УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Гончара В.П.,

Карпенко С.О.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
22 травня 2014 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області від 22 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернулось до суду з
позовом, у якому просило стягнути з
ОСОБА_3 85 408 грн 01 коп. заборгованості за
договором кредиту.

На обґрунтування своїх вимог
посилалось на ті обставини, що 20
березня 2006 року банк надав
відповідачці 10 000 грн кредиту зі
сплатою 24 % річних за користування
коштами на суму залишку
заборгованості.

Відповідачка не виконала взятих на
себе зобов'язань, внаслідок чого
утворилась заборгованість, просило
задовольнити позов.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 22 травня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області від 22 липня 2014
року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено частково та стягнуто з
ОСОБА_3 на його користь 28 937 грн 50 коп.
заборгованості за кредитним договором,
з яких 26 487 грн 50 коп.
заборгованості за відсотками за
користування кредитом, 450 грн
комісії за користування кредитом, 2000
грн пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором та 289 грн 38 коп.
судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідачка
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу суду апеляційної
інстанції і ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Суд не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення (ч. 3 ст. 335 ЦПК
України).

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
відповідачка не виконала умови
кредитного договору щодо сплати
відсотків за користування коштами
внаслідок чого виникла заборгованість
зі сплати відсотків та пені, що є
підставою для її стягнення зі
зменшенням розміру пені, оскільки вона
значно перевищує розмір збитків.

Проте з таким судовим рішенням суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Цим вимогам оскаржуване судове рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 20 березня 2006
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір, за яким
банк надав позичальнику 10 000 грн
кредитних коштів зі сплатою 24 % річних
за користування коштами на суму
залишку заборгованості за кредитом.

15 січня 2008 року рішенням Генічеського
районного суду Херсонської області у
зв'язку із невиконанням відповідачкою
зобов'язань за кредитним договором з
неї стягнуто на користь банку 10 311 грн 51
коп., з яких 7 906 грн 46 коп.
заборгованості за кредитом, 1924 грн 96
коп. заборгованості за процентами за
користування кредитом, 480 грн 09 коп.
пені та комісії за користування
кредитом.

01 квітня 2014 року постановою старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Генічеського районного управління
юстиції виконавче провадження за
виконавчим листом про стягнення цих
коштів закрито у зв'язку зі стягненням
боргу.

Однак протягом часу виконання цього
рішення та у зв'язку із невчасною
сплатою відповідачкою коштів за
кредитним договором та процентів за
користування ними, утворилась
заборгованість, яка станом на 30 січня
2014 року становить 85408 грн 01 коп., з яких
450 грн заборгованості за комісією за
користування кредитом, 26 487 грн 50 коп.
заборгованості за процентами за
користування коштами, 58 470 грн пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд не
перевірив його законності та
обґрунтованості, не виконав вимоги
процесуального права щодо повного та
всебічного з'ясування обставин справи,
не перевірив умов договору щодо строку
його дії, не з'ясував, за який період
нараховані відсотки за користування
кредитом та чи нараховуються вони
після закінчення строку дії договору,
не перевірив правильність нарахування
пені (ст. 258 ЦК України з урахуванням
позиції, викладеної у постанові
Верховного Суду України від 03 вересня
2014 року № 6-100цс14), не надав цим
обставинам відповідної оцінки.

А пославшись на те, що договір діє до
повного виконання зобов'язань, не
перевірив доводів відповідача щодо
погодження строку дії договору між
сторонами, і без з'ясування цих
обставин справи погодився з висновками
суду першої інстанції про зменшення
розміру пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК
України, оскільки він значно перевищує
розмір збитків, постановив передчасну
ухвалу про залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

Невиконання судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, і є
підставою для скасування
постановленої ухвали апеляційного
суду та направлення справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно задовольнити частково, ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області від 22 липня 2014 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково, ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
від 22 липня 2014 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
Т.П. Дербенцева

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук