У Х В А Л А

Іменем України

19 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді - доповідача : Джуги С.Д.

суддів: Готри Т.Ю., Кеміня М.П.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Тячівської міської ради,
ОСОБА_1 на рішення Тячівського
районного суду від 17 квітня 2014 року по
справі за первинним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Тячівської міської ради,
ОСОБА_1 про скасування розпорядження
та виселення з квартири та за
зустрічним позовом Тячівської міської
ради, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
скасування свідоцтва про право
власності на житло ,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тячівського районного суду
від 17 квітня 2014 року первинний позов
ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано
розпорядження Тячівського міського
голови № 153 від 10.11.2008 року «Про
скасування розпорядження міського
голови від 6 листопада 2008 року № 11.
Виселено ОСОБА_1 та членів її сім'ї, а
саме малолітніх дітей: ОСОБА_8 - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з
квартири АДРЕСА_1. В решті позову
відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
Тячівської міської ради, ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування
свідоцтва № 1035 про право власності на
житло, яке видане 07.11.2008 року,
Тячівською міською радою, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на право приватної власності на
квартиру АДРЕСА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі Тячівської міська
рада, ОСОБА_1 просять рішення суду
скасувати та ухвалити по сраві нове
рішення, яким у задоволенні первинного
позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити,
заявлений зустрічний позов
задовольнити. Посилаються на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи і
перевіривши доводи, викладені в
апеляційній скарзі, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської
області вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступних підстав.

Задовільняючи частково первинний
позов і відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
розпорядження Тячівського міського
голови № 153 від 10.11.2008 року «Про
скасування розпорядження міського
голови від 6.11.2008 року № 11» є незаконим,
відповідач ОСОБА_1 з неповнолітніми
дітьми у спірну квартиру вселилась з
порушенням встановленого законом
порядку і не має правових підстав для
корисутвання даною квартирою та
проживання в ній, а свідоцтво № 1035 про
право власності на житло від 07.11.2008 року
ОСОБА_2, ОСОБА_3 видано на законних
підставах.

З такими висновками суду першої
інстанції, погоджується і колегія
суддів, оскільки такі відповідають
фактичним обставинам справи та вимогам
закону.

Матеріалами справи встановлено, що
постановою Тячівського районного суду
від 26.10.2006 року, яка залишена в силі
ухвалою апеляціного суду
Закарпатської області від 26.12.2006 року,
позивачу ОСОБА_2 поновлено строк
зверенння до суду з позовом та
скасовано розпорядження №1162 від 13.10.1995
року видане представництвом Фонду
державного майна в Тячівському районі
про приватизацію кваритири АДРЕСА_1 за
ОСОБА_6 (а.с.79-81).

Рішенням Тячівського районного суду
від 14.10.2008 року, яке набрало законної
сили, позов ОСОБА_2 задоволено, визнано
недійсним та скасовано свідоцтво про
право власності на житло №1176 видане
21.11.1995 року представництвом Фонду
державного майна в Тячівському районі,
яким посвідчено, що кваритра АДРЕСА_1
належить на праві власності ОСОБА_6, а
також визнано недійсним договір
дарування даної квартири, який
укладений 28.11.1995 року між ОСОБА_6 і
ОСОБА_1 (а.с.6-7).

Розпорядженням № 11 від 06.11.2008 року
наймачу ОСОБА_2 передано у власність
квартиру АДРЕСА_1. На дану квартиру
видано Свідоцтво № 1035 від 07.11.2008 року
про право власності на житло, згідно з
яким вказана квартира на праві
приватної спільної власності належить
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зареєстрована за
ними (а.с.69-70,100).

Розпорядженням Тячівського міського
голови від 10.11.2008 року № 153 вказане
розпорядження міського голови від
06.11.2008 року № 11 скасовано. (а.с. 5).

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування» акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції та
законам України визнаються
незаконними у судовому порядку.

