У Х В А Л А

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Червонозаводський відділ
Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, Перша Харківська державна
нотаріальна контора, про стягнення
суми заборгованості за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 15 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 15 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року у неї та ОСОБА_6,
з яким вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з липня 2006 року
по березень 2011 року, народився син,
ОСОБА_7 Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова з ОСОБА_6 на її
користь стягнуто аліменти на утримання
ОСОБА_7 у розмірі 450 грн щомісячно,
починаючи з 27 листопада 2009
року до повноліття дитини. ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_6 помер. Згідно з
розрахунком, виконаним державним
виконавцем Шараповою Н.В.,
заборгованість ОСОБА_6 по аліментам з 27
листопада 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року
становила 15 795 грн. Зазначала, що вона,
діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_7,
та мати ОСОБА_6 - ОСОБА_4 - звернулись
до Першої Харківської державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_6, отже, успадкували як права, так
і обов'язки спадкодавця, зокрема,
обов'язки щодо погашення
заборгованості по аліментам.

У звґязку з наведеним позивач просила
суд стягнути з ОСОБА_4 на
свою користь в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7 частину
заборгованості по аліментам у сумі 7 897
грн 50 коп.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 15
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 15 січня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким її позов
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що обов'язки по сплаті аліментів
нерозривно пов'язані із спадкодавцем
ОСОБА_6, який як батько дитини
зобов'язаний був утримувати свою
неповнолітню дитину, і були припинені
його смертю, а тому обов'язок зі сплати
заборгованості по аліментам
відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України
не входить до складу спадщини.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народився ОСОБА_7, батьками якого є
ОСОБА_6 та ОСОБА_3

11 лютого 2011 року старшим державним
виконавцем Червонозаводського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим листом № 2-1744/10, виданим 1
червня 2010 року Червонозаводським
районним судом м. Харкова, про
стягнення аліментів з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 на утримання сина.

Згідно з виконаним державним
виконавцем розрахунком заборгованість
ОСОБА_6 по аліментам з 27 листопада 2011
року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року становила 15 795
грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.

15 листопада 2012 року та 29 березня 2013 року
до Першої Харківської державної
нотаріальної контори звернулись
відповідно ОСОБА_3 і інтересах
малолітнього ОСОБА_7 та ОСОБА_4 із
заявами про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
пославшись на п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК
України, відповідно до якого не входять
до складу спадщини права та обов'язки
особи як кредитора або боржника,
передбачені ст. 608 ЦК України
(зобов'язання, які припиняються смертю
боржника, якщо вони є нерозривно
пов'язаними з його особою і у зв'язку з
цим не можуть бути виконані іншою
особою). Разом з тим, суди не врахували,
що спір виник не про стягнення
аліментів, а про стягнення зі
спадкоємця боргів спадкодавця, тобто
стягнутих аліментів і заборгованості
по аліментам, нарахованих до дня смерті
спадкодавця.

Згідно ст. 179 СК України аліменти,
одержані на дитину, є власністю того з
батьків, на ім'я кого вони виплачуються,
і мають використовуватися за цільовим
призначенням.

Відповідно до змісту ст. ст. 1219, 1227 ЦК
України не входять до складу спадщини
права та обов'язки, що нерозривно
пов'язані з особою спадкодавця, проте
зі смертю боржника не припиняється
право на отримання тих грошових сум,
які нараховані і належали
спадкодавцеві до виконання.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК
України суди на вказані вимоги закону
уваги не звернули, не встановили
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, не
визначились із правовідносинами, що
виникли між сторонами, та прийшли до
передчасного висновку про відмову у
задоволенні позову.

Враховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 15 листопада 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 15 січня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко