АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/3365/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2428/14
Головуючий у 1-й інстанції Свістєльнік
Доповідач Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді : Карнауха П.М.,

суддів : Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк"

на заочне рішення Глобинського
районного суду Полтавської області від
13 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" про
розірвання договору кредиту-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом до ПАТ КБ
«ПриватБанк», пославшись на те, що
рішенням Глобинського районного суду
Полтавської області від 29.07.2011 року з
нього стягнута сума заборгованості за
кредитом, відсотки та штрафи
відповідно до умов договору. Оскільки
питання про розірвання кредитного
договору Банком на час розгляду справи
про стягнення заборгованості не
ставилося, просив суд розірвати
спірний кредитний договір з метою
зупинення нарахування зобов'язань по
ньому, для запобігання порушення його
прав як споживача фінансових послуг
Банку.

Заочним рішенням Глобинського
районного суду Полтавської області від
13 лютого 2014 року позов ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» про
розірвання договору кредиту -
задоволено.

Розірвано кредитний договір № 38310-cred
від 17.11.2006 року, укладений між Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк «Приватбанк» та ОСОБА_1.

Ухвалою Глобинського районного суду
Полтавської області від 10 квітня 2014
року заяву Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» про перегляд заочного
рішення Глобинського районного суду
Полтавської області від 13 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" про
розірвання договору кредиту - залишено
без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просив скасувати рішення
місцевого суду з підстав порушення
норм матеріального та процесуального
права, ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи у межах доводів
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених у
суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення місцевого суду зазначеним
вимогам не відповідає.

Як установлено місцевим судом та
вбачається з матеріалів справи, 17.11.2006
року між позивачем та відповідачем
було укладено договір кредиту № 38310-cred.
За умовами договору банк надав ОСОБА_1
кошти в сумі 30000 грн. зі сплатою 30 %
річних з поверненням заборгованості
щомісячно, до яких входять
заборгованість за кредитом та
нараховані відсотки. Кінцевим терміном
повернення заборгованості за
договором визначено 17.11.2008 року.

Рішенням Глобинського районного суду
Полтавської області від 29.07.2011 року, яке
набрало законної сили, за позовом ПАТ
КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по
кредитному договору з ОСОБА_1 на
користь банку стягнуто заборгованість
по кредитному договору та судові
витрати.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив із того, що право на розірвання
в односторонньому порядку за рішенням
суду договору, в тому числі і
кредитного, надано одній із сторін
договору, відповідно до ч.2 ст.651 ЦК
України, у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках встановлених законом. Тобто,
таке право відповідно до закону має не
тільки кредитор, а й позичальник.

Проте колегія не може погодитися з
висновками місцевого суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України
за кредитним договором банк, або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

У відповідності до ст.627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Згідно з ст. 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Пунктом 6.2 договору визначено, що він
може бути змінений, припинений або
розірваний за ініціативою однієї із
сторін у встановленому законом і
дійсним договором порядку.

Пунктом 2.3.1 Договору сторони погодили,
що при порушенні Позичальником
зобов'язань, передбачених умовами
даного договору, Банк на свій розсуд
має право розірвати договір у судовому
порядку. При цьому в останній день дії
договору Позичальник зобов'язується
сплатити Банку суму кредиту в повному
обсязі, проценти за фактичний строк
його користування, повністю виконати
інші зобов'язання по договору або
згідно ст. 651 ЦКУ здійснити
одностороннє розірвання договору з
направленням Позичальнику
повідомлення…

Таким чином, укладеним між сторонами
Кредитним договором встановлено право
Банку на його розірвання внаслідок
порушення Позичальником зобов'язань,
передбачених умовами даного договору.

Колегією суддів не встановлено
будь-яких порушень кредитного договору
з боку Банку, які б давали підстави для
його розірвання у відповідності з
вимогами ст. 651 ЦК України, позивачем
доказів на підтвердження цього також
не надано.

Як роз'яснено у п.17 Постанови № 5
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р.,
зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом
(частина перша статті 598 ЦК). Такі
підстави, зокрема, зазначені у статтях
599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК.

Враховуючи вищенаведене, посилання
позивача на безпідставне нарахування
Банком зобов'язань по Кредитному
договору після набрання законної сили
рішенням суду про стягнення з нього
заборгованості за кредитним договором
та порушення внаслідок цього його
вимог як споживача послуг банку, не
заслуговують на увагу колегії.

Здійснивши аналіз зазначених правових
норм, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову про розірвання
кредитного договору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3,4 ч.1, ч.3
ст.309 ЦПК України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
вправі скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити рішення по суті
позовних вимог з підстав неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3,4
ч.1 ст.309, ст.ст.314,316,317 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" - задовольнити.

Заочне рішення Глобинського районного
суду Полтавської області від 13 лютого
2014 року - скасувати. Ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" про розірвання договору
кредиту відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя: /підпис/
П.М. Карнаух

Судді /підпис/
Т.О. Кривчун

/підпис/
Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
П.М.Карнаух