В рішенні Конституційного Суду України
№7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року (справа №
1-9/2009) щодо офіційного тлумачення ст. 25,
ст. 46 ч. 14, ст. 59 ч. 1, ст. 10 ЗУ «Про місцеве
самоврядування» від 21.05.1997 року,
зокрема в абзацах 5,6 пункту 5 зазначено,
що органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення...;
ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

З врахуванням наведеного суд першої
інстанції обгрунтовано визнав
розпорядження Тячівського міського
голови від 10 листопада 2008 року № 153 «Про
скасування розпорядження міського
голови від 6 листопада 2008 року №11»
незаконним та скасував його, оскільки
скасоване розпорядження є
ненормативним актом одноразового
застосування, на підставі нього
позивачам видано свідоцтво про право
власності на квартиру і воно було
виконано, на підставі нього виникли
правовідносини з власності і воно не
могло бути скасовано органом місцевого
самоврядування.

Доводи апеляції в цій частині висноків
суду першої інстанції не спростовують
і не заслуговують на увагу.

Безпідставними і необгрунтованими є
доводи апелянтів щодо неправомірності
видачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтва про
право власності на квартиру та
законності користування спірною
квартирою ОСОБА_1, оскільки вони
повністю спростовуються матеріалами
справи та не грунтуються на законі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 вселився в спірну квартиру
разом з своєю матір'ю ОСОБА_6 на
підставі ордеру від 27 лютого 1986 року,
тобто на законних підставах, постійно
проживав та був зареєстрованим у даній
квартирі з 22 серпня 1986 року, проживав та
був зареєстрований у даній квартирі
на момент її приватизації - 13 жовтня 1995
року, однак позбалений прав на квартиру
внаслідок незаконної її приватизації
одноосібно ОСОБА_6 та неправомірним її
віддчуженням - ОСОБА_1

Наведені обставини встановлені
постановою Тячівського районного суду
від 26.10.2006 року, рішенням Тячівського
районного суду від 14.10.2008 року, які
набрали законної сили. (а.с.6-7,77-81).

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 11.11.2013року в
задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання її членом сім»ї наймача
ОСОБА_6 та визнання за нею права на
користування приміщенням - спірною
квартирою відмовлено. (а.47 -54).

Даним рішенням суду встановлено, що
позивач ОСОБА_2 був членом сім»ї
наймача ОСОБА_6, яка померла у 2008 році, з
ним укладено договір найму житла в
будинках державного і комунального
житлового фонду від 07.11.2008 року,
позивачка ОСОБА_3 є членом сім»ї нового
наймача і вони є законними
користувачами спірного житлового
приміщення і мають право на її
приватизацію. Натомість цим же
рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1
вселилась у спірну квартиру без
дотримання встановленого законом
порядку, не набула права користування
спірним жилим приміщенням і її житлові
права не порушені.

Матеріалами справи встановлено, що
підставою вселення ОСОБА_1 з членами
сім»ї та проживання у спірній квартирі
є договір дарування від 28.11.1995 року,
який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6
Даний договір рішенням Тячівського
районного суду від 14.10.2008 року визнано
недійним (а.с.6-7).

Правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.
Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю (ч.1 ст. 216,
ч.1 ст. 236 ЦК України).

З урахуванням наведених обставин суд
першої інстанції дійшов вірних
висновків, що позивачам за первісним
позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на законних
підставах видано свідоцтво про право
власності на спірну квартиру, а ОСОБА_1
з неповнолітніми дітьми не має
правових підстав для користування
даною квартирою і проживання в ній, та
обґрунтовано задовольнив заявлений
первісний позов про виселення

і обґрунтовано відмовив у зустрічному
позові про скасування свідоцтва про
право власності на спірну квартиру, яке
видане ОСОБА_2, ОСОБА_3

Суд правильно встановив фактичні
обставини справи, правильно застосував
матеріальний закон, вирішив спір у
відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим і відповідає вимогам ст.
ст. 213 - 215 ЦПК України.Підстав для його
зміни чи скасування немає. Доводи
наведені в апеляційній скарзі не
відповідають фактичним обставинам
справи, повністю спростовуються
матеріалами справи , а тому не можуть
бути взяті до уваги.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
статтями ст.ст.307,308, 313-315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Тячівської міської
ради, ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від
17 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції

Суддя - доповідач :

Судді: