Єдиний унікальний номер: 448/1702/14-ц
Провадження № 2/448/546/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29.12.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в особі:

головуючого - судді
Борисенко В.В.

з участю секретаря -
Мриц Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Мостиська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Шегинівської
сільської ради Мостиського району
Львівської області, треті особи -
ОСОБА_4, Мостиська державна нотаріальна
контора, Реєстраційна служба
Мостиського районного управління
юстиції, про визнання права власності
на спадкове майно в порядку
спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

08.12.2014р. позивачі звернулися до суду із
зазначеним позовом, покликаючись на те,
що будинковолодіння, яке знаходиться в
АДРЕСА_1 було спільною сумісною
власність позивачки ОСОБА_1 та її
чоловіки ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вказують, що в 1972р. батько покійного
ОСОБА_6 (спадкодавця) подарував йому
незакінчений будівництвом жилий
будинок готовністю на 12% (був лише
фундамент) та старий жилий будинок, на
цій же земельній ділянці, який після
закінчення нового будинку необхідно
було знести.

Зазначають, що 15.07.2005р. ОСОБА_5 видано
рішення про надання дозволу на
будівництво літньої кухні на їх
присадибній ділянці.

Стверджує, що прийняла спадщину після
смерті чоловіка (батька), так як
своєчасно звернулись в нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини, однак їм відмовлено через
відсутність правовстановлюючих
документів на спірне будинковолодіння,
а тому позбавлені можливості оформити
свої спадкові права в позасудовому
порядку, інший спадкоємець ОСОБА_4 у
встановлений законом строк в
нотаріальну контору не звернулась і на
спадкове майно не претендує.

З огляду на наведені обставини просить
суд ухвалити рішення, яким визнати за
ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини
вищевказаного будинковолодіння в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по 1/6
частині такого.

Позивачі в судове засідання не
з'явилися, а надіслали заяви, в яких
просять справу розглянути у їх
відсутності, позовні вимоги
підтримують повністю.

Представник відповідача - Шегинівської
сільської ради Мостиського району
Львівської області в судове засідання
не з'явився, а надіслав клопотання, в
якому просить справу розглянути у його
відсутності, проти позову не заперечує.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася, а надіслала заяву, в якій
просить справу розглянути у її
відсутності, проти позову не заперечує.

Представник третьої особи - Мостиської
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився, проте
подав копію матеріалів спадкової
справи за №487/2014, заведеної після
смерті спадкодавця ОСОБА_5, а також
заяву, в якій просить розглянути справу
за його відсутності.

Представник третьої особи -
Реєстраційної служби Мостиського
районного управління юстиції в судове
засідання не з'явився, а подав заяву, в
якій просить розглянути справу за його
відсутності та вирішення спору
покладає на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підставний та підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що за час шлюбу
подружжям ОСОБА_1 (позивачкою) та ОСОБА_5
побудовано у 1973 році житловий будинок
по АДРЕСА_1.

Згідно даних технічного паспорта на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок і довідки про вартість
будинковолодіння, виготовлених КП
«Мостиське РБТІ» вбачається, що
спадкодавцем ОСОБА_5 здійснено
самочинну побудовано літньої кухні, що
позначена в технічному паспорті під
літ. «Б».

Відповідно до ст. 60 СК України, ст.22 КпШС
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.

Оскільки будинковолодіння (житловий
будинок із господарськими спорудами)
по АДРЕСА_1 набуте позивачкою ОСОБА_1 і
спадкодавцем ОСОБА_5 за час їх
спільного подружнього проживання, то
враховуючи вимоги ст.70 СК України, ст.28
КпШС, згідно з якими частки чоловіка і
дружини у спільному майні подружжя є
рівними, суд приходить до висновку, що
останнім належало на праві власності
по 1/2 частині будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_5 помер і за життя
своїм майном не розпорядився.
Спадковим майном після смерті
спадкодавця ОСОБА_5 є 1/2 частина
спірного будинковолодіння.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено,
що спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Прийнята спадщина
визнається власністю спадкоємця з часу
відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК
України).

Практика Верхового Суду України (п. 23
Постанови Пленуму ВСУ «Про судову
практику у справах про спадкування» №7
від 30.05.2008 року) при розгляді справ
даної категорії вказує на те, що
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Позивачі є спадкоємицями першої черги
спадкування за законом, які після
смерті чоловіка, батька (спадкодавця
ОСОБА_5) звернулися до нотаріальної
контори із заявами про видачу їм
свідоцтва про право на спадщину на
зазначене спадкове майно, а саме
житловий будинок з господарськими
спорудами по АДРЕСА_1. Однак, листом
Мостиської державної нотаріальної
контори №02-14/603 від 23.06.2014року позивачам
відмовлено у цьому у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на спірний житловий будинок
та роз'яснено процедуру вирішення
зазначеного питання в судовому
порядку.

Таким чином, через відсутність
правовстановлюючих документів на
спірне будинковолодіння позивачі не
можуть в позасудовому порядку в повній
мірі оформити свої спадкові права.

Згідно частини 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу, або без
належно затвердженого проекту, або з
істотним порушеннями будівельних норм
та правил.

Частина 5 ст. 376 ЦК України передбачає,
що на вимогу власника або користувача
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Встановлено, що спадкодавець без
проектної та дозвільної документації
побудував на власній земельній ділянці
літню кухню, тобто здійснив самовільне
будівництво, однак здійснена ним
будова не порушує права та інтереси
інших осіб.

Крім того, звітом про технічний огляд
на відповідність державним
будівельним нормам зазначеної літньої
кухні житлового будинку АДРЕСА_1,
виготовленим інженером з
інвентаризації нерухомого майна
ОСОБА_7, підтверджується те, що
технічний стан основних несучих
конструктивних елементів будинку:
фундаментів, стін, перекриття, даху та
покриття літньої кухні по садибному
(індивідуальному)житловому будинку
АДРЕСА_1 - добрий.Середній фізичний
процент зносу літньої кухні складає - 5%.
Планування та використані будівельні
матеріали в основному відповідають
чинним будівельним нормам і правилам
ДБН В.2.2-15-2015. Літня кухня до
вищевказаного житлового будинку
відповідає чинним будівельним нормам і
правилам та є технічно можлива для
експлуатації.

Відповідно до роз'яснень, що зазначені
у п. 6 Постанови Пленуму ВССУ від 30
березня 2012 року №6 "Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)" право власності на
самочинно збудовані житлові будинки,
будівлі, споруди, інше майно не
набувають як особи, які здійснили це
будівництво, так і їхні спадкоємці.
Права спадкоємців щодо самочинно
збудованого майна визначаються судом
відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з
урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7
ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову
практику у справах про спадкування".

За змістом зазначених роз'яснень
спадкоємець не позбавлений права
звернутись із позовними вимогами про
визнання права власності на об'єкти
самочинного будівництва в порядку
спадкування. Це узгоджується із
частинами 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про
поняття спадкування та склад спадщини
(статті 1216, 1218 ЦК).

Беручи до уваги вищенаведене, та те, що
самочинне будівництво зазначеної
будови (кухні) було здійснено на
земельній ділянці, наданій для
будівництва житлового будинку та
господарських споруд, з дотриманням
будівельних і технічних норм та правил,
і що така добудова не порушує права чи
інтереси інших осіб, суд не вбачає
перешкод для визнання за позивачем
права власності на зазначений будинок
із врахуванням цієї добудови.

Вищевказані обставини підтверджуються
заявами сторін та наявними у справі
письмовими доказами, а саме: копією
свідоцтва про смерть ОСОБА_5; листом
Мостиської державної нотаріальної
контори №02-14/603 від 23.06.2014року; копією
свідоцтва про одруження позивачки
ОСОБА_1 і спадкодавця ОСОБА_5; копією
договору дарування; довідками із
Шегинівської сільської ради; рішенням
Шегинівської сільської ради №59 від
15.07.2005р. про надання дозволу на
будівництво літньої кухні; довідкою КП
«Мостиське РБТІ» №1768 від 18.09.2014року;
копією звіту про технічний огляд на
відповідність державним будівельним
нормам, виготовленого ОСОБА_7; копією
спадкової справи №487/2014р., заведеної
після смерті ОСОБА_5; копіями технічних
паспортів на спірне будинковолодіння;
копіями паспортів позивачів і іншими
матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене та те, що
померлий ОСОБА_5 був власником ? частини
вищевказаного будинковолодіння, суд
вважає, що є всі підстави для визнання
за позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
права власності по 1/6 частині спірного
будинковолодіння, оскільки вони є
спадкоємицями першої черги
спадкування за законом і прийняли
спадщину, а інших спадкоємців першої
черги спадкування за законом на
спадкове майно не претендують.

Також є усі підстави для визнання за
позивачкою ОСОБА_1 права власності і на
решту (на іншу 1/2 частину) спірного
будинковолодіння, оскільки судом
встановлено, що таке набуте позивачкою
ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_5 за час
спільного подружнього проживання,
враховуючи, що частки чоловіка і
дружини у спільному майні подружжя є
рівними. З огляду на наведене суд
приходить до висновку, що є усі
підстави для визнання за позивачкою
ОСОБА_1. права власності на 2/3 (1/2+1/6)
частини вказаного будинковолодіння.

Враховуючи думку сторін, понесені
позивачем судові витрати, як вважає
суд, слід залишити за ним.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.328, 376, 392 ЦК України, ст.ст.2, 4 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмеження» від 01.07.2004 року, Тимчасовим
положенням про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, ст.ст.4,
10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 2/3 частини житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 1/6 частину житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності на 1/6 частину житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Львівської області
через Мостиський районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя (підпис)
В.В.Борисенко В.В.

З оригіналом згідно:

Суддя
В.В.Борисенко

Рішення набрало законної сили

«___» ______________ 20___ р.

Суддя В.В.
Борисенко