АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22ц-791/2608/2014 р.
Головуючий в І інстанції: Гонтар Д.О.
Доповідач: Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року серпня місяця 27 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

ГоловуючогоПолікарпової
О.М.СуддівБазіль Л.В. Прокопчук Л.П.При
секретаріМироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка діє
від імені ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 на рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 21 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до приватного
підприємства «Дніпротранс» (далі ПП
«Дніпротранс») про стягнення
компенсації втрати доходу у зв'язку з
затримкою виплати заборгованості по
заробітній платі,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року позивачі звернулись
до суду з вказаним позовом, посилаючись
на те, що ОСОБА_7 працював у ПП
"Дніпротранс" на посаді старшого
механіка 2-го помічника капітана
теплоходу "Медногорск" з 01.02.2007 р. по
21.09.2007 р., ОСОБА_6 працював у ПП
"Дніпротранс" на посаді капітана
теплоходу "Медногорск" з 01.02.2007 р. по
21.09.2007 р., ОСОБА_8 працював у ПП
"Дніпротранс" на посаді помічника
капітана, 2-го механіка теплоходу
"Медногорск" з 01.02.2007 р. по 21.09.2007 р.,
ОСОБА_9 працювала у ПП "Дніпротранс" на
посаді кухарки теплоходу "Медногорск"
з 01.02.2007 р. по 19.09.2007 р. У зв'язку з
невиплатою заробітної плати з липня 2007
року і компенсаційних виплат,
пов'язаних зі звільненням, позивачі
звернулись до суду з позовом про
стягнення боргу у примусовому порядку.
Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 20.10.2009 року
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 14.07.2009 року змінено,
стягнуто з ПП "Дніпротранс" на користь
позивачів заборгованість по
заробітній платі, компенсацію за
невикористану відпустку, середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні. Дане рішення було
виконано частково 12.03.2011 року, в зв'язку
з чим позивачі звернулись до суду з
позовом до ПП "Дніпротранс" про
стягнення середнього заробітку по день
фактично розрахунку за період з 01.08.2010
р. по 28.02.2011 р. Рішенням Суворовського
районного суду м. Херсона від 12.09.2012
року в задоволенні позову було
відмовлено. Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 18.07.2013 року
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона скасовано в частині відмови
в задоволенні позовних вимог про
стягнення компенсації втрати доходу у
зв'язку з затримкою виплати
заборгованості по заробітній платі та
ухвалено в цій частині нове рішення,
яким частково задоволено позовні
вимоги про стягнення компенсації
втрати доходу у зв'язку з затримкою
виплати заборгованості по заробітній
платі. Стягнуто з ПП "Дніпротранс"
компенсацію втрати доходу у зв'язку з
затримкою виплати заробітної плати за
період з 01.08.2010 р. по 28.02.2011 р. (по день
остаточного розрахунку) на користь
ОСОБА_6 - 46526,20 грн., на користь ОСОБА_7 -
42335,26 грн., на користь ОСОБА_8 - 41061,66 грн.,
на користь ОСОБА_9 -17141,86 грн. Судове
рішення остаточно виконане 27.12.2013 року.

В зв'язку з викладеним просили суд
стягнути з відповідача на їх користь
компенсацію втрати доходу у зв'язку з
затримкою виплати заборгованості по
заробітній платі за період з 01.03.2011 р. по
27.12.2013 р. на користь ОСОБА_6 - 83349,70 грн.,
ОСОБА_7 - 75841,81 грн., ОСОБА_8 - 73560,21 грн.,
ОСОБА_9 - 30708,91 грн. Стягнути судові
витрати з відповідача на користь
ОСОБА_6 - 7200 грн., ОСОБА_7 - 6200 грн., ОСОБА_8 -
6200 грн., ОСОБА_9 - 6200 грн.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 21 липня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подала на
нього апеляційну скаргу і, посилаючись
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
суду скасувати і ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
відповідність оскаржуваного рішення
вимогам закону, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову зазначив, що
позивачами пропущено строк звернення
до суду з позовом про стягнення
компенсації втрати доходу у зв'язку з
затримкою виплати заборгованості по
заробітній платі. Суд виходив з того, що
відповідач остаточно розрахувався з
позивачами по заробітній платі у
березні 2011 року. Компенсацію за
затримку розрахунку по день
остаточного розрахунку, тобто по 28.02.2011
року, вже було стягнуто за рішенням
апеляційного суду Херсонської області
від 18 липня 2013 року і стягненню за
наступний період вона не підлягає.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п.20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
грудня 1999 року «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку з затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст.117 КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку.

Таким чином, у разі невиконання
роботодавцем обов'язку розрахунку з
працівником в день звільнення наступає
передбачена ст.117 КЗпП України
відповідальність. Працівник може
визначити остаточний обсяг своїх вимог
лише на момент припинення такого
порушення, яким є день фактичного
розрахунку. Така правова позиція
висловлена в рішенні Конституційного
Суду України від 22 лютого 2012 року
№40рп/2012.

Отже, зі змісту зазначених положень,
у випадку невиплати підприємством
працівнику заборгованої заробітної
плати за рішенням суду, робітник має
право на виплату середнього заробітку
з підстав ст.117 КЗпП України по день
фактичного розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_9 звільнилась з роботи на
підприємстві відповідача 19.09.2007 року, а
решта позивачів - 21.09.2007 року.
Остаточний розрахунок по заробітній
платі з ними здійснено не було.

З цих підстав рішенням
Суворовського районного суду м.
Херсона від 14 липня 2009 року позовні
вимоги ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволено
частково. Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 20 жовтня 2009
року зазначене рішення районного суду
змінено, стягнуто з ПП «Дніпротранс»
заборгованість по заробітній платі на
користь ОСОБА_7 в сумі 60946, 99 грн., в тому
числі і середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні в
сумі 49143 грн., на користь ОСОБА_6 - 67645,35
грн., з них 54007 грн. - середній заробіток
за час затримки розрахунку, на користь
ОСОБА_8 - 58244, 67 грн., з них - 47664, 54 грн.
середній заробіток за час затримки
розрахунку, на користь ОСОБА_9 - 22415,93
грн., з них - 19898, 34 грн. середній
заробіток за час затримки розрахунку.
Судове рішення виконано у березні 2011
року. За наступний період з жовтня 2009
року по лютий 2011 року рішенням
апеляційного суду Херсонської області
від 18 липня 2013 року стягнуто з ПП
«Дніпротранс» компенсацію втрати
доходу у зв'язку з затримкою
заборгованості по заробітній платі: на
користь ОСОБА_6 - 46526,20 грн., на користь
ОСОБА_7 - 42335,26 грн., на користь ОСОБА_8 -
41061,66 грн., на користь ОСОБА_9- 17141,86 грн.

Таким чином, останнім судовим
рішенням позивачам компенсовано
втрату доходу у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні до дня
фактичного розрахунку - до березня 2011
року. Зазначена сума не є предметом
зобов'язальних відносин між сторонами,
вона є засобом відповідальності
підприємства за несвоєчасну виплату
заробітної плати, а тому на неї не
можуть бути нараховані компенсаційні
виплати.

Доводи апелянта про те, що днем
остаточного розрахунку слід вважати не
11 та 22 березня 2011 року, а 27 грудня 2013
року, тобто день виплати компенсації за
несвоєчасну виплату заробітної плати є
його особистим трактуванням норм
права, які регулюють спірні
правовідносини, а тому не можуть бути
враховані судовою колегією як такі, що
суперечать закону.

Також колегія суддів не може
прийняти як підставу для скасування
правильного по суті судового рішення
через посилання в ньому на порушення
позивачами строків звернення до суду,
передбачених ст.233 КЗпП України,
оскільки, хоча районний суд і зазначив
про це, але в задоволенні позову
відмовив за необґрунтованістю
позовних вимог.

На підставі викладеного і
керуючись ст. 303, 307,308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє від
імені ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 21 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: