У х в а л а

іменем україни

27 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра», треті особи:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договору
іпотеки недійсним; за зустрічним
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ КБ «Надра») до ОСОБА_5, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційними
скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 19 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 29 травня 2008 року між ПАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_5 укладено договір
іпотеки, за умовами якого останній
передав в іпотеку банку будинок
АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що зміст
зазначеного договору суперечить
вимогам чинного законодавства,
оскільки у переданому в іпотеку
будинку проживають її та позичальника
неповнолітні діти, а дозволу органу
опіки та піклування при укладанні
договору іпотеки не було, просила
визнати договір іпотеки недійсним.

У серпні 2013 року ПАТ КБ «Надра»
пред'явив зустрічний позов,
посилаючись на те, що 29 травня 2008 року
між ВАТ КБ «Надра», правонаступником
якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_5
укладений кредитний договір на суму 196
600 доларів США зі сплатою 15,99% річних
строком до 22 травня 2023 року. На
забезпечення виконання умов
кредитного договору між банком,
позичальником та ОСОБА_4 укладено
договір поруки. Посилаючись на
неналежне виконання позичальником
умов кредитного договору, просив суд
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку заборгованість у розмірі 353 461,25
долар США, що згідно офіційного курсу
НБУ становить 2 825 215 грн 77 коп.

Рішенням Приморського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 22
жовтня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від
29 травня 2008 року, укладений між ПАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_5

У задоволенні зустрічного позову ПАТ
КБ «Надра» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 19 лютого 2014 року
рішення районного суду в частині
задоволення позову ОСОБА_4 та в частині
відмови в задоволенні зустрічного
позову скасовано та ухвалено нове
рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

Позов ПАТ КБ «Надра» задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ
«Надра» заборгованість станом на 22
березня 2013 року за кредитним договором
від 29 травня 2008 року: за кредитом
190 163,74 доларів США, що згідно офіційного
курсу НБУ становить 1 519 978 грн 77 коп.; за
процентами 125 161,75 доларів США, що згідно
офіційного курсу НБУ становить 1 000 417
грн 87 коп.; пені - 114 507 грн 56 коп.;
штрафу - 157 142 грн 38 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_5
просять скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив із того, що зміст
договору іпотеки суперечить закону,
порушує права дітей, а тому є недійсним.

Скасовуючи рішення суду в цій частині
та ухвалюючи нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_4 суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що на момент
укладання договору іпотеки діти не
були зареєстровані, не проживали у
спірному будинку та не мали права на
предмет іпотеки та права користування
цим майном.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позову про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції
правильно виходив із того, що
позичальник неналежним чином
виконував умови кредитного договору,
внаслідок чого виникла заборгованість,
з огляду на що банк має право
дострокового повернення кредитних
коштів, нарахованих відсотків та інших
платежів за кредитним договором, а
також пені в межах річного строку.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судом правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судове
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційних скаргах доводи
висновків суду апеляційної інстанції
не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 19 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко