Справа №592/6919/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Князєв В. Б.Номер
провадження 22-ц/788/1652/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 50
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка
В. І. ,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 11 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів,

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 11 серпня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь матері
дитини ОСОБА_4 аліменти на утримання
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500
грн. щомісяця, до повноліття дитини,
починаючи стягнення з 01 липня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліменти щомісяця, починаючи з 01 липня
2014 року і по ІНФОРМАЦІЯ_2 року на її
утримання на період знаходження у
відпустці по догляду за дитиною в
розмірі 700 грн. щомісяця до досягнення
дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, віку трьох
років.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати в частині
стягнення з нього на користь позивачки
аліменти щомісяця, починаючи з 01 липня
2014 року і по ІНФОРМАЦІЯ_2 року на її
утримання на період знаходження у
відпустці по догляду за дитиною в
розмірі 700 грн. щомісяця до досягнення
дочкою трьох років.

Вказує, зокрема, що судом першої
інстанції залишений поза увагою той
факт, що він не працює, оскільки не
може влаштуватися на роботу, на його
утриманні знаходиться мати-інвалід,
яка потребує постійного догляду та
матеріального забезпечення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
відповідача, який підтримав скаргу з
мотивів, в ній викладених, позивача,
яка заперечує проти скарги та вважає
рішення суду вірним, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

01 липня 2014 року позивач звернулась до
суду з позовом, мотивуючи вимоги тим,
що з 14 лютого 2013 року вона перебуває з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з
нею та знаходиться на її утриманні.

Відповідач проживає разом з своїми
батьками, коштів на утримання дочки не
надає, працює неофіційно на
будівельних роботах, має
нерегулярний заробіток, розмір якого
їй невідомий.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь
аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у
розмірі 500 грн. на місяць, починаючи з
моменту подачі позовної заяви до
досягнення дитиною повноліття, та на
її утримання - у розмірі 1000 грн. на
місяць після народження дитини,
починаючи з моменту подачі позову до
досягнення дитиною віку трьох років.

Вирішуючи спір та частково
задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
повинен і має можливість сплачувати
аліменти у твердій грошовій сумі в
розмірі 500 грн. на утримання
неповнолітньої дочки та 700 грн. на
утримання дружини.

Цей висновок суду узгоджується з
обставинами справи, вірно
встановленими судом, та відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 14 лютого 2013 року, від якого
мають неповнолітню дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою
і знаходиться на її утриманні. Сторони
проживають окремо - кожен у своїх
батьків: позивачка - в с. Бездрик
Сумського району, відповідач - в м. Суми.
Позивачка знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьох років, відповідач офіційно не
працює (а.с. 2, 3, 10, 11, 13, 14).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина,
чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного; право на
утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України
аліменти присуджуються одному з
подружжя у частці від заробітку
(доходу) другого з подружжя і (або) у
твердій грошовій сумі; розмір
аліментів одному з подружжя суд
визначає з урахуванням можливості
одержання утримання від повнолітніх
дочки, сина, батьків та з урахуванням
інших обставин, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років; право на утримання вагітна
дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від того
чи вона працює та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу; право на утримання вагітна
дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має і в разі
розірвання шлюбу.

Частина 1 ст. 180 СК України передбачає
обов'язок батьків утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я і матеріальне
становище дитини та платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, інших
обставин, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Якщо розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, менше
мінімального розміру, передбаченого
частиною другою статті 182 цього
Кодексу, то дитині призначається
відповідно до закону державна допомога
в розмірі різниці між визначеним
розміром аліментів і 30 відсотками
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Аналогічні роз'яснення містяться в п.
17 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів».

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідач, всупереч вказаним вимогам
процесуального закону, не надав суду
переконливих, належних та допустимих
доказів своїм доводам про те, що він не
в змозі виплачувати аліменти на
утримання матері дитини у
визначеному судом розмірі.

Заперечуючи проти позову та оскаржуючи
рішення суду, відповідач не послався на
наявність обставин, якими б
спростовувались висновки суду, не
навів доводів протилежному.

Доводи відповідача про те, що суд не
врахував, що він не має можливості
утримувати і позивачку, знаходиться в
скрутному майновому стані, не дають
підстав для зміни рішення суду,
оскільки він не спростував, що
позивачка потребує допомоги і на її
утримання, маючи восьмимісячну дочку.

