У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою Подановського Тараса
Романовича, який діє від імені
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», на рішення
апеляційного суду Львівської області
від 2 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Надра» звернулося
до суду з указаним позовом. Зазначало,
що між сторонами укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
ОСОБА_3 надано кредит у розмірі 250000 грн
з терміном погашення до 5 серпня 2013 року
із сплатою 26 % річних. Оскільки
відповідач не виконує умови договору,
не повертає кредитні кошти, що призвело
до утворення заборгованості, яка
становить 685416 грн 8 коп., просило
задовольнити позов.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 24 вересня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 685 416 грн 8 коп.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 2 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь позивача заборгованість
станом на 25 червня 2013 року у розмірі 581761
грн 72 коп. з яких: 249993 грн 90 коп.
заборгованість за кредитом, 291981 грн 60
коп. заборгованість по відсотках, 39786
грн 22 коп. інфляційні нарахування. У
задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

У касаційній скарзі Подановський Т.Р.,
який діє від імені публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», просить скасувати
рішення апеляційного суду, посилаючись
на порушення апеляційним судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити повністю.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що 6 серпня 2008 року
між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № 413/МБ-ЦВ на суму 250
000 грн на споживчі потреби з терміном
погашення до 5 серпня 2010 року зі сплатою
26% річних. Договором визначено порядок
повернення коштів та сплати відсотків
за користування кредитом.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 6 серпня 2008 року
між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено
договір застави особистого майна,
предметом якого є електростанція
АД-30Т-400, міні електростанція 9,5 кВт,
котел КВ-025 БТ, бункер для корму та
договір застави від 6 серпня 2008 року,
предметом якого є установка для
автоматичного наповнення годівниць,
довжиною 92 м.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
відмову у задоволенні позову про
стягнення пені, апеляційний суд
виходив із того, що кредитний договір
укладено строком до 5 серпня 2010 року,
тому строк щодо сплати пені сплив 6
серпня 2011 року.

Однак, погодитись з такими висновками
апеляційного суду неможливо.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 551 ЦК
України якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до повного виконання
зобов'язання.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) в межах одного року перед
зверненням кредитора до суду при
наявності підстав для її нарахування
здійснюється у межах строку позовної
давності, її стягнення понад рік у разі
подання заяви про застосування строку
позовної давності можливе за умови
поновлення цього строку.

Суд апеляційної інстанції при
вирішенні спору на вказані норми права
уваги не звернув, не врахував тих
обставин, що якщо є підстави для
стягнення основного боргу, то підлягає
стягненню і пеня в межах одного року
перед зверненням до суду.

З огляду на викладене висновок
апеляційного суду про пропуск
позивачем строку позовної давності
щодо вимог по стягнення пені за цей
період є помилковим.

Порушення апеляційним судом при
розгляді справи норм процесуального
права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для її
правильного вирішення, тому ухвалене
ним рішення в частині вирішення вимог
про стягнення пені не може вважатись
законним і обґрунтованим та в силу ст.
338 ЦПК України підлягає скасуванню, з
передачею справи в цій частині на
новий розгляд до цього суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 січня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Львівської області від 2 грудня 2013 року.

З врахуванням того, що при розгляді
касаційної скарги Подановського Т.Р.,
який діє від імені публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», встановлені підстави для
скасування вказаного рішення в частині
вирішення вимог про стягнення пені, то
відповідно до ч. 2 ст. 348 ЦПК України,
ухвала суду касаційної інстанції у
частині залишення без змін рішення
апеляційного суду Львівської області
від 2 грудня 2013 року щодо вирішення цих
вимог також має бути скасована.

Що ж стосується рішення апеляційного
суду у частині відмови у стягненні
неустойки у вигляді штрафу у зв'язку із
пропуском строку позовної давності, то
воно є законним і підстави для його
скасування в цій частині відсутні.

Відповідно п. 9.2 укладеного між
сторонами кредитного договору за
порушення строків повернення кредиту
та/чи сплати відсотків за користування
кредитом позичальник сплачує штраф у
розмірі 5% від суми заборгованості по
поверненню кредиту та/чи оплати
відсотків, вказаних у графіку і
визначених на дату прострочення.

З огляду на те, що кредит надався до 5
серпня 2010 року, то у всякому випадку
дата прострочення не могла бути
пізніше від строку надання кредиту,
отже перебіг позовної давності щодо
стягнення штрафу починається з 5 серпня
2010 року.

Оскільки до вимог про стягнення
неустойки у вигляді штрафу
застосовується позовна давність в один
рік, а позов подано у лютому 2013 року (ст.
258 ЦК України), суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про сплив позовної давності
щодо цієї вимоги та відмовив у її
задоволенні з цієї підстави не
встановивши поважних причин
пропущення позовної давності.

З врахуванням того, що рішення в іншій
частині не оскаржується, колегія
суддів не входить в обговорення його
законності в цій частині.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 348 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Подановського Тараса
Романовича, який діє від імені
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра»,
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 2 грудня 2013 року та ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 січня 2014 року у частині
вирішення вимог про стягнення пені
скасувати, справу у цій частині
передати на новий розгляд до
апеляційного суду.

В іншій частині рішення апеляційного
суду Львівської області від 2 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук