У х в а л а

іменем україни

3 грудня 2014 року м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Журавель
В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Дочірнього підприємства «ЕКОС» по
експлуатації та ремонту житлового
фонду та об'єктів соціально-побутового
призначення публічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія
«Київміськбуд» про стягнення
невиплаченої заробітної плати, витрат,
пов'язаних з оформленням довіреності,
та відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою
Дочірнього підприємства «ЕКОС» по
експлуатації та ремонту житлового
фонду та об'єктів соціально-побутового
призначення Публічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія
«Київміськбуд», поданою представником
Єфімовою Тетяною Вікторівною, на
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 12 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 10 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом до Дочірнього
підприємства «ЕКОС» по експлуатації та
ремонту житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
(далі - ДП «ЕКОС» по експлуатації та
ремонту житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення ПАТ
«ХК «Київміськбуд») про стягнення
невиплаченої заробітної плати, витрат,
пов'язаних з оформленням довіреності,
та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог
зазначала, що з 23 вересня

2004 року вона працювала сторожем
центрального складу
ремонтно-будівельного управління ДП
«ЕКОС» по експлуатації та ремонту
житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення ПАТ
«ХК «Київміськбуд». Наказом
ремонтно-будівельного управління ДП
«ЕКОС» по експлуатації та ремонту
житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення ПАТ
«ХК «Київміськбуд» від 16 лютого 2014 року
№ 22 ОСОБА_3 була звільнена з роботи у
зв'язку зі скороченням чисельності
працівників за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України.

Однак, за період з 2009 року по 2011 рік
роботодавцем не у повному обсязі
нараховувалася та виплачувалася їй
заробітна плата. Зазначала, що вона
працювала по 24 години за графіком «доба
через дві», чергувала у вихідні і
святкові дні, але ДП «ЕКОС» по
експлуатації та ремонту житлового
фонду та об'єктів соціально-побутового
призначення ПАТ «ХК «Київміськбуд» не
здійснювало облік фактично
відпрацьованого робочого часу,
нараховувало позивачеві заробітну
плату, виходячи з восьмигодинного
робочого часу кожного дня. Внаслідок
цього відповідач допустив
заборгованість з виплати ОСОБА_3
заробітної плати в розмірі 8 089 грн 34
коп. Тому позивач просив стягнути з
відповідача невиплачену заробітну
плату, витрати, пов'язані з оформленням
довіреності, та відшкодувати моральну
шкоду.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 12 лютого

2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ДП
«ЕКОС» по експлуатації та ремонту
житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення ПАТ
«ХК «Київміськбуд» про стягнення
невиплаченої заробітної плати, витрат,
пов'язаних з оформленням довіреності,
та відшкодування моральної шкоди
задоволено частково. Стягнуто з ДП
«ЕКОС» по експлуатації та ремонту
житлового фонду та обʼ?єктів
соціально-побутового призначення ПАТ
«ХК «Київміськбуд» невиплачену
заробітну плату в розмірі 9 717 грн 31 коп.
та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. Рішення в
частині стягнення заробітної плати за
один місяці допущено до негайного
виконання.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
10 квітня 2014 року рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 12 лютого 2014
року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ДП
«ЕКОС» по експлуатації та ремонту
житлового фонду та обʼ?єктів
соціально-побутового призначення ПАТ
«ХК «Київміськбуд» - Єфімова Т.В. -
просить скасувати оскаржувані судові
рішення та направити справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що відповідачем не
було дотримано норм чинного
законодавства в частині забезпечення
достовірного обліку виконуваної
працівником роботи, що призвело до
порушення права позивача на отримання
заробітної плати у належному розмірі
за фактично відпрацьовані години.

Проте погодитися з такими висновками
судів попередніх інстанцій не можна,
оскільки останні зроблені із неповним
з'ясуванням обставин справи та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційного суду
вважає, що зазначеним вимогам рішення
судів попередніх інстанцій не
відповідають із наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
наказу по Ремонтно-будівельному
управлінню ДП «ЕКОС» від 23 вересня 2004
року № 157к ОСОБА_3 прийнято на посаду з
21 вересня 2004 року сторожа центрального
складу з оплатою згідно з
годинно-тарифною ставкою по переводу з
ЖУ «Західне» (а. с. 226, т. 1).

У зв'язку з допущеною помилкою наказом
від 27 вересня 2004 року

№ 158к до вищевказаного наказу внесено
зміни, зокрема зазначено, що ОСОБА_3
прийнято по переводу із ЖУ «Західне»
сторожем центрального складу з оплатою
праці згідно з штатним розписом з 21
вересня 2004 року (а. с. 227, т. 1).

Наказом від 16 лютого 2012 року № 22 ОСОБА_3
звільнено з роботи з 16 лютого 2012 року за
п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 228, т. 1).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом при зміні в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Статтею 57 КЗпП України передбачено, що
час початку і закінчення щоденної
роботи (зміни) передбачається
правилами внутрішнього трудового
розпорядку і графіками змінності у
відповідності з законодавством.

Згідно ст. 142 КЗпП України трудовий
розпорядок на підприємствах, в
установах, організаціях визначається
правилами внутрішнього трудового
розпорядку, які затверджуються
трудовими колективами за поданням
власника або уповноваженого ним органу
і виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником) на
основі типових правил. У деяких галузях
народного господарства для окремих
категорій працівників діють статути і
положення про дисципліну.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України оплата
праці працівників здійснюється за
погодинною, відрядною або іншими
системами оплати праці. Оплата може
провадитися за результатами
індивідуальних і колективних робіт.
Форми і системи оплати праці, норми
праці, розцінки, тарифні сітки, ставки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Якщо колективний договір на
підприємстві, в установі, організації
не укладено, власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний погодити ці
питання з виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником), що
представляє інтереси більшості
працівників, а у разі його відсутності -
з іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом. Конкретні розміри тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій і винагород встановлюються
власником або уповноваженим ним
органом з урахуванням вимог,
передбачених частиною другою цієї
статті. Власник або уповноважений ним
орган чи фізична особа не має права в
односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, що
погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами, колективними
договорами. Оплата праці працівників
здійснюється в першочерговому порядку.
Всі інші платежі здійснюються
власником або уповноваженим ним
органом після виконання зобов'язань
щодо оплати праці.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про
оплату праці» роботодавець
зобов'язаний забезпечити достовірний
облік виконуваної працівником роботи і
бухгалтерський облік витрат на оплату
праці у встановленому порядку.

Для обліку робочого часу працівників
підприємств застосовується табель
обліку використання робочого часу
(далі - Табель). Типова форма Табеля № П-5
затверджена наказом Державного
комітету статистики України від 5
грудня 2008 року № 489.

Табель робочого часу - це поіменний
список усіх працівників відділу,
служби чи іншого структурного
підрозділу або установи в цілому з
відмітками про використання робочого
часу протягом облікового періоду.

Табель ведеться на всіх працівників, у
тому числі прийнятих тимчасово чи на
сезонну роботу, а також учнів,
прийнятих на період виробничої
практики з оплатою праці.

Кожному працівникові надається
табельний номер, який потім
зазначається в усіх документах з
обліку праці та її оплати. Вносити до
Табеля заново прийнятих працівників і
викреслювати з нього звільнених
потрібно лише на підставі розпорядчих
документів, зокрема наказів,
розпоряджень керівника.

Належно оформлений Табель і
засвідчений підписами осіб,
відповідальних за його заповнення, у
встановлений строк передають до
відділу кадрів. Після перевірки
правильності заповнення
(відповідність наказам, розпорядженням
тощо) працівник із відділу кадрів також
підписує Табель і передає його до
бухгалтерії для нарахування
заробітної плати.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

З огляду на викладене колегія суддів
суду касаційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції на порушення
вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не надав
належної оцінки доказам по справі, а
саме: приймаючи до уваги Табель,
наданий позивачем як належний та
допустимий доказ, не звернув уваги на
те, що Табель не засвідчений підписами
осіб, відповідальних за його
заповнення, як того вимагає наказ
Державного комітету статистики
України від 5 грудня 2008 року № 489.

Суд не з'ясував всі обставини та
причини, що обумовили зміни в режимі
роботи підприємства, зокрема, як
урегульовані ці питання у трудовому
договорі, в якому повинні
встановлюватися взаємні зобов'язання
сторін щодо регулювання виробничих,
трудових, соціально-економічних
відносин, в тому числі зміни в
організації виробництва й праці,
режиму роботи, тривалості робочого
часу й відпочинку.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку, всупереч вимогам ст. 303 ЦПК
України на зазначені положення закону
та обставини справи уваги не звернув,
не перевірив законність ухваленого
рішення та не усунув у межах своїх
повноважень допущених судом першої
інстанції недоліків.

Допущені судами попередніх інстанцій
порушення норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 12 лютого 2014
року та ухвала апеляційного суду м.
Києва від 10 квітня 2014 року підлягають
скасуванню із направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «ЕКОС» по експлуатації та
ремонту житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд»,
подану представником Єфімовою Тетяною
Вікторівною, задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 12 лютого

2014 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 10 квітня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Є.П.
Євграфова О.І. Євтушенко В.І. Журавель
Ю.Г. Іваненко