Справа № 308/2154/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі : головуючого -
судді Леміш О.М.,

при секретарі -
Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгороді цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та розподіл майна , -

встановив:

Позивач звернулася в Ужгородський
міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу. Позов мотивує
тим, що 21 вересня 1991 року між сторонвми
був укладений шлюб, зареєстрований
Відділом РАЦС Ужгородського
міськвиконкому Закарпатської області,
про що в Книзі реєстрації актів про
укладення шлюбу зроблено відповідний
запис за № 097.

На даний час сторони разом не
проживають , спільного господарства не
ведуть. Спільне життя у сторін не
склалось оскільки вони люди різних
характерів та поглядів на життя , їх
нестерпне співіснування привело до
розриву шлюбних відносин та ведення
спільного господарства..

Враховуючи вищенаведене позивач
просила суд розірвати шлюб між нею та
ОСОБА_2

Також в період шлюбу у березні 2003 року
за спільні кошти сторонами набуто
нерухоме майно - магазин - кафе,
загальною площею 92,3 кв. м. за адресою:
АДРЕСА_1, вартістю 25 000 (двадцять п'ять
тисяч) гривень. Оскільки вказане майно
є спільною власністю подружжя позивач
просила суд провести поділ майна та за
спільною згодою сторін виділити їй 1/4
його частину.

Сторони у судове засідання не
з"явились. Від позивача до суду
надійшло клопотання в якому вона
просила розгляд справи провести у її
відсутності, позовні вимоги
підтримала. Від відповідача до суду
надійшло клопотання в якому він також
просив розгляд справи провести у його
відсутності, проти задоволення позову
не заперечив.

Вивчивши та перевіривши в судовому
засіданні матеріали справи, суд вважає,
що подальше спільне життя подружжя та
збереження сім'ї за таких обставин не
можливе, а тому враховуючи інтереси
сторін позов слід задовольнити,
розірвавши шлюб .

Окрім того , Відповідно до ч. 1 ст. 60
Сімейного кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно ст.70 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, допускається лише за його
згодою.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в постанові від 21 грудня 2007 р.
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.
Вирішуючи питання про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього

внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. За
відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми. У разі коли жоден із подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Таким чином спільне майно подружжя
підлягає до поділу.

На підставі наведеного, ст. ст. 209, 212, 214,
215, 218, ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та розподіл майна -
задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований Відділом РАЦС
Ужгородського міськвиконкому
Закарпатської області, запис в Книзі
реєстрації актів про укладення шлюбу
№0978.

Поділити майно, що є спільною сумісною
власністю, виділивши ОСОБА_1 1/4
нерухомого майна - магазин - кафе,
загальною площею 92,3 кв. м. за адресою:
АДРЕСА_1, вартістю 25 000 (двадцять п'ять
тисяч) гривень .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму судового збору в розмірі243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Закарпатської області
протягом 10 днів після його
проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Леміш О.М