Ухвала

Іменем України

17 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької
В.С. Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_5, про
визнання договору поруки припиненим за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на заочне рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 25 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 19 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом, посилаючись на те, що 14
липня 2008 року ОСОБА_5 уклав із публічним
акціонерним товариством «Укрсоцбанк»
(далі - ПАТ «Укрсоцбанк») кредитний
договір, на забезпечення умов якого
банк того ж дня уклав із ним договір
поруки. Посилаючись на те, що 21 жовтня
2008 року банк без його згоди як
поручителя підвищив відсоткову ставку
за кредитом з 14 % річних до 14,5 % річних, а
також на те, що банк у шестимісячний
строк після настання строку виконання
основного зобов'язання до нього не
звернувся, позивач просив визнати
договір поруки припиненим.

Заочним рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 25 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 19
березня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено. Визнано договір поруки від
14 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_4 та
ПАТ «Укрсоцбанк», припиненим з 21 жовтня
2008 року. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк»
просить скасувати судові рішення,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
й ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суди на підставі
поданих сторонами документів, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), вірно застосували норми ст. 559
ЦК України та дійшли до правильного
висновку про те, що збільшивши 21 жовтня
2008 року процентну ставку за кредитним
договором з 14 % річних до 14,5 % річних без
згоди поручителя і повідомлення
поручителя - позивача, банк збільшив
обсяг його відповідальності без
відповідної згоди останнього. Крім
того, надіславши 04 листопада 2011 року
позичальнику вимогу дострокового
погашення кредиту, банк змінив строк
виконання основного зобов'язання. При
цьому до поручителя вимогу банк у
встановлений строк не направив.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
відхилити.

Заочне рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 25 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 19 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Висоцька В.С.
Умнова О.В.