АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 07 липня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 про
визнання припиненим договору поруки.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася у суд з
позовом до публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»
(надалі - ПАТ КБ «Надра»), ОСОБА_2 про
визнання припиненим договору поруки.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
банком пропущено шестимісячний строк
на звернення до неї, як поручителя, у
зв'язку з чим, на підставі ч.4 ст.559 ЦК
України, просила визнати припиненим
укладений між нею та банком договір
поруки від 29 серпня 2007 р.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 07 липня 2014 р. позов
задоволено. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
банку, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши
представника відповідача, який
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити, представника
позивачки, який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 29
серпня 2007 р. між ПАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_2 було укладено договір кредитної
лінії №6/5/03/2007/840-КЛ/281на суму 26 000
дол.США, зі сплатою 14% річних та
кінцевим терміном погашення до 27
серпня 2012 р. /а.с.4-7/.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за договором, того ж дня,
між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було
укладено договір поруки /а.с.8-9/.

Положеннями п.4.1 договору поруки
сторони погодили, що цей договір
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами та втрачає свою
дію з моменту закінчення забезпеченого
нею зобов'язання. При цьому сторони
констатують, що строк закінчення цього
договору не вказується ними конкретно,
так як він визначається моментом
погашення заборгованості божника по
зазначеному договору кредитної лінії.

Задовольняючи позовні вимоги, районний
суд виходив з того, що договором поруки
не встановлено строк, після якого
порука припиняється, а тому з
урахуванням ч.4 ст.559 ЦК України,
остільки кредитор не пред'явив вимогу
до поручителя протягом шести місяців
від дня настання строку виконання
основного зобов'язання, наявні правові
підстави до визнання поруки
припиненою.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
сторони, укладаючи договір поруки,
дійшли згоди, що строк дії договору
закінчується моментом виконання
зобов'язань за договором, ретельно
перевірялися судом першої інстанції,
вони отримали належну оцінку у рішенні
суду та обґрунтовано визнані
безпідставними.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до мов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Положеннями ч.4 ст.559 ЦК України
визначено, що порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Згідно п.24 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
зазначено що при вирішенні таких
спорів суд має враховувати, що згідно
зі статтею 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Пред'явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред'явлення до нього позову. При цьому
в разі пред'явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися до
суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання. При цьому сама по собі
умова договору про дію поруки до
повного виконання позичальником
зобов'язання перед кредитодавцем або
до повного виконання поручителем
взятих на себе зобов'язань не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам статті 252 ЦК України, згідно з
якою строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

Встановлено, що строк виконання
основного зобов'язання сплинув 27
серпня 2012 р., проте у справі відсутні
докази пред'явлення банком до
позивачки, як поручителя, вимог в межах
строку, визначеного положеннями ч.4
ст.559 ЦК України.

Посилання апеляційної скарги на ту
обставину, що положеннями п.4.2 договору
поруки встановлено, що строк та умови
виконання цього договору можуть бути
переглянуті сторонами лише за їх
письмової згоди, не заслуговують на
увагу, остільки висновків суду про
застосування до спірних правовідносин
положень ч.4 ст.559 ЦК України не
спростовують, й вказане положення
договору не свідчить про збільшення
строку позовної давності на підставі
положень ч.1 ст.259 ЦК України.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав до задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 07 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий: Судді:

Справа № 761/12432/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/11532/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Гриньковська Н.Ю.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.