ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до управління
Пенсійного Фонду України в м. Біла
Церква про стягнення грошових сум за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 10 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 16 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного Фонду України в м. Біла
Церква про стягнення грошових сум,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер його брат - ОСОБА_4, після його
смерті відкрилась спадщина, що
складається з доплати до пенсії,
нарахованої відповідачем на підставі
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду від 18 липня 2011
року в сумі 47 230 грн. 50 коп. Він є
єдиним спадкоємцем за законом та
отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом на вказану доплату,
але відповідач відмовляється
виплатити кошти, які вже належать йому.
З урахуванням викладеного просив суд
стягнути з відповідача на свою користь
47 230 грн. 50 коп.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 10 квітня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 16 червня 2014 року,
в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, з висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що на
момент відкриття спадщини постанова
суду про зобов'язання Пенсійного Фонду
України в м. Біла Церква
здійснити перерахунок пенсії та
виплачувати доплату до пенсії ОСОБА_4
не набрала законної сили, а отже,
спадкодавець помер раніше, ніж судовим
рішенням на його користь було стягнуто
відповідні суми, тобто ці суми не є
спадковою масою.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про смерть. Позивач є рідним
братом померлого та звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини.

Спадщина складалася з квартири,
земельної ділянки, грошових вкладів та
недоотриманих доплат до пенсії за
рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1227 ЦК України визначено, що
суми пенсії, які належали
спадкодавцеві, але не були ним отримані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а в разі їх відсутності - входять до
складу спадщини.

Згідно з матеріалів спадкової справи,
позивачу, як спадкоємцю були видані
свідоцтва на право на спадщину за
законом на майно, що належало
спадкодавцю ОСОБА_4, а саме: на квартиру,
на земельну ділянку, грошові вклади, а 24
січня 2014 року позивачу було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на доплати до пенсії,
нарахованої Управлінням Пенсійного
Фонду України у м. Біла Церква по
постанові Білоцерківського
міськрайонного суду від 18 липня 2011 року
в сумі 47 230 грн. 50 коп., яка
належала померлому на підставі довідки
управління Пенсійного Фонду України у
м. Біла Церква від 23 липня 2013 року (а.с. 5).

Звертаючись до суду з указаним позовом,
ОСОБА_3 указував на те, що відповідач не
визнає його право на отримання
спадкового майна у вигляді доплат до
пенсії спадкодавця, та всіляко
перешкоджає отриманню зазначених
коштів.

Власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2
ст. 16 ЦК України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Одним зі способів захисту
цивільних прав та інтересів судом є
визнання права, зокрема - визнання
права власності особи на майно.

Право особи на звернення до суду за
захистом своїх прав також закріплено у
ст. 3 ЦПК України.

Суд першої інстанції вважав, що
оскільки ОСОБА_4 помер до набрання
законної сили судовим рішенням про
стягнення на його користь доплат до
пенсії, то зазначені кошти спадкодавцю
не належали. Апеляційний суд погодився
з таким висновком та вважав, що позивач
не успадкував зазначені грошові кошти,
оскільки вони не входять в спадкову
масу.

Суди не врахували, що свідоцтво про
право на спадщину за законом на
доплати до пенсії, видане на ім'я
позивача відповідно до
ч. 1 ст. 1296 ЦК України, та те, що
зазначене свідоцтво відповідно
до ч. 1 ст. 1301 ЦК України не
визнано недійсним та не скасовано, а
тому висновки судів про те, що
спадкоємцю не належать доплати до
пенсії є помилковими. Разом із тим, суди
безпідставно вдалися до перевірки
правомірності підстав, що давали
нотаріусу видати свідоцтво про право
на спадщину за законом спадкоємцю,
оскільки зазначене не є предметом та
підставою зазначеного позову, та
фактично залиши спір не вирішеним з
підстав вимог заявлених позивачем.

Вирішуючи спір, суди зазначених вимог
закону не врахували, у порушення вимог
ст. ст. 212-214 ЦПК України не з'ясували
належним чином фактичних обставин
справи щодо заявлених вимог; які
правовідносини сторін випливають з
установлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин та дійшли передчасного
висновку про відмову в позові.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст.
338 ЦПК України вони підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 10 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 16 червня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. ЛуспеникСудді:А.О.
Лесько С.Ф. Хопта М.Є. Червинська В.А.
Черненко