Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/3939/14
Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Боєвої В.В.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 19 червня 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

У позові зазначалось, що між сторонами
по справі було укладено кредитний
договір №ZPJ0RX47370010 від 08.08.2006 року, за
яким відповідач отримав кредит у
розмірі 900 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідач порушив умови
кредитного договору і має
заборгованість на суму 24601,26 грн. станом
на 29.01.2014 року.

У зв'язку з вказаними обставинами,
позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі
24601,26 грн. за кредитним договором
№ZPJ0RX47370010 від 08.08.2006 року, яка
складається з наступного: 6859,93 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 129,60 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 15964,05 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1147,68 грн. - штраф
(процентна складова) і судові витрати.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 19
червня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 08.08.2006 року в
загальній сумі 7289,53 грн., в тому числі:
заборгованість по процентам за
користування кредитом 6859,93 грн.,
заборгованість по комісії 129,60 грн.,
пеню за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у сумі 300 грн.
та судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ
«ПриватБанк» подав апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить змінити рішення суду,
стягнувши штраф та в повному обсязі
пеню.

В судове засідання апеляційного суду
відповідач ОСОБА_3 не з'явився, про час
та місце судового розгляду
повідомлений належним чином, що у
відповідності до приписів ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи апеляційним судом.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову суд першої
інстанції виходив з того, що необхідно
стягнути заборгованість по процентам
за користування кредитом, комісії,
зменшити пеню та відмовити в стягненні
штрафу.

Проте з такими висновками суду про
зменшення пені та відмови у стягненні
штрафу погодитись не можна виходячи з
такого.

Судом установлено, що за кредитним
договором № ZPJORX47370010, укладеним 8 серпня
2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та
ОСОБА_3, останній отримав кредит на суму
900 грн зі сплатою 24 % річних на суму
залишку заборгованості до 08 серпня 2007
року. Свої зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_3 не виконав в повному
обсязі, а саме впродовж 2006 року ОСОБА_3
здійснив два платежі на погашення
заборгованості (06.09.2006 року та 15.12.2006
року у розмірі 101,45 грн. та 93,03 грн.
відповідно). Наступний та останній
платіж ОСОБА_3 було здійснено через
майже шість років, а саме 11.10.2012 року у
розмірі 1000 грн. Вказані платежі
боржника по погашенню заборгованості
були спрямовані в першу чергу на
погашення тіла кредиту, в тому числі
останній платіж у розмірі 1000 грн.
направлено на погашення тіла кредиту, а
залишок у розмірі 170,83 грн. на погашення
процентів. Суд першої інстанції
правильно встановив відсутність
заборгованості за тілом кредиту та
обґрунтовано стягнув 6859,93 грн.
заборгованість по сплаті процентів, що
утворилась за період з 08.08.2006 року по
11.10.2012 року.

Також, суд першої інстанції
правильно обрахував розмірі пені на
прострочену суму процентів за
користуванням кредитом в межах 12
місяців у розмірі 3826,76 грн. (10,48 грн. * 365
днів).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 ЦК України).

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3
ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Положеннями ст. 616 ЦК України
передбачено право суду за певних умов
зменшити розмір збитків та неустойки,
які стягуються з боржника.

При цьому питання зменшення розміру
неустойки вирішується в конкретній
ситуації на підставі певних доказів і
розрахунків.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції, що в
даному випадку розмір неустойки значно
перевищує розмір збитків. Наявність
заборгованості по сплаті процентів
6859,93 грн., що є розміром збитків,
перевищує розмір пені 3826,76 грн. Інших
підстав в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України
для зменшення пені колегія суддів не
вбачає.

У відповідності до вимог ч.2 ст.258 ЦК
України нарахування пені не може
перевищувати одного року.

Тому позовні вимоги Банку про
стягнення пені у розмірі 4980,04 грн. за
період з 11.10.2012 року по 29.01.2014 року
підлягають частковому задоволенню, а
саме до стягнення підлягає пеня у
розмірі 3826,76 грн, тобто в межах одного
року (10,48 грн. * 365 днів).

Крім того, відмовляючи у стягненні
штрафу, суд першої інстанції не звернув
уваги на таке.

Цивільно-правова відповідальність - це
покладення на правопорушника
основаних на законі невигідних
правових наслідків, які полягають у
позбавленні його певних прав або в
заміні невиконання обов'язку новим, або
у приєднанні до невиконаного обов'язку
нового додаткового.

Покладення на боржника нових
додаткових обов'язків як заходу
цивільно-правової відповідальності
має місце, зокрема, у випадку стягнення
неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

За положеннями ст. 61 Конституції
України ніхто не може бути двічі
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Аналіз правових норм, зокрема, ст. ст. 536,
549 ЦК України дає підстави для висновку
про те, що проценти та неустойка є
різними правовими інститутами,
обмеження можливості одночасного
застосування яких законом не
встановлена.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України №
6-116цс13 від 6 листопада 2013 року у справі
за позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
яка, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК
України, є обов'язковою для всіх судів
України.

Згідно зі ст. 611 ЦК України до складу
неустойки, яка підлягає стягненню у
разі порушення зобов'язання за
договором, входить як штраф, так і пеня.
При цьому штраф і пеня визначені за
різні порушення умов договору.

Умовами договору передбачено
застосування неустойки як виду
цивільно-правової відповідальності за
порушення позичальником строків
погашення кредиту і процентів за
користування ним.

Так, згідно з пп. 5.1 та 5.3 кредитного
договору сторонами передбачено, що у
випадку порушення відповідачем
зобов'язання за договором, останній
несе відповідальність у вигляді штрафу
та пені.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК
України суд першої інстанції на
зазначені умови договору та положення
ст. 549 ЦК України уваги не звернув,
зокрема, що штраф та пеня відповідно до
умов кредитного договору настають при
різних обставинах порушення
зобов'язання зі сторони боржника, а,
відтак, є різними видами
відповідальності за порушення
зобов'язань боржником.

Тому, рішення суду в частині відмови у
стягненні штрафу також підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про стягнення з
відповідача ОСОБА_3 штрафу на підставі
п.5.3 кредитного договору у розмірі 1647,68
грн. (1147,68 грн. (процентна складова) * 500
грн. (фіксована частина).

Таким чином, загальна сума
заборгованості за вказаним кредитним
договором у відповідача ОСОБА_3
становить 12463,97грн., з яких
заборгованість по процентам за
користування кредитом -6859,93 грн.,
комісії - 129,60 грн., пеня - 3826,76 грн., штраф
1647,68 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія
суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 19 червня 2014 року
по цій справі в частині стягнення пені
та відмови у стягненні штрафу
скасувати і в цій частині ухвалити нове
рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» за
кредитним договором № ZPJORX47370010 від
08.08.2006 року, пеню у розмірі 3826,76 грн. (три
тисячі вісімсот двадцять шість), штраф
у розмірі 1647,68 грн. (тисяча шістсот
сорок сім). В решті рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте воно може
бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: