Провадження №2/748/604/14
Єдиний унікальний № 748/2080/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2014 року Чернігівський
районний суд Чернігівської області в
складі:

головуючої - судді: Майбороди С.М.,

при секретарі: Головач О.М.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представників третіх осіб: Бабинець
М.В., Данилець О.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Чернігові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, що діє в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3,
треті особи: орган опіки та піклування
в особі Радянськослобідської
сільської ради Чернігівського району
та області, служба у справах дітей
Чернігівської районної державної
адміністрації, Чернігівський центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей про позбавлення батьківських
прав, -

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом, в якому просила
позбавити батьківських прав ОСОБА_3
відносно його неповнолітньої доньки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Свою вимоги
мотивувала тим, що відповідач до дітей
застосовує фізичне та психологічне
насильство, у вихованні та розвитку
дітей участі не приймає, не піклується
про стан їх здоров»я, фізичний,
духовний та моральний розвиток та
фактично самоусунувся від виконання
батьківських обов»язків.

В судовому засіданні позивач та
її представник позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві. Позивачка пояснила, що
на даний час діти знаходяться в центрі
реабілітації, батько до квітня
винаймав їм квартиру, після чого
припинив сплату коштів і вона з дітьми
залишилась на вулиці. Пояснила, що
бажає позбавити відповідача
батьківських прав, щоб той в старості
не міг стягувати з дітей аліменти.

Відповідач та його представник
позов не визнали, просили відмовити в
його задоволенні, посилаючись на
необгрунтованість та відсутність
підстав. Відповідач пояснив, що любить
дітей та протягом спільного з ними
проживання цікавився їх духовним,
фізичним та моральним розвитком, вчив з
ними уроки, приймав участь у вихованні,
ходив до філармонії, водив дітей до
секцій, сплачував на ремонт школи.
Останнім часом у нього з дружиною
постійно виникали конфлікти, вони
розлучились, він винаймав для
колишньої дружини та дітей житло, але
вона хотіла поділити будинок, у зв»язку
з чим виникли позови до суду і заяви до
міліції. Він не знав, що його діти
поміщені до центру реабілітації та не
хотів їх травмувати, а тому не
відвідував, оскільки позивачка
налаштовує їх проти нього.

Прокурор під час судового
засідання 27 серпня 2014 року позов
підтримав.

Представник третьої особи -
органу опіки та піклування в особі
Радянськослобідської сільської ради
Чернігівського району та області не
забезпечили явку свого представника в
судове засідання, надавши заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи -
служби у справах дітей Чернігівської
райдержадміністрації під час судового
засідання позов підтримав, пояснивши,
що до них з заявою звернулась мати
дітей, вони на засіданні її вислухали,
оскільки відповідач на контакт не йшов.

Представник третьої особи -
Чернігівського центру
соціально-психологічної реабілітації
дітей після заслуховування сторін,
свідків та дослідження матеріалів
справи пояснила, що не може дати
однозначного висновку з приводу
заявленого позову, оскільки перш за все
конфлікт виник між сторонами. Пояснила,
що 10 квітня 2014 року відповідач
відвідував дітей в центрі, однак донька
ОСОБА_7 почала згадувати минуле і в
подальшому психолог припинила розмову.

В судовому засіданні був опитаний
малолітній ОСОБА_8, який пояснив, що
перейшов до 6 класу, на даний час
проживає в центрі, до нього приходить
тільки мама, з батьком він бажає
спілкуватись. Вдома батьки між собою
часто сварились. Батько йому казав, що
вони розлучились із-за нього.

Неповнолітня ОСОБА_7, яка була
опитана в судовому засіданні, пояснила,
що з батьком не спілкується і вона хоче
щоб його позбавили батьківських прав,
оскільки діти йому не потрібні і вона
не хоче щоб батько нею керував.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що
жила в будинку як прийомна дитина. Між
сторонами постійно виникали сварки. В
подальшому вона з будинку пішла.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що
йому відомо, що батко з дітьми не
спілкується і той казав, що його діти
ніхто та нічого не отримають.

Свідок ОСОБА_11, яка є сусідкою
пояснила, що чула як в сім»ї виникали
сварки та при цьому крик дітей.

Свідок ОСОБА_12, яка є дружиною
відповідача пояснила, що з сусідкою у
них напружені відносини. У них в
будинку проживала неповнолітня ОСОБА_7,
також до них приходив у гості ОСОБА_8,
але мати дітей налаштовує їх проти
батька та його нової сім»ї у зв»язку з
чим виникають конфлікти.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що
02.02.2014 до нього зателефонував племінник
та пояснив, що батько кричить. ОСОБА_8, у
якого були тілесні ушкодження, возили
до лікарні.

Вислухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши письмові докази у
справі, судом встановлено наступне.

Сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 1996
року по 07 березня 2013 року. Шлюб
розірвано рішенням Чернігівського
районного суду Чернігівської області.
Цим же рішенням з відповідача на
користь позивача були стягнути
аліменти на утримання двох дітей:
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3/10 частин всіх
видів заробітку та на утримання
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/10
частини всіх видів заробітку до
закінчення навчання 23.05.2013 року. (
а.с.18-19)

Батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
що підтверджується копіями свідоцтв
про народження. ( а.с.15-16)

У відповідності до висновку
Чернігівської районної державної
адміністрації від 01.07.2014 року щодо
доцільності позбавлення батьківських
прав, який зроблений на підставі
звернення ОСОБА_1 комісія вважала
доцільним позбавлення батьківських
прав ОСОБА_3 відносно дітей ОСОБА_7 та
ОСОБА_8. ( а.с.20)

У відповідності до п.15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
30 березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав»
позбавлення батьківських прав ( тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов»язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об»єктивного з»ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

За положеннями п.16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
30 березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав»
ухилення батьків від виконання своїх
обов»язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов»язками.

Як вбачається з пояснень сторін
та досліджених матеріалів справи між
сторонами не склались шлюбні відносини
та фактично під час спільного
проживання виникали конфлікти, у
відповідача з»явилась інша жінка, у
зв»язку з чим спільне проживання стало
неможливо і відповідач винайняв для
відповідача та дітей житло. Тобто
фактично між сторонами склалась певна
домовленість про переїзд позивачки
разом з дітьми до іншого місця
проживання.

Складені акти обстеження умов
проживання 21.02.2014, 02.04,2014, 16.04.2014, 01.08.2014
року свідчать лише про відсутність
можливості у комісії потрапити до
будинку в АДРЕСА_1, але даними актами не
встановлено яким чином, ОСОБА_3
перешкоджає потраплянню комісії у
будинок. Дані акти не можуть свідчити
про свідоме ухилення батька від
виконання своїх батьківських
обов»язків, а підтверджують не
проживання ОСОБА_1 разом з дітьми у
будинку. ( а.с.29-32, 69) Акт обстеження умов
проживання ОСОБА_15 взагалі не
стосується предмета судового
дослідження. ( а.с.33-34)

Рішенням Радянськослобідської
сільської ради № 33 від 29 травня 2014 року
вирішено рекомендувати звернутись
ОСОБА_1 для вирішення питання
позбавлення батьківських прав до
Чернігівського районного суду,
оскільки вислухана лише одна сторона
конфлікту. ( а.с.28)

Надані Радянськослобідською
сільською радою характеристики
свідчать про кількість осіб, що
зареєстровані та проживають у будинку
АДРЕСА_1 та області та про факти
звернення ОСОБА_1 до сільської ради зі
скаргами на чоловіка ОСОБА_3, але в
наданій характеристиці не зазначено з
яких підстав надходили скарги на
відповідача. ( а.с.23-24)

Характеристики з місця роботи
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 характеризують сторін
за місцем роботи з позитивного боку. (
а.с.22, 89)

Висновок щодо доцільності
позбавлення баткьівських прав наданий
Чернігівською районною державною
адміністрацією має оцінюватись судом з
сукупності з іншими доказами і не має
для суду наперед встановленого
значення.

