У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи:
Відділ Держземагенства у
Василівському районі Запорізької
області, Василівська
райдержадміністрація Запорізької
області, Василівська державна
нотаріальна контора Запорізької
області, про визнання права власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Запорізької області від 26 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернулась
до суду з позовом про визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування. В обґрунтування
позову зазначала, що після смерті її
чоловіка, який помер, залишився спадок
у вигляді земельної ділянки площе. 2 га,
та була виділена йому для ведення
особистого селянського господарства
із земель запасу контур ІІІ на
території Орлянської сільської ради.

Зазначає, що в 2009 році 2009 році звернувся
із заявою про виділ йому земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства у розмірі 2
га.

Розпорядженням голови районної
державної адміністрації за № 420
від 24.06.2009 року був затверджений
матеріал вибору земельних ділянок та
був наданий дозвіл на складання
проекту землеустрою, щодо відведення
земельних ділянок в приватну власність
для ведення особистого селянського
господарства їй та її чоловіку.

Після подання проектних документів до
Василівської РДА за розпорядженням №
421 від 31.05.2010 року був затверджений
проект землеустрою та передана у
власність її чоловіку земельна ділянка
площею 2 га. Проте, її чоловік
не зміг отримати державний акт, який
був підготовлений, у зв'язку зі смертю.
На її заяву до відділу Держземагенства
у Василівському районі Запорізької
області від 21.06.2013 року про видачу
державного акту на померлого, їй було
відмовлено з посиланням на те, що
підготовлений державний акту на право
власності на земельну ділянку її
чоловіка не був зареєстрований, тому
він не має юридичної сили.

Зазначає, що заява про затвердження
проекту земле відводу та передачі
земельної ділянки у власність
чоловіком була подана 18 березня 2010
року, двотижневий строк доля прийняття
рішення закінчується 01 квітня 2010 року,
рішення райдержадміністрації про
передачу у власність земельної ділянки
прийнято тільки 31 травня 2010 року, тобто
з порушенням встановленого строку.

Фактично земельна ділянка була
передана у власність спадкодавцю, але
не була ним оформлення по незалежним
від нього причинам.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_7 є вона та їх діти - ОСОБА_6,
ОСОБА_7, які не прийняли спадок.

У відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК
України вона прийняла спадок, так як на
день смерті ОСОБА_7 проживала разом з
ним.

Посилаючись на зазначені обставини
просила суд визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
законом на земельну ділянку площею 2,0
га, яка була наділена йому для ведення
особистого селянського господарства
із земель запасу контур ІІІ на
території Орлянської сільської ради та
за розпорядженням голови Василівської
РДА за № 421 від 31.05.2010 року передана йому
у власність за державним актом серії ЯК
№ 823926 на право власності на земельну
ділянку.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області
від 17 лютого 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
спадкове майно, а саме: на земельну
ділянку. Яка розташована в межах земель
Орлянської сільської ради
Василівського району Запорізької
області, площею 2.0000 га у контурі № ІІІ,
яка була виділена ОСОБА_7 на підставі
розпорядження голови Василівської
районної державної адміністрації
Запорізької області № 421 від
31.05.2010 року. для ведення особистого
селянського господарства. На підставі
якого було виготовлено Державний акт
серії ЯК №23926 у порядку спадкування за
законом після смерті 03 березня 2010 року
чоловіка - ОСОБА_7

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 26 червня
2014 року, рішення Василівського
районного суду Запорізької області
від 17 лютого 2014 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі, скаржник,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду, залишити в силі
рішення суду першої інстанції як
помилково скасоване апеляційним судом.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін судових
рішень, оскільки вони законні та
обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 26 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Ю.Г.Іваненко

Н.А. Горелкіна

І.М. Завгородня