Обставини справи та вимоги закону, який
регулює спірні правовідносини, не
дають підстав для звільнення
відповідача від сплати аліментів на
утримання дружини, оскільки розмір
аліментів, визначений оскаржуваним
рішенням суду, з врахуванням
фінансового стану сторін не є
завищеним та таким, що може поставити
відповідача в тяжке фінансове
становище.

Інших утриманців відповідач не має, не
надав доказів і тому, що він утримує
матір - інваліда третьої групи
безтерміново з посиланням на довідку
МСЕК від 28 травня 2013 року, яка
підтверджує її інвалідність (а.с.24).

Судом враховані при визначенні
розміру аліментів істотні обставини,
що мають значення для справи: майновий
стан відповідача, який є молодою
здоровою працездатною особою, не є
інвалідом, домовленість про утримання
дитини між сторонами не досягнута.
Доказів тому, що він добровільно надає
матеріальну допомогу в належному
розмірі на утримання дитини та
позивачки, відповідач не надав, хоча
має можливість і повинен її надавати,
враховуючи його фізичні можливості та
спроможність працювати.

Задовольняючи позов та стягуючи з
відповідача аліменти на утримання
дружини, суд першої інстанції вірно
виходив з того, що позивачка в силу ст.
84 СК України вправі вимагати допомоги
на її утримання до досягнення дитиною
трьох років, а відповідач повинен
надавати таку допомогу дружині,
оскільки остання перебуває у відпустці
по догляду за дитиною і не має
самостійного джерела існування.
Врахований судом при визначенні
розміру аліментів і майновий стан
відповідача, який офіційно, як він сам
пояснив, не працює багато років, на
обліку в центрі зайнятості населення
як такий, що шукає роботу, не
заходиться.

В засіданні апеляційного суду
відповідач пояснив, що він є
працездатним, має задовільний стан
здоров'я, з попереднього місця роботи
звільнився за власним бажанням,
проживає з батьками, з яких батько
працює, мати отримує пенсію.

В справі відсутні докази тому, що
позивачка на момент звернення до суду
має можливість і достатню змогу
самостійно сама себе утримувати,
оскільки перебуває у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьох років, враховуючи вік дитини,
позбавлена можливості одержувати
будь-який дохід, що могло б бути
підставою для звільнення відповідача
від її утримання.

Виходячи з встановлених судом
обставин, відповідач може надавати
матеріальну допомогу на утримання
позивачки у визначеному судом розмірі,
який є таким, що враховує інтереси
сторін та їх дитини, не порушує права
відповідача, відносно якого судом не
встановлені обставини, які б звільняли
його від обов'язку, передбаченого
законом, по утриманню дружини.

Рішення суду в частині стягнення з
відповідача на користь позивачки
аліментів в розмірі 700 грн. щомісячно на
її утримання до досягнення дочкою
трьох років відповідає обставинам
справи і чинному законодавству, є
таким, що грунтується на положеннях ст.
84 СК України.

Суд першої інстанції, правильно
встановивши фактичні обставини справи
та належним чином оцінивши надані
докази, при визначенні розміру
аліментів відповідно до положень ст. 182
СК України вірно врахував матеріальне
положення платника аліментів, який
ухиляється від надання добровільного
матеріального утримання.

Незалежно від працевлаштування,
наявності постійного заробітку чи
розміру доходу чоловік зобов'язаний
утримувати дружину, яка доглядає за
дитиною, до досягнення нею трьох років.
Така особа не може бути визнана
неспроможною сплачувати аліменти, якщо
вона, будучи працездатною, не працює
без поважних причин.

Відповідач не надав суду доказів тому,
що він не працює з поважних причин, а
тому його доводи про те, що він підлягає
звільненню від зобов'язання по
утриманню дружини, не відповідають
вимогам ч. 2 ст. 84 СК України.

Послання відповідача на порушення
норм процесуального права, що полягає у
позбавленні його можливості брати
участь в судовому засіданні, не
спростовують висновків суду, оскільки
і суду апеляційної інстанції він не
надав доказів на заперечення проти
позову.

Обставини, на які посилається
відповідач, були предметом дослідження
суду першої інстанції і отримали
об'єктивну оцінку. Відповідач не навів
у апеляційній скарзі фактів, які б
підтвердили необґрунтованість
рішення суду, свідчили б про наявність
підстав для задоволення скарги.

За таких обставин оскаржуване рішення
суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 11 серпня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -