22-ц/775/1368/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Одерій С.М.
Доповідач Мальцева Є.Є.
У х в а л а

Іменем України

17 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого судді
Мальцевої Є.Є.

суддів Ткаченко Т.Б.,
Баркова В.М.

при секретарі
Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
заборгованої суми індексації
заробітної плати з компенсацією, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 11
серпня 2014 року,

В С Т А
Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач
звернувся до суду з даним позовом,
вказуючи, що з 02.08.2007 року по 14.07.2011 року
перебував у трудових відносинах з
відповідачем. При виплаті заробітної
плати йому не проводилась індексація,
передбачена діючим законодавством.
Просив стягнути з відповідача на свою
користь заборговану індексацію
заробітної плати за період з 02.08.2007 року
по 14.07.2011 року в розмірі 3641,95 грн з
урахуванням компенсації, яка
нараховується при втраті частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати, в розмірі 4232,73 грн..

Рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 11
серпня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_1, який доводи скарги
підтримав, представника відповідача
ПАТ «ММК ім. Ілліча» Романенка А.В., який
заперечувала проти задоволення скарги,
дослідивши письмові матеріали справи і
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
і підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 з 02.08.2007 року по 14.07.2011 року
перебував у трудових відносинах з ПАТ
«ММК ім. Ілліча». За цей період йому
нараховувалась і виплачувалась
заробітна плата.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з того, що під час роботи
позивача на підприємстві за період з
02.08.2007 року по 14.07.2011 року заробітна
плата останнього не підлягала
обов'язковій індексації у разі
перевищення індексом споживчих цін
порогу індексації в розмірі 101%,
оскільки розмір заробітної плати
позивача регулярно переглядався
відповідачем в сторону збільшення.

З таким висновком суду не можна не
погодитись.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів громадян»,
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року № 1078, що дає
можливість частково або повністю
відшкодувати подорожчання споживачів
товарів та послуг. Об'єктом індексації
грошових доходів населення є оплата
праці як грошовий дохід громадян,
одержаний ними в гривнях на території
України і який не має разового
характеру.

Структуру заробітної плати визначено
ст.2 Закону України «Про оплату праці»,
якою передбачено існування основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - винагорода
за працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість та за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні та
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством, премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції із статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року № 5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 року за №
114/8713.

Відповідно до вимог ч.5 ст.95 КЗпП
України заробітна плата підлягає
індексації у встановленому законом
порядку.

Статтею 34 Закону України «Про оплату
праці» у разі невчасної виплати сум
заробітної плати провадиться
компенсація втрати частин доходів.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» підприємства, установи і
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати (далі - компенсація)
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом. Під доходами у
цьому Законі слід розуміти грошові
доходи громадян, які вони одержують на
території України і які не мають
разового характеру: пенсії; соціальні
виплати; стипендії; заробітна плата
(грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але не виплаченого
громадянину доходу за відповідний
місяць (після утримання податків і
обов'язкових платежів) на індекс
інфляції в період невиплати доходу
(інфляція місяця, за який виплачується
доход, до уваги не береться.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду із позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати і у разі
порушення законодавства про її
виплату, працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому індексації
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 15 жовтня 2013 року № 1-18/2013,
положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України слід
розуміти так, що у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення сум індексації
заробітної плати та компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати як
складових належної працівнику
заробітної плати без обмеження
буд-яким строком незалежно від того, чи
були такі суми нараховані
роботодавцем.

Зі справи вбачається, що під час роботи
позивача на підприємстві з 02.08.2007 року
по 14.07.2011 року його заробітна плата не
підлягала обов'язковій індексації у
разі перевищення індексом споживчих
цін порогу індексації в розмірі 101 %,
оскільки розмір заробітної плати
позивача регулярно переглядався
відповідачем в сторону збільшення, що
слідує з наданого відповідачем
розрахунку виплат індексації (а.с.27) і
підтверджується наданими
представником відповідача
відповідними наказами по
підприємству.

В апеляційному судів позивача
пояснював, що порушення його права на
оплату праці підтверджується
розрахунковими листами, в яких немає
відомостей про виплату індексації до
заробітної плати. Такі твердження
позивача спростовуються зміст
наказів підприємства про підвищення
заробітної плати працівникам ПАТ
«ММКім.Ілліча» за період з квітня 2008
року по листопад 2011 року.

Позивачем його позовні вимоги в суді
першої інстанції не були доведені
належними та допустимими доказами.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції. Нових обставин
чи доказів, які не були предметом
розгляду судом першої інстанції та
могли б вплинути на правильність
висновків та рішення суду, позивачем в
суді апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи вищевикладене,
переглядаючи справу відповідно до
вимог ст..303 ЦПК України в межах
позовних вимог, заявлених в суді першої
інстанції, в межах доводів
апеляційного оскарження на підставі
доказів, наданих сторонами, які
відповідно до вимог ст..ст.10,60 ЦПК
України зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
апеляційних підстав для скасування чи
зміни рішення суду не вбачається, тому
рішення суду піддягає залишенню без
змін, у зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 11
серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді