Справа № 511/1367/14-ц
Номер провадження : 2/511/566/14
Роздільнянський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року Роздільнянський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук
Ж. В.,

при секретарі - Ніколас С.О.,

представників позивача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Роздільна
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа -
Роздільнянський РС ГУДМС України в
Одеській області про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, усунення перешкод в
користуванні та розпорядженні
власністю та зняття з реєстраційного
обліку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 про визнання її
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, усунення перешкод в
користуванні та розпорядженні
власністю та зняття з реєстраційного
обліку за адресою по АДРЕСА_1 на
підставі ч.2 ст.405 ЦК України, як
колишнього члена сім'ї.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала.

Представник Роздільнянської РС
ГУДМС України в Одеській області до
суду не з'явився, надав заяву про
слухання справи за його відсутності.

В судовому засіданні представники
позивача за дорученнями ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, позов підтримали, суду
пояснили, що відповідач ОСОБА_4
проживала у шлюбі із їх покійним братом
ОСОБА_7. Під час спільного проживання
вони удочерили дівчинку - ОСОБА_8,
вихованням якої займався покійний
ОСОБА_7, так як відповідачка зловживала
спиртним напоями. Всі вони проживали в
будинку по АДРЕСА_1, який подарував
ОСОБА_7 позивач по справі - його батько
ОСОБА_6 Однак в 2009 році ОСОБА_4 пішла з
сім'ї, так як їх спільне життя з ОСОБА_7
не склалося, а ОСОБА_7 подав до суду на
розлучення. Заочним рішенням суду від
09.02.2009 року шлюб між ними було
розірвано, вже на час винесення судом
рішення відповідачка за вказаною
адресою не проживала, покинула дитину
на брата, який виховував дівчинку та
піклувався про неї до самої смерті.
Спочатку ОСОБА_4 декілька разів
приїжджала додому, але тільки для того
щоб вчинити сварки, однак за вказаною
адресою з 2009 року не проживала, її
власних речей в будинку не залишилось,
життям доньки також не цікавилась.
Після смерті батька дитина - ОСОБА_8
поміщена на виховання до дитячого
будинку, де виховується до цього часу.
Вони не заперечують проти проживання
дівчинки в будинку, так як вона є
спадкоємицею після смерті батька. Тому
просили позов задовольнити та визнати
відповідачку втратившою право на
користування житлом, так як вона не
проживає в будинку більше року, а саме
з 2009 року, витрат по утриманню житла не
несе.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник
ОСОБА_5 позов не визнали, суду пояснили,
що ОСОБА_4 дійсно більше трьох років не
проживала по місцю реєстрації по
АДРЕСА_1 вона вимушена була з квітня 2010
року тимчасово проживати у своїх
родичів в Ширяєвському районі Одеської
області, оскільки ОСОБА_7, її колишній
чоловік зловживав спиртними напоями та
постійно її ображав, виганяв її з
будинку. Потім намагався позбавити її
батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_8. Поважні причини не проживання
підтверджуються постановами
правоохоронних органів, до яких вона
зверталась в зв'язку з порушенням її
прав. На теперішній час їх спільна
донька - ОСОБА_8 дійсно перебуває в
інтернат, звідки вона забирає її на
літо. Вона в інтересах доньки подала
заяву про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_7, а тому донька як і
позивач є спадкоємицею частини будинку
по АДРЕСА_1. Тому просила суд в позові
ОСОБА_6 відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
допитавши свідків, дослідивши надані
письмові докази, вважає, що позов
ОСОБА_6 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4
перебували у шлюбі з 1994 року по лютий 2009
року, що підтверджується свідоцтвом
про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1,
виданим 22.05.2009 року Відділом РАЦС
Роздільнянського РУЮ Одеської області,
актовий запис №96 (а.с.10).

На підставі договору дарування
житлового будинку від 22.10.1992 року
ОСОБА_7 належав житловий будинок з
господарчими спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 була
зареєстрована у належному її чоловіку
ОСОБА_7 будинку АДРЕСА_1, що
підтверджується домовою книгою
(а.с.14-18).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_7 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданим 15.01.2013 року,
актовий запис №36 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась
спадщина у виді житлового будинку з
господарчими спорудами, які
розташовані по АДРЕСА_1

Позивач, батько померлого - ОСОБА_6
прийняв спадщину після померлого сина
ОСОБА_7, як спадкоємець першої черги,
своєчасно звернувшись із заявою про
прийняття спадщини до приватного
нотаріуса Роздільнянського районного
нотаріального округу, на підставі якої
була заведена спадкова справа №26/2013 та
зроблено запис 05.02.2013 року у спадковому
реєстрі №54127213. (а.с.6-7). Згідно
повідомлення приватного нотаріуса
№61/02-14 від 05.02.2013 року, у відповідності
до ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право
на спадщину за законом на все майно
померлого, в тому числі і на житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 належний ОСОБА_7 буде видано
ОСОБА_6 (а.с.8).

Також в подальшому спадщину прийняла
неповнолітня донька померлого ОСОБА_7 -
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, родинний зв'язок
якої з померлим підтверджується
свідоцтвом про народження. Крім цього
дівчинка зареєстрована за вказаною
адресою по місцю проживання, що
підтверджується записами в по домовій
книзі (а.с.18).

Оскільки у спадкоємця, який у
встановленому законом порядку прийняв
спадщину, в силу ч.3 ст.1223, ч.5 ст.1268 ЦК
України, права володіння та
користування спадковим майном
виникають з часу відкриття спадщини,
то ОСОБА_6 має право на захист своїх
порушених прав стосовно володіння та
розпорядження майном.

Згідно ст.405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідач ОСОБА_4 є колишньою
невісткою позивача.

Згідно довідки Роздільнянської
міської ради Одеської області №713 від
28.03.2013 року відповідач ОСОБА_4
зареєстрована в АДРЕСА_1 однак в
будинку не проживає (а.с.19).

Факт не проживання в вище
зазначеному будинку з квітня 2010 року
визнала і сама ОСОБА_4, вказавши про це в
заяві про перегляд заочного рішення, а
також повідомила, що саме з цього часу
вона проживала у своїх родичів в
Ширяєвському районі.

Однак в суді повідомила, що причини
не проживання в будинку в неї були
поважні, так як чоловік виганяв її з
будинку, зловживав спиртними напоями.

Стосовно обставин не проживання
відповідачки в будинку в ході розгляду
справи були встановлені наступні
фактичні обставини справи, які
обґрунтовані належними і достовірними
доказами.

Заочним рішенням Роздільнянського
районного суду Одеської області від
09.02.2009 року було розірвано шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 через несумісність
характерів, відсутність
взаємопорозуміння та взаємоповаги між
подружжям. Рішенням суду неповнолітню
доньку ОСОБА_8 було залишено для
проживання з матір'ю. (а.с.168)

Однак судом встановлено, що після
розлучення батьків дівчинка
залишилася проживати з батьком ОСОБА_7,
а ОСОБА_4 пішла з сім'ї, змінила місце
роботи та місце проживання, що
підтверджується довідкою
Роздільнянської міської ради. (а.с.19)

Згідно характеристики від 29.11.2010 року
з січня 2009 року ОСОБА_4 було звільнено з
роботи в зв'язку з прогулами на
підставі п.4 ст.40 КЗпП України, а з 17.06.2009
року по 24.02.2010 року ОСОБА_4 працювала
прасувальником в пасажирському
вагонному депо м. Одеси і звільнена з
роботи також за прогули без поважних
причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.
(а.с.170, 171)

Відповідачем по справі надано
постанови про відмову в порушенні
кримінальних справ відносно ОСОБА_7 від
18.06.2008 року, 01.06.2009 року, 23.09.2009 року,
25.09.2009 року, 26.09.2010 року (ст..103-106) за
заявами ОСОБА_4, які на її думку
підтверджують той факт, що вона не
могла проживати в будинку по АДРЕСА_1
так як її чоловік вживав спиртні напої
та виганяв її з будинку.

Із змісту постанов судом
встановлено, що між колишнім подружжям
встановилися неприязні стосунки, однак
дані постанови не свідчать про те, що,
ОСОБА_7 перешкоджав у її проживанні в
будинку.

Жодного разу його не було притягнуто
до відповідальності за погрози та
насилля в сім'ї, всі постанови винесені
виключно на користь ОСОБА_7, відносно
якого щоразу правоохоронні органи
відмовляли в порушенні кримінальних
справ відносно нього, вказуючи лише на
необхідність колишньому подружжю
примиритися.

Крім того, дослідженими судом
доказами встановлено достовірно, що
ОСОБА_7 в період свого життя не був
особою, яка зловживала спиртними
напоями. Він мав постійну роботу,
залишившись наодинці з малолітньою
дитиною, самостійно про неї опікувався
та виховував, забезпечував її
матеріально.

Дані обставини підтверджуються
характеристиками зі школи, де
навчалася дівчинка, стовно
заінтересованості батька у вихованні
дитини. (а.с.139)

ОСОБА_4 інколи появлялась у будинку,
що супроводжувалось сварками, так як
вона тривалий час була відсутня дома,
життям дитини не цікавилась. Батько
дитини ОСОБА_7 на період своїх
відряджень дитину поміщав до притулку,
так як дитина не могла залишатись без
догляду. За час перебування дитини в
притулку мати ОСОБА_4 її не відвідувала
і її життям не цікавилась, що
підтверджується листом притулку
"Теплий дім" від 03.08.2012 року. (а.с.140)

Дані обставини в суді підтвердили
допитані по справі в якості свідків:

