АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/2554/14
суді 1 інстанції: Сіянко В.М.
Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 15 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Сікорі О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 28 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, кредитної спілки «Громада» про
визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що 14.09.2012 року між Кредитною спілкою
«Громада» та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір № 486, за умовами
якого останній отримав кредит в сумі 120
000 грн. з визначенням графіку погашення
кредиту та сплати відсотків за його
користування. В забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_4 за вищезазначеним
кредитним договором, 14.09.2012 року між
Кредитною спілкою «Громада» та
позивачем було укладено договір
поруки. У травні 2014 року позивачу стало
відомо, що 25.06.2013 року, без згоди
позивача, між Кредитною спілкою
«Громада» та ОСОБА_4 було укладено
додаткову угоду № 1, якою було змінено
графік погашення кредиту і процентів
за його користування, у зв'язку з чим
збільшився обсяг відповідальності
ОСОБА_3 як поручителя. Враховуючи те, що
обсяг відповідальності позивача перед
кредитодавцем, внаслідок підписання
відповідачами без її відома додаткової
угоди, збільшився, у відповідності до
ст. 559 ЦК України, просила визнати
припиненим договір поруки № 486/1п від
14.09.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 і Кредитною спілкою «Громада».

Рішенням Голопристанського районного
суду Херсонської області від 28 липня 2014
року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Письмові заперечення до суду
апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції виходи з тих підстав,
що позивач обрала невірний спосіб
захисту своїх прав та інтересів,
оскільки законодавством не
передбачено такого способу захисту як
визнання договору поруки припиненим.

Проте до такого висновку суд прийшов
допустивши порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Так з матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 14.09.2012 року між
Кредитною спілкою «Громада» та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір № 486,
відповідно до якого останній отримав
кредит в сумі 120 000 грн. на строк 24 місяці
тобто з 14.09.2012 року по 14.09.2014 рік, з
обов'язком повернути кредит на умовах,
передбачених кредитним договором та
сплатити проценти за користування
кредитом (а.с.5).

В забезпечення виконання за кредитним
договором зобов'язань, 14.09.2012 року між
Кредитною спілкою «Громада» та ОСОБА_3
було укладено договір поруки № 486/1,
відповідно до якого поручитель
відповідає перед кредитором по
зобов'язаннях позичальника (а.с.4).

25.06.2013 року між Кредитною спілкою
«Громада» та ОСОБА_4 було укладено
додаткову угоду № 1 про внесення змін
до кредитного договору № 486 від 14.09.2012
року, яким змінено графік погашення
кредиту та процентів за його
користування та подовжено строк дії
договору на 4 дні - до 18.09.2012 року. Розмір
плати за користування кредитом
(процентів) не змінювався (а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором за
виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554
ЦК України).

Термін "порука", застосований
законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України,
використовується в розумінні
зобов'язального правовідношення
поруки, з припиненням якого втрачає
чинність договір поруки.

В розумінні указаних норм до
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели або
можуть призвести до збільшення обсягу
відповідальності поручителя.

За змістом частини першої статті 559
Цивільного кодексу України до
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання,
здійснені без згоди поручителя, які
призвели до збільшення обсягу
відповідальності останнього, зокрема:
підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної ставки в
бік збільшення тощо (Постанова ВСУ від
25 вересня 2013 року № 6-97цс13)

Таким чином, за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК
України припинення поруки в разі зміни
основного зобов'язання без згоди
поручителя, унаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, презюмується.

Окрім цього, п. 22 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
роз'яснено, що відповідно до частини
першої статті 559 ЦК припинення договору
поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, якими визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а, отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Збільшення розміру відповідальності
по кредитному договору підтверджено
листом позивача за №974 від 08 вересня 2014
року (а.с.44-45). Також представниками
позивача, в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції, не
заперечувалося, що внаслідок укладення
додаткової угоди обсяг
відповідальності поручителя
збільшився, а саме на суму 4 842 грн. 48
коп., оскільки змінився графік оплати
з-за несплати позичальником сум по
кредиту.

Оскільки законодавець не визначає
причини збільшення обсягу
відповідальності, тому колегія суддів
не приймає до уваги твердження
представника позивача про поважність
причин збільшення сплати процентів за
договором на вищевказану суму.

Отже, суд першої інстанції зробив
неправильний висновок про
відсутність збільшення сум кредитних
платежів до сплати.

Умови основного договору та договору
поруки не передбачають збільшення
обсягу відповідальності поручителя
без її згоди.

Кредитною спілкою «Громада» належними
та допустимими доказами не доведено, що
така згода від ОСОБА_3 була отримана.

Відповідно до ст. 16 ЦК кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Одним із
способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права. За змістом
ч. 1 ст. 559, ч. 1 ст. 598 ЦК порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, унаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Зобов'язання
припиняється частково або в повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Виходячи із загальних засад цивільного
законодавства й судочинства, права
особи на захист у суді порушених або
невизнаних прав, рівності
процесуальних прав та обов'язків
сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК; 3-5, 11, 15, 31 ЦПК)
слід дійти висновку про те, що у разі
невизнання кредитором права
поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК,
на припинення зобов'язання за
договором поруки, таке право підлягає
захисту судом за позовом поручителя на
підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК. У зв'язку із цим
відмову в задоволенні позову про
визнання договору поруки припиненим із
тих підстав, що обраний поручителем
спосіб захисту не передбачений
законом, не можна визнати
обґрунтованою.

Відмовляючи в задоволені позову з
підстав невідповідності способу
захисту позивача нормам діючого
законодавства суд першої інстанції не
врахував вищезазначені положення
закону та обставини справи, та зробив
помилковий висновок про обрання
позивачем невірного способу захисту
своїх прав та інтересів, який не
передбачений чинним законодавством
України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги ґрунтуються на
вимогах закону, що регулюють спірні
правовідносини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду не відповідають
встановленим обставинам справи і
суперечать нормам цивільного
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, а тому ухвалене судом
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

На підставі викладеного, ст.559 ЦК
України, керуючись ст. 303, ч.1 п.2 ст.307, ч.1
п.3,4 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 28 липня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов ОСОБА_3 -
задовольнити.

Визнати договір поруки № 486/1п від 14.09.2012
року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
Кредитною спілкою «Громада»
припиненим.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: