільно, має інше місце
проживання в АДРЕСА_2, тобто
забезпечена житлом за місцем свого
навчання та роботи матері, суд вважає,
що у випадку позбавлення ОСОБА_2 та її
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування
вказаним житловим приміщенням не
будуть порушені права та законні
інтереси дитини.

Під дію Закону України "Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей" та Закону України
"Про охорону дитинства" неповнолітня
дитина ОСОБА_3 не підпадає, оскільки не
є безпритульною та її права та законні
інтереси не порушені.

У відповідності до ст.ст. 79,88 ЦПК
України підлягають до стягнення з
відповідача на користь позивача
понесені нею судові витрати, які
складаються із судового збору в сумі
243,60 грн., оскільки вони підтвердженні
квитанцією від 07.05.2014 року.

За таких обставин суд, керуючись
ст. ст. 5, 10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. 150, ст.
167 ЖК України, ст. ст. 328, 334, 386, 391, ЦК
України, Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні»,

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 та її
неповнолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування
житловим будинком АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 243,60 грн. понесених судових
витрат.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення, а
неприсутніми особами в той же строк з
дня отримання копії рішення, шляхом
подачі апеляційної скарги в
Апеляційний суд Вінницької області
через Барський районний суд
Вінницької області.

Суддя: