У х в а л а

15 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Гримич М.К.,
Завгородньої І.М.,

Нагорняка В.А.,
Штелик С.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Лізингова компанія «Автофінанс» про
захист прав споживача та застосування
наслідків нікчемного правочину,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лізингова
компанія «Автофінанс» (далі - ТОВ «ЛК
«Автофінанс») про захист прав
споживача та застосування наслідків
нікчемного правочину.

В обґрунтування позову зазначав, що 14
листопада 2013 року між ним та ТОВ «ЛК
«Автофінанс» був укладений договір
фінансового лізингу № 008833 з
трьома додатками. Договір повинен був
бути нотаріально посвідченим. Всупереч
закону договір укладено в простій
письмовій формі. Крім того, договір
містить несправедливі умови. Так, за
умовами договору товариство залучає 50 %
предмета лізингу, і це відноситься до
фінансових послуг, які за Законами
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» та «Про фінансовий
лізинг» можуть здійснюватися за
наявності відповідної ліцензії. Такої
ліцензії ТОВ «ЛК «Автофінанс» не мало,
у зв'язку з чим діяло незаконно. Такими
незаконними діями порушено його право
як споживача. ТОВ «ЛК «Автофінанс»
приховало інформацію щодо відсутності
ліцензії та відсутності умов для
укладення договору. Тим самим
лізингова компанія проводила нечесну
підприємницьку діяльність та ввела
його в оману, оскільки за наявності
достовірної інформації ОСОБА_3 не уклав
би договір. Оскільки за законом договір
неналежно посвідчений та укладений із
застосуванням нечесної діяльності і є
нікчемним, то з відповідача за
нікчемним договором слід стягнути всі
сплачені суми за договором. На підставі
вищевикладеного

ОСОБА_3 просив застосувати наслідки
нікчемного правочину, укладеного між
ним та ТОВ «ЛК «Автофінанс» 14 листопада
2013 року, а саме: стягнути 70 700 грн,
сплачених за договором фінансового
лізингу.

Рішенням Врадіївського районного суду
Миколаївської області

від 27 січня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ЛК
«Автофінанс» на користь ОСОБА_3 кошти,
сплачені на виконання нікчемного
правочину - договору фінансового
лізингу від 14 листопада 2013
року № 008833, у розмірі 70 700 грн. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду
Миколаївської області від 13 березня

2014 року рішення Врадіївського
районного суду Миколаївської області

від 27 січня 2014 року скасовано, ухвалено
нове, яким відмовлено ОСОБА_3
у задоволенні позову.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення
Апеляційного суду Миколаївської
області від 13 березня

2014 року залишено без змін.

26 серпня 2014 року ОСОБА_3 надіслав поштою
на адресу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ заяву про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема
ст. 2 Закону України «Про фінансовий
лізинг» та ч. 2 ст. 799 ЦК України, що
спричинило ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявник долучив до заяви копії
ухвал колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2012 року та 07 березня
2014 року, постановлених за результатом
розгляду аналогічних справ.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Оскільки зі змісту заяви та долучених
до заяви копій ухвал колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2012 року та 07 березня
2014 року не вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема,
правовідносини є подібними, але різні
фактичні обставини справи, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» про захист прав споживача
та застосування наслідків нікчемного
правочину, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді: М.К.
Гримич

І.М. Завгородня

В.А. Нагорняк

С.П. Штелик