Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1238/14-ц
Номер провадження 2/213/619/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року
Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу

Дніпропетровської області в складі
головуючого судді-Соловйової Л.Я.

при секретарі - Іващенко Н.О.

за участю позивача- ОСОБА_3.,
представника позивача, яка діє за
довіреністю, вона також діє як особа,
яка надає правову допомогу позивачу -
ОСОБА_1

представника відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" -
Місечко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Інгулецького
районного суду м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_3, представника
позивача - ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат",
третя особа по справі - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
про відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок ушкодження
здоров'я, стягнення витрат за надання
правової допомоги,

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом
до Публічного акціонерного товариства
"Інгулецький гірничо-збагачувальний
комбінат" про стягнення коштів на
відшкодування завданої йому моральної
шкоди, який в подальшому уточнив,
просив стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" на
його користь на відшкодування
моральної шкоди 10000 грн. в зв'язку із
зниженням слуху та в якості
відшкодування витрат на правову
допомогу 2923 грн. 20 коп.

В обґрунтування уточнених
позовних вимог позивач зазначив, що він
в період з 05.06.1967 року по 31.10.1998 року
працював на комбінаті відповідача
водієм по перевезенню гірничої та
чорної маси з кар'єру. За результатами
атестації робочих місць за умовами
праці підтверджено його право на
пільгове пенсійне забезпечення за
Списком №1. На підставі наказу від
31.10.1998 року він був звільнений за
власним бажанням у зв'язку з виходом на
пенсію.

За час роботи позивач отримав
професійне захворювання. Згідно п. 14
Акту №4 від 05.02.2008 року розслідування
хронічного професійного захворювання,
встановлений діагноз: нейросенсорна
приглухуватість першого ступеню (з
легким зниженням слуху).

07.04.2008 року за висновком МСЕК при
повторному огляді йому встановлено:
первинно 10% втрати професійної
працездатності по нейроносенсорній
приглухуватості і повторно 50% втрати
професійної працездатності по ХОЗЛ та
третю групу інвалідності безстроково.
Професійне захворювання з діагнозом
нейроносенсорна приглухуватість
виникла у зв'язку з тим, що працюючи на
підприємстві відповідача він підпадав
під вплив виробничого шуму, рівень
якого перевищував встановлені норми. У
зв'язку із захворюванням він зазнав
моральних страждань. Постановою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
профзахворювань України в м.Кривому
Розі від 15.05.2008 року позивачу
призначені щомісячні грошові виплати з
частковою втратою професійної
працездатності, що компенсує
відповідну частину заробітку.

У зв'язку з незадовільним станом
здоров'я позивач кожного року
систематично з 16.04.2007 року по 08.11.2013 року
знаходився на лікуванні в Українському
науково-дослідному інституті
промислової медицини та інших
лікарнях. Вважає, що з вини відповідача,
який порушив норми безпеки праці та не
забезпечив безпечні умови роботи, йому
була спричинена моральна шкода. Він
недочуває, постійно перепитує, через що
він втратив зв'язки з друзями,
погіршились відносини у сім'ї, що
спричиняє йому душевні страждання.
Підприємством моральна шкода за
зниження слуху - йому не відшкодована.

Також зазначає, що 24.04.2014 року між
ним і його представником ОСОБА_1 було
укладено договір про надання юридичних
послуг, предметом якого є надання
правової допомоги, складання позовної
заяви та інших документів, участь у
судових засіданнях по даній справі.

Просить стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" на
його користь на відшкодування
моральної шкоди 10000 грн. та витрати у
зв'язку з наданням йому правової
допомоги в розмірі 2923,20 грн.

В судовому засіданні позивач
підтримав уточнені позовні вимоги та
пояснив, що він більше 30-ти років, з
02.08.1968 року по 31.10.1998 року працював на
різних автомобілях на підприємстві
відповідача по Списку №1. За період
роботи підпадав під вплив сильного
шуму та пилу. В 2003 році йому висновком
МСЕК було встановлено втрату
професійної працездатності на 30% у
зв'язку з професійним захворюванням на
пиловий бронхіт. В 2007 році у нього
погіршився слух, він звертався до
лікарів з приводу втрати слуху. При
лікуванні особливого покращення не
відчувалось. Він також звертався до
Українського науково-дослідного
інституту промислової медицини, яким
було встановлено, що зниження слуху є
професійним захворюванням. Висновком
МСЕК від 07.04.2008 року йому встановлено
первинно 10% втрати професійної
працездатності по туговухості.

Під час роботи в кар'єрі місце
роботи не змінював, оскільки думав про
сім"ю, яку необхідно було утримувати. В
той час моральних страждань не
відчував.

Зараз він перебуває на пенсії, є
ветераном праці, має проблеми зі
слухом, щороку звертається до лікаря
ЛОРа. У зв'язку з таким професійним
захворюванням погіршилось його життя,
він не може спокійно спілкуватися з
родиною і друзями, доводиться постійно
перепитувати. Сусіди з нього сміються,
коли він голосно спілкується. Його стан
здоров'я щороку погіршується, хвороба
не виліковується. Це впливає на його
психологічний стан та є причиною
моральних страждань. Вважає, що ПАТ
"ІнГЗК" повинно відшкодувати йому шкоду
завдану внаслідок професійного
захворювання, достатній розмір якої
він вважає буде 10000 грн.

Окрім цього, пояснив, що згідно
рішення Дзержинського районного суду
м.Кривого Рогу від 20.12.2006 року від
отримав компенсацію за завдану
моральну шкоду в розмірі 18000 грн. у
зв'язку із захворюванням на пиловий
бронхіт.

Також позивач зазначив, що він
сплатив представнику ОСОБА_1 кошти за
надання правової допомоги по договору,
за оформлення довіреності на участь у
судових засіданнях та за участь в
судових засіданнях в якості
представника за довіреністю в
загальному розмірі 2923,20 грн., які також
просить стягнути з відповідача на свою
користь.

Представник позивача, яка діє за
довіреністю, а також діє як особа, яка
надає правову допомогу позивачу -
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала
уточнені позовні вимоги ОСОБА_3.
Пояснила, що позивач став відчувати
погіршення слуху в 1996 році. В 1998 році
він вийшов на пенсію. Позивач більше 30
років працював на підприємстві
відповідача в умовах підвищеного шуму
та пилу. Йому було встановлено
професійне захворювання, втрата
професійної працездатності та третя
група інвалідності. 05.02.2008 року
Інгулецькою районною санітарно
-епідеміологічною станцією м.Кривого
Рогу складено Акт №4 розслідування
хронічного професійного захворювання,
у п.14 якого встановлений діагноз
нейросенсорна приглухуватість першого
ступеню (з легким зниженням слуху).

У п. 16 Акту зазначено, що професійне
захворювання виникло за таких
обставин: працюючи на ВАТ «ІнГЗК»
водієм по вивозу гірничої маси із
кар'єру, позивач підпадав під вплив
виробничого шуму, рівень якого
перевищував ГДР, внаслідок
конструктивних недоліків всіх марок
дизельних автомобілів по вивезенню
гірничої маси з кар'єру. Основна
причина професійного захворювання, це
тривала робота на протязі 30 років 2
місяців в умовах впливу шуму, показники
якого перевищували ГДР та
запропоновано начальнику цеху
розробити заходи спрямовані на
доведення показників шуму на робочому
місці водія великовантажного
автомобіля в кар'єрі до відповідних
норм.

07.04.2008року за висновком МСЕК при
повторному огляді Позивачу
встановлено первинно 10 % втрати
професійної працездатності по
нейросенсорній приглухуватості і
повторно 50% втрати професійної
працездатності по ХО3Л та третю групу
інвалідності безстроково. Через
захворювання із слухом, позивач не може
належним чином спілкуватися з людьми,
останні уникають спілкування з ним
через те, що він все перепитує. Позивач
щороку проходе лікувальні процедури,
вживає багато ліків. Позивач зазнає
моральних страждань через хворобу зі
слухом.

Також пояснила, що вона представляє
інтереси позивача в судовому засіданні
на підставі нотаріально посвідченої
довіреності наданої позивачем. Крім
цього, вона надає юридичні послуги
ОСОБА_3 згідно договору про надання
юридичних послуг від 24.04.2014 року. Нею
було здійснено розрахунок винагороди
за надані послуги відповідно до ст.1
Закону України "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах" виходячи з розміру 40% розміру
встановленої законом мінімальної
заробітної плати за 1 годину роботи.
Витрачений нею час на складання
процесуальних документів у справі -
первинного позову склав 3 години,
уточненої позовної заяви - склав 1
годину, оскільки була доповнена вимога
про стягнення витрат за правову
допомогу та 2 години вона порахувала за
участь в судових засіданнях в якості
представника за довіреністю. Вона
складає позови повільно, а тому нею
було витрачено стільки часу. Загальний
розмір витрат на правову допомогу
склав 2923,20 грн., які вона отримала від
позивача 24.04.2014 року як передплату, що
підтверджується виданою нею
квитанцією. Вона отримала кошти як
фізична особа, податки з цієї суми не
сплачувала.

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 щодо
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат"
моральної шкоди в розмірі 10000 грн. та
витрат на правову допомогу в сумі 2923,20
грн. - просить задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
ОСОБА_3 не визнала. Пояснила, що позивач
знаючи, що на підприємстві відповідача
використовуються обладнання, машини і
механізми при роботі яких виникають
шкідливі фактори, свідомо обрав для
себе таку роботу. Останній знав про
важкі умови праці та шкідливі
виробничі фактори, які можуть
негативно вплинути на його здоров'я та
призвести до небажаних наслідків.

Позивач отримав право звільнитися у
зв'язку із виходом на пенсію в 1996 році,
проте не скористався цим правом,
свідомо продовжував працювати в
умовах, де присутні шкідливі фактори,
ще протягом 2 років - до жовтня 1998 року.
ПАТ «ІнГЗК» робило все можливе та
необхідне з метою збереження здоров'я
своїх працівників. Позивачу протягом
його трудової діяльності у ПАТ «ІнГЗК»
надавались необхідні при виконанні
робіт засоби індивідуального захисту,
додаткові оплачувані відпустки,
протягом всього часу роботи на
підприємстві позивач мав змогу
отримувати путівки до
санаторно-курортних закладів.
Наявність у позивача професійного
захворювання не є безумовним
підтвердженням заподіяння йому
моральної шкоди з боку підприємства.
Позивачем не обґрунтований розмір
моральної шкоди, який він просить
стягнути.

Також зазначила, що в судовій практиці
у справах про відшкодування моральної
шкоди, завданої у зв'язку з ушкодженням
здоров'я під час виконання трудових
обов'язків, є правова позиція щодо
закріплення розміру моральної шкоди,
який пропонується визначати
відповідно до відсотків втрати
працездатності, а саме 1000 грн. за кожні
10% втрати працездатності. Представник
позивача не надала належних доказів
стосовно сплати позивачем гонорару за
правову допомогу - відсутній чек,
прибутковий ордер, тощо.

Вважає позовні вимоги
необґрунтованими, просить відмовити в
задоволенні позову.

Представник третьої особи Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі в
судове засідання не явився, про дату та
час розгляду справи повідомлявся судом
своєчасно, про причини неявки не
повідомили. Суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності
представника третьої особи.

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача за довіреністю,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає
встановленими наступні обставини.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року
(а.с.4).

Із копії трудової книжки ОСОБА_3
вбачається, що 05.06.1967 року він
прийнятий в автоцех Північного
гірничозбагачувального комбінату
ім.Комсомолу України на роботу водія
автомобілю МАЗ -525 по вивозу гірничої
маси з кар'єру (а.с.68), звільнився 29.04.1968
року. В подальшому з 02.08.1968 року
працював в якості водія автомобілів по
вивозу гірничої маси з кар'єру в
Інгулецькому гірничо-збагачувальному
комбінаті. По результатам атестації
робочих місць, за умовами праці
підтверджено право на пільгове
пенсійне забезпечення за Списком №1.
Згідно наказу №1157 від 31.10.1998 року
ОСОБА_3 було звільнено з ВАТ
"Інгулецький ГЗК" у зв'язку з виходом на
пенсію за віком (а.с.68-70, 72-78).

Згідно висновку
санітарно-гігієнічної характеристики
умов праці ОСОБА_3 від 15.03.2002 року
зазначено, що працюючи водієм
великовантажних автомобілів по
перевозу гірничої маси з кар'єра ОСОБА_3
піддавався впливу пилу, шуму,
загальної вібрації, робота пов'язана з
фізичним навантаженням. Концентрація
пилу та еквівалентний рівень вібрації
перевищував встановлені норми (а.с.9-10).

Згідно повідомлення лікаря з гігієни
праці Інгулецької рай СЕС від 31.01.2007
року, у зв»язку з повторним
направленням ОСОБА_3 на консультацію в
Український НДІ промислової медицини з
діагнозом двустороння нейросенсорна
туговухість 3-4 ст.,
санітарно-гігієнічна характеристика
умов його праці за №2/2-262 від 18.03.2002 року
діє з обов»язковим доповненням: ОСОБА_3
виконував роботи по вивозу гірничої
маси з кар'єру ВАТ «ІнГЗК» на
великовантажних автомобілях марки
БелАЗ 540,548,75485, на яких еквівалентний
рівень шуму складав 85дБА при ГДР 80 дБА
(дослідження лабораторії СГВ
Інгулецької СЕС від 30.11.1984р., протокол
№7244). Атестація умов праці водіїв на
вищевказаних автомобілях на ВАТ
«ІнГЗК» в період роботи ОСОБА_3 не
проводилась (а.с.8).

ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному
лікуванні у 1-му ТВ клініки інституту
промислової медицини в період часу з
16.04.2007р. по 26.04.2007р., з 26.12.2007р. по 11.01.2008р.
та з 26.12.2008р. по 09.01.2009 року з основним
діагнозом - нейросенсорна
приглухуватість першого ст. (з легким
зниженням слуху) (а.с.16-18). В період з
12.03.2012 року по 06.03.2012 року та з 24.10.2013р. по
08.11.2013 року лікувався в Українському
науково-дослідному інституті
промислової медицини з основним
діагнозом: хронічне обструктивне
захворювання легень другої стадії
(пиловий бронхіт другої ст., емфізема
легень другої ст.) загострення
середнього ступеня важкості. ЛН
другого ступеня. Захворювання
професійне (2003р.), супутній діагноз:
нейросенсорна приглухуватість першого
ст. (з легким зниженням слуху) -
захворювання професійне (2008 рік)
(а.с.21,22).

15.01.2008 року Українським
науково-дослідним інститутом
промислової медицини до ВАТ
"Інгулецький ГЗК" направлено
повідомлення про професійне
захворювання за формою П-3. З якого
слідує, що ОСОБА_3 встановлений діагноз:
нейросенсорна приглухуватість першого
ступеню (з легким зниженням слуху).
Захворювання професійне (10.01.2008р.).
Супутній діагноз: хронічне
обструктивне захворювання легень
другої ст. ЛН другого ст., професійне
(2003р.). Виробничий фактор, що спричинив
захворювання - шум. Дата встановлення
остаточного діагнозу - 10.01.2008 року (а.с.6).

Актом № 4 розслідування хронічного
професійного захворювання від 05.02.2008
року проведено розслідування випадку
хронічного професійного захворювання
ОСОБА_3, а саме: нейросенсорна
приглухуватість першого ступеню (з
легким зниженням слуху). Вказаний
діагноз встановлений Українським
науково-дослідним інститутом
професійної медицини 10.01.2008 року.
Актом встановлено, що професійне
захворювання виникло у позивача за
обставин: в період роботи з 02.08.1968 року
по 31.10.1998 року на ВАТ "ІнГЗК" водієм по
вивозу гірничої маси із кар'єра,
підпадав під вплив виробничого шуму,
рівень якого перевищував ГДР,
внаслідок конструктивних недоліків
всіх марок дизельних автомобілів по
вивезенню гірничої маси з кар'єру.
Причиною професійного захворювання є
тривала робота - 30 років 2 місяці, в
умовах впливу шуму, показники якого
перевищували ГДР: еквівалентний рівень
85 дБА при ГДР 80дБА. Також в акті
зазначено, що керівництво ЦТА ВАТ
«Інгулецький гірничо-збагачувальний
комбінат» в період роботи ОСОБА_3
порушило вимог ст.153 КЗпП України та
ст.13 Закону України «Про охорону
праці», (а.с.11-12).

При повторному огляді МСЕК -07.04.2008
року позивачу встановлено третю
групу інвалідності та 60% втрати
професійної працездатності
безстроково: 10% первинно по
туговухості, 50% - повторно по ХОЗЛ з
24.03.2008 року (а.с.7).

Постановою Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
від 15.05.2008 року №0407/14463/19627/0008П ОСОБА_3
призначено одноразову допомогу у разі
встановлення вищого ступеня стійкої
втрати професійної працездатності, з
урахуванням іншої професійної хвороби
або іншого каліцтва в сумі 37980 грн
(а.с.14).

Постановою Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
від 15.05.2008 року №0407/14463/19627/0009П
відповідно до ст.29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
ОСОБА_3 призначено перераховану
щомісячну грошову суму в разі
часткової чи повної втрати професійної
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку в розмірі 2389,49 грн. з 01.05.2008
року - безстроково. Також проведено
донарахування щомісячних виплат за
період з 24.03.2008р. по 30.04.2008р. в сумі 1561,91
грн. (а.с.13).

Рішенням Дзержинського районного
суду м.Кривого Рогу від 20.12.2006 року, яке
залишено без змін Ухвалою Апеляційного
суду Дніпропетровської області від
19.04.2007 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
задоволені частково. З відповідача
стягнуто на користь ОСОБА_3 18000 гривень
в рахунок відшкодування моральної
шкоди, завданої у зв»язку з професійним
захворюванням: пиловий бронхіт 1-2 ст. з
бронхооструктивним синдромом,
емфізема легень 2-ї ст. (а.с.72-78).

Публічне акціонерне товариство
«Інгулецький гірничо-збагачувальний
комбінат» є правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
«Інгулецький гірничо-збагачувальний
комбінат», що не заперечується
сторонами.

Також встановлено, що ОСОБА_3 звернувся
з даною позовною заявою до суду 26.03.2014
року (а.с.1).

Позивач надав довіреність ОСОБА_1
представляти його інтереси в суді та
вести від його імені справу в судах та
інших органах. Довіреність посвідчена
нотаріально 17.03.2014 року (а.с.15,53).

24.04.2014 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 укладено
договір про надання юридичних послуг
(правової допомоги), а саме: складання
позовної заяви, участь у судових
засіданнях, складання необхідних
процесуальних документів та
ознайомлення з матеріалами справи.
Договором передбачено розмір
винагороди виконавця в сумі 2923,20 грн,
яка складається з 1948,80 грн. - плата за
складання процесуальних документів за
4 години роботи; 974,40 грн. - плата за
участь в судових засіданнях за 2 години
роботи. Розмір компенсації було
розраховано відповідно до ст.1 Закону
України "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах". Згідно п.5.1 Договору- Замовник
здійснює оплату за цим договором
шляхом внесення 100% попередньої оплати
у розмірі 2923 грн. 20 коп. 24.04.2014 року.
Тобто зазначена оплата не стосується
оплати за складання позову від 21.03.2014
року, який надійшов до суду 26.03.2014 року
(а.с.48).

Із квитанції №2 від 24.04.2014 року слідує,
що ОСОБА_3 сплатив фізичній особі
ОСОБА_1 2923,20 грн. за складання позовної
заяви, інших процесуальних документів,
участь у судових засіданнях (а.с.49).

ОСОБА_1 має диплом спеціаліста за
спеціальністю "Правознавство" та
здобула кваліфікацію юрист (а.с.52).

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, яка надавала
пояснення як представник, що діяла за
довіреністю, представника відповідача,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає доведеним спричинення
позивачу моральної шкоди, провину
відповідача в її спричиненні та
причинно-наслідковий зв'язок між
винними діями відповідача (порушенням
керівництвом ЦТА ВАТ «Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат»)
вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону
України «Про охорону праці», визначена
Актом розслідування хронічного
професійного захворювання та
настанням у позивача негативних
наслідків - стійкої втрати
професійної працездатності - 60
відсотків: 10% первинно по
нейросенсорній приглухуватості з
24.03.2008 року та 50% повторно по ХОЗЛ з
24.03.2008 року безстроково.

Суд не може погодитися із
запереченнями представника
відповідача, що позивач був
ознайомлений із шкідливими умовами
праці, погодився з ними, через що
відсутня вина підприємства у
заподіянні шкоди, оскільки той факт, що
роботодавець ознайомив свого
працівника з умовами праці, в тому
числі її шкідливими факторами, не
позбавляє підприємства від
законодавчо встановленого обов'язку
забезпечити якісні та безпечні умови
праці, а в даному випадку: показники
шуму, як шкідливий фактор, що став
причиною профзахворювання позивача,
перевищували гранично - допустимі
показники, і причиною цього була саме
недосконалість робочих місць, як
визначено висновками комісії при
розслідуванні профзахворювання, і які
не оспорило підприємство - відповідач.

Статтею 153 Кодексу законів про
працю України встановлено, що
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Стаття 173 вказаного кодексу
закріплює за потерпілим право на
відшкодування шкоди, заподіяної
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням
трудових обов'язків.

Згідно ст.ст.21, 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
обов'язок по своєчасному та повному
відшкодуванні шкоди, заподіяної
працівнику внаслідок ушкодження його
здоров»я покладався на ВВД ФСС НВВ
України. Тому відшкодування моральної
шкоди завданої позивачу у зв"язку з
професійним захворюванням- пиловий
бронхіт 1-2 ст. з бронхооструктивним
синдромом, емфізема легень 2-ї ст.
згідно рішення Дзержинського
районного суду м.Кривого Рогу від 20.12.2006
року було покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі.

Законом України №717 від 23.02.2007р.
було внесено зміни до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» та
виключені норми щодо обов'язку Фонду
виплачувати грошову суму за моральну
шкоду потерпілому внаслідок нещасного
випадку на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду
№20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що
обов'язок по відшкодуванню моральної
шкоди покладається на підприємства,
які заподіяли шкоду.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України
передбачає відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Встановлено, що внаслідок
професійного захворювання -
нейросенсорна приглухуватість першого
ступеню, позивачу ОСОБА_3 заподіяні
моральні і фізичні страждання, що
спричинили погіршення реалізації його
фізичних можливостей, погіршилися
відносини з оточуючими людьми,
змінився його звичний спосіб життя,
спричинені й інші негативні наслідки
морального характеру, що призводить до
порушення його звичайного способу
життя та вимагає від нього додаткових
зусиль для його організації.

Рішенням Конституційного Суду від 27
січня 2004 року № 1-рп/2004р встановлено, що
«громадяни, яким установлена стійка
втрата професійної працездатності,
мають право на стягнення на їх користь
моральної шкоди». Відповідно до п. 4.1
цього ж рішення, ушкодження здоров'я,
заподіяне потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності заподіюють
йому моральні й фізичні страждання.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України
передбачено, що розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого
або позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про розмір
відшкодування спричиненої моральної
шкоди, суд враховує конкретні
обставини справи, характер, обсяг,
тривалість та наслідки заподіяних
позивачу моральних страждань, стан
його здоров'я, вину підприємства в
заподіянні шкоди, суттєвість вимушених
змін в житті. Згідно наданих виписних
епікризів, позивач в результаті
отримання професійних захворювань,
неодноразово, в зв'язку з погіршенням
стану здоров»я, знаходився на
стаціонарному лікуванні в медичних
закладах. Суд також враховує, що згідно
пункту 17 Акту розслідування
професійного захворювання № 4 від
05.02.2008 року, встановлено, що причиною
профзахворювань є тривалий стаж
роботи в умовах впливу шуму, показники
якого перевищували гранично -
допустимих показників. Також
встановлено, про втрату професійної
працездатності в розмірі 10% позивачу
стало відомо ще 07.04.2008 року.

