РІШЕННЯ

Іменем України

28.08.2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Кабанячий Ю.В.

при секретарі Тоцькій К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бориспіль цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа на стороні
відповідача приватний нотаріус
Бориспільського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору дарування недійсним
в наслідок його фіктивності та
скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, який в ході
розгляду уточнив, обґрунтовуючи і
підтримуючи який зазначає, що 17 червня
2008 року між Закритим Акціонерним
Товариством «КБ "ПриватБанк» та ОСОБА_2
(як майновим поручителем позичальника -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.) укладено договір
іпотеки нерухомого майна в
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника перед іпотекодержателем,
в силу чого в разі невиконання
позичальником зобов'язань,
передбачених іпотекою, задовольнити
свої вимоги за рахунок переданого в
іпотеку предмету іпотеки.

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором
від 17.06.2008 № K2S4GA іпотекодатель
ОСОБА_2 надала в іпотеку домоволодіння,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке
належить їй на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 17.06.2008 року,
посвідченим приватним нотаріусом.
Тобто основним зобов'язанням боржника
за кредитним договором від 17.06.2008 №
K2S4GA ОСОБА_5, яке було забезпечено
майновим поручителем шляхом укладання
договору іпотеки ОСОБА_2, була сплата
кредиту.

Як встановлено п. 16 Договору іпотеки, з
моменту набрання чинності цього
договору та реєстрації права
власності на майно та/або земельну
ділянку в установленому порядку,
іпотекодавець має право відчужувати,
передавати в оренду, лізинг, наступну
іпотеку, у спільну діяльність, у
позичку іншим особам та розпоряджатися
предметом іпотеки виключно на підставі
згоди іпотекодержателя (ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК"). Те ж саме положення
підтверджено ст. 9 Закону Україи "Про
іпотеку".

З моменту нотаріального посвідчення
цього договору нотаріус наклав
заборону на відчуження предмету
іпотеки.

Приписами ст. 11 Закону України "Про
іпотеку" встановлено, що майновий
поручитель несе відповідальність
перед іпотекодержателем за
невиконання боржником основного
зобов'язання виключно в межах вартості
предмета іпотеки.

06.03.2013 року ухвалою Апеляційного суду м.
Києва на вирок від 14.06.2011
Святошинського районного суду м. Києва
у справі № 1-13/11 встановлено, що діючи
умисно, за попередньою змовою з
чоловіком ОСОБА_6 після вчинення
зловживання службовим становищем та
пособництва один одному у цьому, на
підставі підроблених документів,
отримали кредитні кошти в ЗАТ КБ
"ПриватБанк" на себе та інших осіб в
тому числі ОСОБА_5 В сумі 867 000 грн. За
рахунок яких у ОСОБА_7 придбали
домоволодіння загальною площею 149,00 кв.
м. та земельну ділянку площею 0,06 га за
адресою: АДРЕСА_1. При цьому чоловік
відповідача-2 ОСОБА_6 працюючи
директором КВТП "КБММ", діючи за
попередньою домовленістю з ОСОБА_2,
видав довідку за своїм підписом на ім'я
ОСОБА_5 про те, що той працює на тому
підприємстві та отримує заробітну
плату, у той час як ОСОБА_5 там ніколи не
працював. Тобто ОСОБА_6 умисно з
корисливих мотивів використав своє
службове становище з подальшою
легалізацією отриманих таким чином
коштів.

Як встановлено вищезазначеним вироком,
17.06.2008 між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2
було укладено договір іпотеки вказаних
земельної ділянки та домоволодіння в
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_5 за кредитним договором від
17.06.2008 № K2S4GA. Предмети іпотеки
сторони оцінили в 1 238 602,70 грн. Отримавши
наступний кредит, подружжя ОСОБА_2
погасили попередній кредит на ім'я
ОСОБА_5, що дало їм можливість виключити
з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та
Державного реєстру іпотек
реєстраційні записи належних ОСОБА_2
житлового будинку загальною площею 145,9
кв. м. та земельну ділянку площею 0,06 га
за адресою: АДРЕСА_1, та які були
внесені до реєстрів у зв'язку із
укладанням договору іпотеки від 17.06.2008,
реєстровий № 4121.

Істотне значення для правильного
вирішення справи про визнання договору
дарування недійсним у зв'язку з
фіктивністю та захисту порушених прав
та інтересів ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" мають
підстави припинення договору іпотеки,
що жодним чином не додержані у
законному порядку. Відповідно до ст. 17
Закону України "Про іпотеку", іпотека
припиняється у разі припинення
основного зобов'язання або закінчення
строку дії іпотечного договору;
реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону; набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки; визнання іпотечного
договору недійсним; знищення (втрати)
переданої в іпотеку будівлі (споруди),
якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо
предметом іпотечного договору є
земельна ділянка і розташована на ній
будівля (споруда), в разі знищення
(втрати) будівлі (споруди) іпотека
земельної ділянки не припиняється.

Основне зобов'язання не було виконано,
заборгованість за кредитним договором
наявна і станом на 2014 рік, незважаючи на
кінцевий строк повернення кредиту 2013
рік. Тобто іпотека зберігає чинність.

На підставі листа приватний нотаріус
Бориспільського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_4 30.09.2008 вилучила запис з
Державного реєстру іпотек № 7402939, з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна запис № 7402988,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна запис № 7402980,
і тим самим зняла заборону на
відчуження ОСОБА_2 будинку загальною
площею 145,90 кв. м. та земельної ділянки
загальною площею 0,06 га, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1.

Діючи умисно, з метою легалізації
доходів, отриманих злочинним шляхом,
тобто укладені угоди з коштами,
одержаним внаслідок вчинення
суспільно небезпечного протиправного
діяння, що передувало легалізації
доходів, за попередньою змовою групою
осіб, а саме: житлового будинку
загальною площею 145,9 кв. м. та земельну
ділянку площею 0,06 га за адресою:
АДРЕСА_1, ОСОБА_2 07.10.2008 на підставі
договору дарування за реєстровим № 6676
відчужила їх своїй матері ОСОБА_1. В
результаті зазначених дій права
власності на нерухоме майно перейшло
до ОСОБА_1

Вищевказані договори дарування
укладено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цими
правочинами, а виключно з метою
уникнення звернення стягнення на
подаровані земельні ділянки, тобто
вони є фіктивними, та у зв'язку з цим
підлягають визнанню судом недійсними.

Відповідно до ст.234 ЦК України
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином.
Фіктивний правочин характеризується
тим, що сторони вчиняють такий правочин
лише для виду, знаючи заздалегідь , що
він не буде виконаний. При вчиненні
фіктивного правочину сторони мають
інші цілі, ніж ті, що передбачені
правочином. Такий правочин завжди
укладається навмисно. Відповідно до ч.2
ст.234 ЦК України фіктивний правочин
визнається судом недійсним.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Оскільки ОСОБА_1 зареєструвала право
власності на спірні земельні ділянки, а
оскільки реєстрація проведена
незаконно, то позов в частині
скасування державної реєстрації права
власності на земельні ділянки також
підлягає задоволенню.

Представник позивача подав до суду
письмове клопотання про поновлення
строку звернення до суду, так як вважає,
що Банк дізнався про оспорюваний
правочин лише з ухвали Апеляційного
суду міста Києва від 06.03.2013 р. по
кримінальній справі №1-13/11 відносно
засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_2, яка
набирає законної сили з часу
проголошення. В судове засідання не
з'явився, проте надав письмове
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, на задоволенні позову
наполягає.

На день ухвалення рішення відповідачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явилися. Просили
розглядати справу за їх відсутності. В
судових засіданнях заперечували проти
задоволення позову посилаючись на
відсутність заборгованості боржника
ОСОБА_5 перед Банком, так як ОСОБА_2 сама
його сплатила на протязі двох місяців
після отримання ним кредиту. А тому
були всі підстави зняти заборону з
іпотечного майна і тому вона
подарувала своїй мамі. Також просила
застосувати строк позовної давності,
відповідно до письмової заяви, так як
позивачу було відомо про оспорюваний
правочин в зв'язку з порушенням
кримінальних справ відносно неї та її
чоловіка та працівників банку ОСОБА_12
та ОСОБА_9.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився. Про час та місце розгляду
справи був повідомлений через газету
«Урядовий Кур'єр».

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4
в судове засідання на час ухвалення
рішення не з'явилася, проте в
попередніх судових засідання
висловила думку про відмову у
задоволенні позову, так як нею, як
нотаріусом, заборони з іпотечного
майна та договір дарування було
виконано відповідно до норм чинного
законодавства.

В зв'язку з неявкою всіх учасників
судового розгляду, фіксування судового
процесу не проводилося, відповідно до
ст.197 ЦПК України.

Суд дослідив, проаналізував всі
зібрані по справі докази, приходить до
висновку про застосування строків
позовної давності зважаючи на
наступне.

Згідно ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд не погоджується з думкою
представника позивача про те, що про
оспорюваний правочин позивач дізнався
лише з ухвали Апеляційного суду міста
Києва від 06.03.2013 р. по кримінальній
справі №1-13/11 відносно засуджених
ОСОБА_6 та ОСОБА_2, яка набирає законної
сили з часу проголошення,так як дані
твердження не ґрунтуються на доказах
та дійсних обставинах справи.

Зокрема, відповідно до інформаційної
довідки КОЗП Святошинського РУ до
ЖРЗПЗ №12941 від 24.07.2009 р. був
зареєстрований рапорт о/у УБОЗ ГУ МВС
Калити О.В. про виявлення злочину,
передбаченого ч.2 ст.209 КК України,
вчинений ОСОБА_6, відповідно до фабули
якого, останній на підставі
підроблених документів, отримав кредит
в ЗАТ «Приватбанк» в сумі 867000 грн. та
придбав за них домоволодіння та
земельну ділянку в м.Бориспіль і з
метою легалізації коштів, подарував їх
гр. ОСОБА_1 (а.с.227).

Постановою про накладення арешту від
28.05.2009 р., винесеною слідчим прокуратури
Святошинського району м.Києва
Слободяник І.П. по кримінальній справі
№58-2057, відповідно до якої було
накладено арешт на домоволодіння та
земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1
(а.с.144-145).

Вироком Святошинського районного суду
м.Києва від 11.03.2010 р., щодо засудження
працівника ЗАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_9
(а.с.146-163), яким встановлені обставини
придбання ОСОБА_2 спірного
домоволодіння та земельної ділянки за
вищевказаної адресою. Даний вирок
вступив у законну силу.

Таким чином про дані обставини позивач
знав ще з 2009 р., так як був ініціатором
всіх кримінальних справ та був
визнаний потерпілим. Строк позовної
давності рахується з моменту коли
особа дізналася, або могла дізнатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила (ст.261 ЦК
України). Сам договір дарування, який
оспорюється, не був предметом розгляду
у жодній кримінальній справі, як
предмет злочину чи злочинного
посягання, а тому безпідставним є
посилання представника позивача на ті
обставини, що позивач чикав завершення
кримінального розгляду ухвалою
апеляційного суду, яка вступає в
законну силу з моменту оголошення. Дане
твердження не ґрунтується на нормах
закону та обставинах справи.

Таким чином суд не знаходить підстав
для поновлення загального строку
звернення до суду та вважає за
необхідне застосувати наслідки
пропущення строку позовної давності,
передбаченого ч.4 ст.267 ЦК України.

В зв'язку з відмовою у задоволенні обох
позовів, судовий збір на користь
позивача не стягується.

Керуючись ст.ст.256-257,261,267 ЦК України,
ст.ст. 3,10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України,
суд,

вирішив:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа на стороні
відповідача приватний нотаріус
Бориспільського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору дарування недійсним
в наслідок його фіктивності та
скасування державної реєстрації,
відмовити у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до апеляційного суду Київської
області через Бориспільський
міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Бориспільського

міськрайонного суду

Київської області

Ю.В.Кабанячий