- ОСОБА_9, яка проживала по
сусідству з сім'єю ОСОБА_7 і підтвердила
в суді, що відповідачка ОСОБА_4 вела
неналежний спосіб життя, випивала, на
тривалий час покидала сім'ю, а її
покійний чоловік піклувався про доньку
ОСОБА_8, яку вони усиновили в період
шлюбу. Потім ОСОБА_4 з'являлась та була
ініціатором скандалів. Однак біля 4-х
років вона взагалі не появлялась по
місцю проживання, ОСОБА_7 проживав з
донькою, працював, спиртними напоями
він ніколи не зловживав. Коли він був у
відрядженнях вимушений був дитину
залишати у притулку;

- Свідок ОСОБА_10 також
підтвердила покази свідка ОСОБА_9,
пояснила, що ОСОБА_4 не проживала по
АДРЕСА_1 більше 3-х років. Вона пішла з
сім'ї, залишивши чоловіку їх прийомну
доньку ОСОБА_8, яку виховував ОСОБА_7
самостійно. Якийсь час ОСОБА_7 проживав
з іншою жінкою. За цей час вона бачила
ОСОБА_4 один раз на похоронах ОСОБА_7;

- Свідок ОСОБА_11 , який пояснив,
що знав ОСОБА_7 давно, працювали разом в
автопарку. ОСОБА_7 одружився з ОСОБА_4,
однак через деякий час стосунки у них
зіпсувалися і ОСОБА_4 пішла з дому,
залишивши ОСОБА_7 доньку ОСОБА_8. ОСОБА_7
постійно працював водієм, дівчинку
іноді брав на роботу. Він часто
приходив до ОСОБА_7 в гості, однак за
останні 3 роки ОСОБА_4 в будинку він
бачив лише один раз;

- Свідок ОСОБА_12, працівник служби
по справам дітей Роздільнянської РДА,
суду пояснила, що в 2011 році ОСОБА_7
звертався в службу для вирішення
питання про позбавлення його колишньої
дружини батьківських прав відносно їх
доньки ОСОБА_8. При перевірці фактів по
даній справі було встановлено, що мати
з дитиною не проживає біля двох років і
її життям не цікавиться. Після смерті
батька дівчинка проживає в інтернаті.

Дані покази свідків достовірно
підтверджують, що ОСОБА_4 втратила
інтерес до сім'ї, в будинку не проживала
без поважних причин, а не по тій
причині, що відповідач перешкоджав їй в
проживанні.

Оскільки дитина - донька ОСОБА_8 була
позбавлена материнського піклування в
березні 2011 року особисто ОСОБА_7
звернувся до органів опіки та
піклування, а в подальшому до суду
(а.с.163) з заявою про позбавлення
відповідачки батьківських прав
відносно доньки, в якій повідомив про
непроживання відповідачки більше двох
років в м.Роздільна за адресою
проживання дитини.

Вивчивши умови проживання та надані
документи, орган опіки та піклування
прийшов до висновку про необхідність
позбавлення материнських прав ОСОБА_4
відносно її доньки ОСОБА_8. У висновку
органу опіки та піклування також
вказано, що мати дівчинки з нею не
проживає за адерсою АДРЕСА_1 . (а.с.173)

Крім цього із матеріалів справи
встановлено, що ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, більше року після
його смерті ОСОБА_4 також вказаним
житлом не цікавилась і в будинку не
проживала без поважних причин.
Неповнолітня донька ОСОБА_8 після
смерті батька була поміщена до
інтернату, де перебуває по теперішній
час.

За період не проживання ОСОБА_4 до
суду з заявою про примусове вселення
її до будинку до колишнього чоловіка, а
також до його спадкоємців не
зверталась, а тому суд вважає, що ніяких
перешкод для проживання відповідач та
його спадкоємці їй не створювали і її
житлових прав не порушували.

Власник житлового будинку
відповідно до ст.383 ЦК України має право
використовувати помешкання будинку
для власного проживання, проживання
членів своєї сім"ї, інших осіб.

Відповідно до ст.391 ЦК України
власник може вимагати усунення
перешкод в здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрована в
будинку як член сім'ї, однак на думку
суду приймаючи до уваги матеріали
справи з жовтня 2010 року по теперішній
час у вищезазначеному будинку не
проживає без поважних причин, витрат по
утриманню будинку не несе, а тому вона
втратила право на користування цим
житлом та підлягає примусовому зняттю
з реєстраційного обліку за адресою
розташування будинку.

На підставі ст.ст.9,150 ЖК України,
ст.ст.319,383,391,405 ЦК України, керуючись
ст.ст.10,11,60,209,212,214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, усунення перешкод в
користуванні та розпорядженні
власністю,- задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що
втратила право на користування з
жовтня 2010 року жилим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1, частину якого в
порядку прийняття спадщини за законом
прийняв ОСОБА_6.

Усунути перешкоди ОСОБА_6 в
користуванні власністю, примусово
знявши з реєстрації за вказаною
адресою ОСОБА_4.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Роздільнянський районний суд Одеської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Ж. В. Теренчук