Визначаючи розмір відшкодування
ОСОБА_3 моральної шкоди, суд виходить
із суми, яку визначив позивач, тобто - 10
000 грн., також, суд враховує, конкретні
обставини по справі, ступінь втрати
професійної працездатності у зв'язку з
професійним захворюванням з 24.03.2008 року
- нейносенсорна приглухуватість
першого ступеню -в розмірі 10 % (дата
огляду 07.04.2008 року), обсяг фізичних та
моральних страждань позивача, їх
інтенсивність та довготривалість -
діагноз встановлено 10.01.2008 року,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, наслідків, що
наступили. Також суд враховує
вину підприємства - відповідача в
отриманні позивачем професійного
захворювання по туговухості.

З урахуванням вищевказаного, суд
вважає, що розмір моральної шкоди
завданої позивачу слід визначити
відповідно до відсотків втрати
професійної працездатності, а саме 10000
грн. за 10% втрати працездатності. Таким
чином, належною компенсацією
спричиненої позивачу моральної шкоди
є сума 1000 грн. без урахування податку з
доходу громадян, що буде відповідати
тим стражданням і переживанням, які
він зазнає у зв'язку з погіршенням
слуху, а в задоволенні іншої частини
позову щодо стягнення коштів на
відшкодування моральної шкоди -
позивачу слід відмовити.

Що стосується позовних вимог в
частині стягнення з відповідача на
відшкодування витрат на правову
допомогу в розмірі 2923,20 грн., суд вважає,
що позов в цій частині підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до
витрат, пов'язаних з розглядом справи,
належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.2,3 ст.84 ЦПК
України, витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги; граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Особу, яка надає правову допомогу,
згідно положень ч.1 ст.47 ЦПК України,
віднесено до інших учасників
цивільного процесу, крім осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1,2 ст.56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги; така особа має право:
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії
долучених до справи документів, бути
присутнім у судовому засіданні; така
особа допускається ухвалою суду за
заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до п. 11 роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України, від 12.06.2009 року, № 2 "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції", особа, яка надає правову
допомогу, не є особою, яка бере участь у
справі, а належить до інших учасників
цивільного процесу, тому вона не може
замінювати в процесі особу, якій надає
правову допомогу, та бути її
представником, і в ході розгляду справи
має лише ті права, які зазначені в
частині другій статті 56 ЦПК.

Відповідно до ст.1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

До матеріалів справи доданий
договір від 24.04.2014 року про надання
позивачу юридичних послуг, яким
передбачено, що Виконавець
зобов'язується надати Замовнику
юридичні послуги щодо складання
позовної заяви, участі у судових
засіданнях, складання необхідних
процесуальних документів та
ознайомлення з матеріалами справи.
Також договір містить домовленості
щодо оцінки кожного виду послуги: 1948,80
грн. - розмір оплати за складання
процесуальних документів за 4 години
роботи, 974,40 грн. - розмір оплати за
участь у судових засіданнях за 2 години
роботи. Розмір компенсації витрат на
правову допомогу за 1 годину склав - 487,20
грн. 24.04.2014 року позивачем було
сплачено за вказаним договором 2923,20
грн., що є 100% попередньої оплати (а.с.48,49).
Як пояснила в судовому засіданні
ОСОБА_1 вона витратила 3 години на
складання первинної позовної заяви та
1 годину на складання уточнюючого
позову, який містить доповнення вимог
по стягненню правової допомоги. Однак,
встановлено, що позовна заява була
подана до суду 26.03.2014 року, тобто до
укладення договору про надання
юридичних послуг (правової допомоги).

Відповідно до ч.1 ст.38 ЦПК України
сторона, третя особа, особа, яка
відповідно до закону захищає права,
свободи чи інтереси інших осіб, а також
заявники та інші заінтересовані особи
в справах окремого провадження (крім
справ про усиновлення) можуть брати
участь у цивільній справі особисто або
через представника.

Із пояснень позивача та його
представника ОСОБА_1 слідує, що остання
представляла інтереси позивача в
судовому засіданні на підставі
нотаріально посвідченої довіреності
від 17.03.2014 року та згідно письмового
договору про надання юридичних послуг
(правової допомоги) від 24.04.2014 року -
позивачем була здійснена оплата послуг
ОСОБА_1 саме за участь у судовому
засіданні, як представника яка діє за
довіреністю. Тобто ОСОБА_1 брала участь
в судовому засіданні при розгляді
даної справи як представник позивача
відповідно до ст.40 ЦПК України та мала
повноваження, передбачені ст.44 ЦПК
України. Вартість таких послуг,
відповідно до чинного законодавства,
не можуть бути стягнені з другої
сторони у справі.

Крім того, встановлено, що в
договорі про надання юридичних послуг
визначено розмір оплати за участь в
судових засіданнях за 2 години роботи в
розмірі 974,40 грн., що є передплатою.

Уточнюючого розрахунку відповідно
до кількості витрачених годин особою,
яка надавала правову допомогу в
судових засіданнях ні позивачем, ні
його представником суду надано не було.
У матеріалах справи відсутні докази
надання конкретних видів послуг та їх
вартості, зокрема відсутній акт про
виконання робіт-послуг.

Виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати станом 01.01.2014 року,
встановленої Законом України "Про
державний бюджет на 2014 рік" в розмірі 1218
грн. розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах
за 1 годину роботи складає (1218 * 40%) - 487,20
грн.

Таким чином, суд вважає, що
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача в якості
відшкодування витрат на правову
допомогу 487 грн. 20 коп. - витрачені за
одну годину складання уточненої
позовної заяви.

На підставі вищевикладеного,
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню. Слід стягнути з
Публічного акціонерного товариства
"Інгулецький гірничо-збагачувальний
комбінат" на користь ОСОБА_3 на
відшкодування моральної шкоди 1000
гривень без врахування податку з
доходів фізичних осіб та 487 грн. 20 коп. в
рахунок відшкодування витрат на
правову допомогу.

В іншій частині уточнених
позовних вимог позивачу слід
відмовити.

Також, у зв"язку із звільненням
позивача від сплати судового збору за
подання позову про відшкодування шкоди
завданої ушкодженням здоров'я,
підлягає стягненню з відповідача на
користь держави судовий збір в розмірі
243, 60 грн.

На підставі ст.8,22 Конституції
України, ст.ст.9,23,1167,1168 ЦК України,
ст.ст.153,173, 237-1 КзПП України, ст.13 Закону
України «Про охорону праці», ст.8
Закону України «Про державний бюджет
на 2014 рік», ст.38,40,42,44,47,56,79,84 ЦПК України
та керуючись ст.ст.10,11,60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_3,
представника позивача - ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Інгулецький гірничо-збагачувальний
комбінат", третя особа по справі -
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
про відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок ушкодження
здоров'я, стягнення витрат за надання
правової допомоги - задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" на
користь ОСОБА_3 на відшкодування
моральної шкоди 1000 (одну тисячу)
гривень без врахування податку з
доходів фізичних осіб.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" на
користь ОСОБА_3 487 гривень 20 коп. на
відшкодування витрат на правову
допомогу.

В іншій частині уточненого позову
- відмовити.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" на
користь держави судовий збір в
розмірі 243 гривні 60 коп.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Інгулецький районний суд м.Кривого
Рогу. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Л.Я.Соловйова