Про наявність постійних
конфліктів у сім»ї ОСОБА_3 свідчать
неодноразові звернення останніх до
Чернігівського районного відділу
міліції з заявами один на одного. Як
вбачається з оглянутих в судовому
засіданні відмовних матеріалів ОСОБА_1
02.02.2013 року зверталась до
Чернігівського РВ УМВС України з
заявою про нанесення тілесних
ушкоджень з боку ОСОБА_3 малолітньому
сину ОСОБА_8. У відповідності до
постанови від 23 травня 2014 року
кримінальне провадження закрито за
відсутності в діях ОСОБА_3 складу
кримінального правопорушення
передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. 17
березня 2013 року ОСОБА_1 зверталась до
Чернігівського РВ УМВС України про
нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3
доньці ОСОБА_7. Постановою від 22 трвавня
2013 року кримінальне провадження
закрито у зв»язку з відсутністю в діях
ОСОБА_3 складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125
КК України. 05 квітня 2014 року ОСОБА_1
зверталась до Чернігівського РВ УМВС
України з заявою про демонтування
паркану та за результатами з ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 були проведені бесіди
профілактичного характеру про
недопустимість вчинення будь-яких
протиправних дій відносно один одного.
05 березня 2014 року ОСОБА_1 зверталась до
Чернігівського РВ УМВС України в
Чернігівській області щодо факту
перешкоджання проживати їй та дітям у
будинку АДРЕСА_1 та області. За
результатами звернення рекомендовано
звернутись для вирішення питання в
судовому порядку.

В судове засідання були надані
психолого-педагогічні характеристики
на ОСОБА_8 за період навчання його в ЗОШ
№ 6 та ЗОШ № 24, у яких зазначається про
те, що батько батьківські збори не
відвідував та протягом навчального
року не приділяв уваги синові. Однак
слід зазначити, що не відвідування
батьком батьківських зборів, а також не
отримання інформації у класного
керівника щодо навчання дитини не є
беззаперечною підставою для
позбавлення батьківських прав батька
стосовно його дітей.

В судовому засіданні не
встановлено свідомого нехтування з
боку ОСОБА_3 своїми батьківськими
обов»язками та його винної поведінки.
В самому позові позивач зазначала, що
відповідач після розлучення не приймає
участі у вихованні та розвитку дітей,
не піклується про стан їх здоров»я, не
бере участі в їх житті та фактично
самоусунувся від виконання
батьківських обов»язків. Однак, як
встановлено в судовому засіданні з
пояснень сторін, свідків та
досліджених матеріалів справи ОСОБА_3
сплачує щомісячно аліменти на дітей,
які стягнуто у відповідності до
рішення суду. Між колишнім подружжям
виник конфлікт, що негативно впливає на
спілкуванні батька з дітьми. А тому
зазначені позивачем обставини не
свідчать про свідоме нехтування
батьком своїми батьківськими
обов»язками.

Не знайшов підтвердження в
судовому засіданні факт
неодноразового жорстокого поводження
з дітьми. Свідки в судовому засіданні
пояснювали щодо існування конфліктів
між сторонами. З приводу нанесення
тілесних ушкоджень позивачка
посилалась на звернення до районного
відділу міліції щодо побиття 02.02.2013
року сина ОСОБА_8 та 17.03.2013 року доньки
ОСОБА_7, однак за результатами розгляду
даних заяв винесені постанови про
закриття кримінального провадження у
зв»язку з відсутністю в діях ОСОБА_3
складу кримінального правопорушеня,
передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Враховуючи встановлені обставини
справи в їх сукупності, аналізуючи
доводи позову та надані на його
обгрунтування докази, а також
заперечення відповідача, суд приходить
до висновку про відсутність
беззаперечних правових підстав для
задоволення заявлених позовних вимог
щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських
прав відносно його малолітнього сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 61, 209, 212, 213-215
ЦПК України, ст. 164 Сімейного кодексу
України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, що діє в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3,
треті особи: орган опіки та піклування
в особі Радянськослобідської
сільської ради Чернігівського району
та області, служба у справах дітей
Чернігівської районної державної
адміністрації, Чернігівський центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей про позбавлення батьківських
прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Чернігівської області через
Чернігівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя

С.М.Майборода