АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/6373/14
Головуючий 1 інст. - Золотарьова
Справа №640/6433/14-ц
Доповідач - Шаповал
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.,

при секретарі - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 28 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного
акціонерного товариства «Банк Фінанси
та Кредит» в особі філії «Слобожанське
РУ» про визнання договору поруки
недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
визнати недійсним договір поруки
№П-234-02-С від 14.06.2007 року, укладений між
ним та ПАТ «Банк Фінанси та кредит» в
особі філіалу «Слобожанське РУ»,
ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 14.06.2007 року в
приміщенні банку ОСОБА_3 шляхом обману
запросила його в банк та під приводом
оформлення кредиту на весілля, змусила
його підписати договір поруки. До
укладення договору ОСОБА_3
стверджувала, що основні зобов»язання
буде нести лише вона, а його участь
носить тільки формальний характер.
Одразу ж після укладення договору
поруки, відповідачка забрала оригінал
і позбавила ОСОБА_2 можливості
ознайомитися з його змістом. Про
солідарну відповідальність йому стало
відомо лише після отримання копії
заочного рішення про стягнення кредиту
в сумі 50 705 грн. 78 коп. Як зазначив
позивач, ОСОБА_3 використала довірчі
відносини, які склалися між сторонами
до укладення вказаного договору,
свідомо вилучивши оригінал договору
поруки відразу ж після його підписання.
Ці обставини дають змогу вважати, що
ОСОБА_3 навмисно запросила його до
банку, завідомо забрала оригінал
договору, а після відкриття цивільної
справи не повідомила йому, що кредит не
погашено, вмовила не брати участь в
судовому засіданні. А після винесення
судом заочного рішення, свідомо не
відповідала на його дзвінки. Таким
чином, договір поруки, на думку
позивача, був укладений шляхом обману,
що відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України
тягне його недійсність.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 28 липня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

З таким рішенням суду ОСОБА_2 не
погодився та подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вказане рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове,
яким визнати недійсним договір поруки
№П-234-02-С від 14.06.2007 року, укладений між
ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі
філіалу «Слобожанське РУ», ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 на суму 13 000 грн.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін з
підстав, передбачених ст. 308 ЦПК
України.

Судом встановлено, що 14 червня 2007 року
між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі відділення №2 філії банку ТОВ
«Банк «Фінанси та Кредит» у
Харківській області (кредитором),
ОСОБА_2 (поручителем) та ОСОБА_3
(боржником) укладено договір поруки
№П-234-02-С, відповідно до якого
поручитель зобов»язується перед
кредитором відповідати у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
боржником зобов»язань за кредитним
договором №П-234-02-С від 14.06.2007 року,
укладеним між кредитором та боржником,
відповідно до якого боржникові наданий
кредит у розмірі 13 000 грн. зі сплатою
0,0001% річних.

Відповідно до п. 1.3 договору поруки,
поручитель свідчить, що він
ознайомлений із кредитним договором та
погоджується з його умовами.

Суд першої інстанції оглядав оригінал
договору поруки від 14.06.2007 року у
судовому засіданні. (а.с. 26)

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу в оману щодо обставин, які
мають істотне значення (частина 1 ст. 229
цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до п. 20 Постанови ПВСУ «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року,
правочин визнається вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Разом з тим, позивачем не надано жодних
належних та допустимих доказів на
підтвердження самого факту обману,
наявності умислу на вчинення обману в
діях ОСОБА_3, істотність значення
обставин, щодо яких позивача введено в
оману.

Суд повно та всебічно з»ясував
обставини по справі, наданим доказам
дав належну оцінку і постановив
законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 28 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді: