Справа № 363/232/14-ц Головуючий у І
інстанції Підкурганний В.В.Провадження
№ 22-ц/780/3268/14 Доповідач у 2
інстанції КоцюрбаКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

01 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі :

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Савченка
С.І.,

При секретарі - Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 25 березня
2014 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в
и л а:

Позивач звернувся в Вишгородський
районний суд Київської області із
позовом у якому просив стягнути
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість
за кредитним договором від 08 лютого 2008
року № 39/П/37/2008-840 у розмірі 1 344 929 грн. 74
коп. та судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 3 441 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 08
лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 39/П/37/2008-840.

Згідно умов даного договору, позивач
надав відповідачу, у тимчасове
користування, на умовах забезпеченості
повернення, строковості та платності,
грошові кошти з метою придбання
нерухомого майна у розмірі 84 702,72
доларів США із розрахунку 13,79% на рік,
строком до 04 лютого 2028 року.

08 лютого 2008 року для забезпечення
виконання зобов'язання позичальником
за кредитним договором між позивачем
та відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № 39/П/37/2008-840, згідно
якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язувалися
відповідати перед позивачем як
солідарні боржники.

Позивач в повному обсязі виконав
свої зобов'язання за кредитним
договором, проте, відповідач не сплачує
заборгованість по нарахованим
відсоткам за користування кредитом, в
результаті чого виникла
заборгованість, яка станом на 29
листопада 2013 року складає 168 263, 45
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
станом на дату розрахунку становить
1344929 грн. 74 коп., в звязку з чим позивач
звернувся в суд з даним позовом, який
просив задовольнити.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 25 березня
2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» заборгованість за
кредитним договором від 8 лютого 2008
року № 39/П/37/2008-840 у розмірі 1 344 929 (один
мільйон триста сорок чотири тисячі
дев'ятсот двадцять дев'ять) грн. 74 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 3 441 (три тисячі
чотириста сорок одна) грн.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просили, рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 25 березня 2014
року скасувати, ухвалити по справі нове
рішення про відмову позивачу в
задоволенні позовних вимог. Зазначили,
що рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 25 березня 2014
року є незаконним та необгрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
судом неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи. висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення
Вишгородського районного суду
Київської області в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 08 лютого 2008
року між ВАТ КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 39/П/37/2008-840, згідно
якого, позивач надав відповідачу у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості повернення,
строковості та платності грошові кошти
з метою придбання нерухомого майна у
розмірі 84 702,72 доларів США із розрахунку
13,79% на рік строком з 08 лютого 2008 року по
04 лютого 2028 року.

Згідно умов договору, відповідач
зобов'язувався своєчасно сплачувати
проценти. за користування кредитом,
повернути кредит у визначені договором
терміни, а також виконати інші свої
зобов'язання згідно кредитного
договору.

08 лютого 2008 року, для забезпечення
виконання зобов'язань позичальником за
кредитним договором, між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № 39/П/37/2.

Згідно пункту 1.1. зазначеного
договору поручитель поручається перед
Кредитором за належне виконання ОСОБА_1
взятих на себе зобов'язань, що
витікають з Кредитного договору від 8
лютого 2008 року № 39/П/37/2008-840.

Також, 08 лютого 2008 року між ВАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_1 було укладено
договір іпотеки № 38/П/37/2008-840,
відповідно до якого відповідачка
передала позивачу в іпотеку нерухоме
майно, а саме: майнові права на земельну
ділянку, загальною площею 0,2500 га., яка
знаходиться по вул. Ірпінська в с.
Дзвінкове, Васильківського району,
Київської області, кадастровий номер №
010210003.

08 лютого 2008 року ОСОБА_1, позивачем
було видано кошти в сумі 83 368, 81 доларів
США та 1 333,90 доларів США, зазначена
обставина підтверджується валютним
меморіальним ордером від 08 лютого 2008
року № 1.

Відповідач, зобов'язання за умовами
кредитного договору щодо повернення
коштів, на визначених договором умовах
не виконав, в результаті чого виникла
заборгованість.

Загальна сума заборгованості
відповідача, відповідно до розрахунку
заборгованості станом на 29 листопада
2013 року складає 168263 доларів США 45
центів, еквівалент у гривнях за
офіційним курсом НБУ станом на дату
розрахунку складає 1344929 грн. 74 коп., з
яких: непогашений кредит -

84 633,83 дол. США (676 478 грн. 20 коп.),
несплачені відсотки - 66 070,86 дол. США (528
104 грн. 40 коп.), не сплачена пеня за
прострочення строку виконання
зобов'язань - 9 088,49 дол. США (72 644 грн. 27
коп.), несплачений штраф за
прострочення строків сплати
мінімально необхідного платежу - 8 470,27
дол. США (67 702 грн. 88 коп.).

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК
України доказів щодо спростування суми
заборгованості по кредитним
зобов'язанням, наданим представником
банку, відповідачами суду не надано.

Згідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Стаття 629 ЦК України зазначає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Пунктами 3.3.2, 3.3.3 кредитного договору
передбачено, що позичальник
зобов'язується повертати кредит та
сплачувати нараховані відсотки
щомісячно, до 10 числа поточного місяця,
при цьому, щомісячний платіж повинен
складати суму не меншу, ніж зазначена в
п.3.3.1 кредитного договору.

В статті 530 ЦК України вказано, якщо у
зобов'язанні встановлений термін його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей термін.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статтей 525, 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1049 ЦК України
позивальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 ЦК України.</

Відповідно до пункту 4.2.4 кредитного
договору Банк зобов'язаний вимагати
від позичальника дострокового
виконання зобов'язань щодо повернення
Кредиту, сплати нарахованих відсотків
та інших платежів, передбачених
договором, можливо штрафних санкцій,
якщо позичальник не вніс чергові
мінімально необхідні платежів у
терміни, визначений п.3.3.3 договору, а
також у випадку, невиконання умов
передбачених п.4.3.6 кредитного договору.

Згідно статті 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Пунктом 1.4 договору поруки
визначено, що поручитель відповідає
перед Кредитором за виконання
зобов'язань у повному об'ємі всім
належним йому на праві власності
майном та грошовими коштами.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що
у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

На підставі статті 203 ЦК України
олевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, в даному випадку
сторони бажали укласти правочин і що
зовнішній вираз волі відповідає
внутрішньому.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, колегія
суддів погоджується з думкою суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог позивача.

Так як Вишгородським районний суд
Київської області розглядаючи спір,
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює, порушень норм
процесуального законодавства при
розгляді справи не допустив, тому,
апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
необхідно відхилити, а рішення
Вишгородського районного суду від 25
березня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 25 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: