Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2455/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
09.09.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
суддів
- Бубличенко В.П., Кривохижі В.І.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«АГРОДАР-УКРАЇНА» про визнання
недійсною додаткової угоди № 2 до
договору оренди землі, за апеляційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «АГРОДАР-УКРАЇНА» на
рішення Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 05
серпня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 05 серпня 2014 року
задоволено позов ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«АГРОДАР-УКРАЇНА» про визнання
недійсною додаткової угоди № 2 до
договору оренди землі: визнано
недійсною додаткову угоду № 2 від 01
жовтня 2010 року до договору оренди
земельної ділянки від 25.04.2003 року,
укладену між ТОВ «АГРОДАР-УКРАЇНА» і
ОСОБА_2 З відповідача на користь
позивачки на відшкодування судових
витрат стягнуто 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду як такого, що ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права. Зокрема,
зазначає, що висновок суду про те, що
позивачка додаткову угоду до договору
оренди землі не підписувала не
підтверджується доказами, є
припущенням.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ТОВ «АГРОДАР-УКРАЇНА»,
Козмірчук Ю.Р., яка підтримувала доводи
апеляційної скарги, заперечення на
скаргу ОСОБА_2 і її представників
ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду та доводи
апеляційної скарги у встановлених
статтю 303 ЦПК України межах, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов суд виходив з того,
що додаткової угоди №2 до договору
оренди землі позивачка особисто не
підписувала, повноваження на це іншій
особі не надавала, що свідчить про
відсутність у неї наміру продовжувати
орендні відносини з відповідачем та
згоди на укладення додаткової угоди.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки суд дійшов
його з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Згідно положень ст. 93 ЗК України та
ст.1 Закону України «Про оренду землі»
оренда земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638
ЦК України).

Частиною 1 ст.14 Закону України
«Про оренду землі» передбачено, що
договір оренди землі укладається у
письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
стороною (сторонами) ( ч.2 ст.207 ЦК
України).

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені,
зокрема, ч.3 ст.203 ЦК України.

Судом з'ясовано та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2 на
підставі державного акта на право
приватної власності на землю серія
І-КР № 031335, виданого 03.06.2002 року,
належить земельна ділянка площею 5,67
га, що розташована на території
Трепівської сільської ради
Знам'янського району Кіровоградської
області. (а.с.8).

01 квітня 2003 року між ОСОБА_2 і ЗАТ
«АгроДар», правонаступником якого є
ТОВ «АГРОДАР-УКРАЇНА», було укладено
договір оренди землі на строк до 01
січня 2008 року. Цей договір
зареєстровано у Трепівській
сільській раді 25 квітня 2003 року, про що
у книзі реєстрації договорів оренди
землі вчинено реєстраційний запис за
№ 56. (а.с.8, 9-10).

23.07.2007 року між сторонами укладено
додаткову угоду за №1 до вказаного
договору, за умовами якої дія договору
починається з 25.04.2003 року і
закінчується 01.08.2013 року. Орендна плата
визначена в розмірі 2 % від нормативної
грошової оцінки землі з урахуванням
індексації на дату складення угоди з
послідуючою щорічною індексацією
згідно чинного законодавства.
Додаткова угода № 1 зареєстрована 15.
08.2007 року у Знам'янському відділі
Кіровоградської філії державного
підприємства «Центр Державного
земельного кадастру при Держкомземі
України» за № 181 (а.с.11).

Додатковою угодою № 2 від 01 жовтня 2010
року дію договору оренди землі від
01.04.2003 року продовжено до 31 грудня 2016
року та встановлено розмір орендної
плати не менше 3 відсотків від
проіндексованої нормативної грошової
оцінки земельної ділянки. Додаткову
угоду № 2 зареєстровано у відділі
Деркомзему у Знам'янському районі, про
що в книзі реєстрації договорів оренди
землі вчинено запис від 25.04.2012 року №
01644 (а.с.14).

Під час розгляду справи представник
ОСОБА_2, ОСОБА_5, пояснював, що договір
оренди землі, що був укладений 01.04.2003
року між позивачкою і відповідачем та
додаткову угоду № 1 від 23.07.2007 року, від
імені позивачки підписав він (ОСОБА_5).

Проте, ОСОБА_2 і ОСОБА_5, категорично
заперечували проти того, що хтось із
них у жовтні 2010 року підписували
додаткову угоду до договору оренди
землі № 2. ОСОБА_5 мав намір сам
обробляти землю, тому у лютому 2012 року
звернувся до відповідача із заявою про
припинення дії договору (а.с.13).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

На підтвердження доводів про те, що
додаткову угоду № 2 до договору оренди
землі ОСОБА_2 і ОСОБА_5 не підписували,
суду було надано висновок
почеркознавчої експертизи № 3 від
17.02.2014 року, проведеної Українським
науково-дослідним інститутом
спеціальної техніки та судових
експертиз Служби безпеки України в
рамках розслідування кримінальної
справи.

У висновку експерт, дослідивши вільні і
експериментальні зразки підписів
ОСОБА_2 і ОСОБА_5, вказав на те, що
провести порівняльне дослідження
підпису в графі «Орендодавець» в
додатковій угоді № 2 від 01.10.2010 року до
договору оренди землі, зареєстрований
Трепівською сільською радою № 56 від
25.04.2003 року, із зразками підписів
ОСОБА_2, не вдалося можливим у зв'язку з
відмінностями у наданому зразку для
дослідження в написанні підпису, а
саме: в договорах та додаткових угодах
підпис здійснено штриховим методом, а в
досліджених зразках - літерами. Також,
експертом зроблено висновок, що підпис,
розташований в графі «Орендодавець» в
додатковій угоді № 2 від 01.10.2010 року до
договору оренди землі, зареєстрований
Трепівською сільською радою № 56 від
25.04.2003 року, виконаний не ОСОБА_5, а іншою
особою з наслідуванням підпису ОСОБА_5
(а.с.20-22).

Із пояснень ОСОБА_2 судом першої
інстанції з'ясовано, що вона взагалі не
може здійснювати штрихований підпис
так як має три класи освіти, похилий
вік, на дослідження надала літерні
підписи.

Ураховуючи пояснення позивачки, її
представника та висновок експерта
щодо неможливості проведення
порівняльного дослідження підпису
позивачки у додатковій угоді № 2 від
01.10.2010 року, у якій у графі
«Орендодавець» підпис здійснено
штриховим методом, суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позивачка додаткову угоду не
підписувала.

Відповідачем не надано доказів, що
спростовували б пояснення позивачки та
висновок експертизи.

Отже, ураховуючи те, що
оспорювану додаткову угоду до
договору оренди землі позивачка
особисто не підписувала, повноваження
на це іншій особі не надавала, що
свідчить про відсутність волі
орендодавця на зміну умов та
продовження дії договору до 31.12.2016
року, суд дійшов правильного висновку
про визнання додаткової угоди
недійсною. Підписання договору особою,
яка не має на це повноважень, та
відсутність волевиявлення власника, є
підставою для визнання договору
недійсним (ст.ст. 203,215 ЦПК України).

Посилання представника
відповідача в судовому засіданні
апеляційного суду на те, що отримання
позивачкою орендної плати свідчить про
наступне схвалення правочину не має
правового значення, оскільки
встановлено, що позивачка нікого не
уповноважувала на підписання
додаткової угоди до договору оренди
землі, тому до спірних правовідносин не
можуть бути застосовані положення ч.1
ст.241 ЦК України щодо наступного
схвалення правочину. Також з'ясовано,
що позивачка орендну плату особисто не
отримувала.

Крім того, вчинення стороною дії
(одержання орендної плати) без
отримання нею пропозиції укласти цей
договір не може підтверджувати її
згоду на укладення цього договору
(ст.ст. 641,642 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги
не ґрунтуються на законі і доказах,
висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, згідно наданих
сторонами доказів, що відповідно до
ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313-315 ЦПК
України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«АГРОДАР-УКРАЇНА» відхилити.

Рішення Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 05
серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді