У х в а л а

іменем україни

6 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО» про
стягнення страхового відшкодування, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 12 грудня 2013 року та рішення
апеляційного суду Одеської області від
2 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що між нею та відповідачем
укладено договір добровільного
страхування належного їй
транспортного засобу Ford Fiesta, 2012 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1. Посилаючись на те, що після
настання страхового випадку
звернулася до страхувальника із заявою
про виплату страхового відшкодування,
проте отримала відмову у виплаті,
просила суд стягнути с відповідача на
її користь страхове відшкодування у
сумі 28 250 грн.

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 12 грудня 2013
року, у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено. Вирішено питання про
стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 2 квітня 2014 року рішення
районного суду скасовано в частині
стягнення з ОСОБА_4 судового збору.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати зазначені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, обґрунтовано виходив
із того, що договором добровільного
страхування наземного транспорту
визначено порядок отримання
страхового відшкодування у випадку
настання страхового випадку. Оскільки
позивач не виконала умови договору
страхування, які були їй відомі при
підписанні договору та недійсними у
судовому порядку не визнавалися,
страхова компанія обґрунтовано
відмовила у виплаті страхового
відшкодування.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній
скарзі доводи висновків судів не
спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 12 грудня 2013
року та рішення апеляційного суду
Одеської області від 2 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко