АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6507/14
Головуючий 1 інст. - Ткаченко О.А.
Справа №629/1427/14-ц
Категорія : договірні
Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Пономаренко
Ю.А., Бобровського В.В.

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк»

на рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 30 липня 2014
року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
(далі-Банк) звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог Банк
вказував, що за кредитним договором від
03 липня 2006 року ОСОБА_2 отримала кредит
у розмірі 2 795 грн. зі сплатою 25,08% на рік
за користування кредитом на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Зобов'язання за кредитним договором
відповідачка належним чином не
виконала.

Тому, ПАТ КБ «ПриватБанк», з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив суд стягнути з ОСОБА_2
заборгованість у розмірі 1 339,30 грн. за
кредитним договором, а також судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_2 позов не
визнала, вказувала на пропуск
позивачем строку позовної давності,
просила суд відмовити у задоволенні
позову Банку.

Рішенням Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 30 липня 2014
року у задоволенні позову відмовлено у
зв'язку з пропуском позивачем строку
позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просив суд скасувати
рішення суду першої інстанції з
ухваленням нового рішення, яким
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі, судові витрати покласти на
відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги Банк посилається на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вказує, що часткове погашення
заборгованості за договором
відповідачкою на протязі з 23 грудня 2010
року по 11 березня 2014 року перериває
перебіг строку позовної давності, тому
позов подано у межах строку позовної
давності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

ПАТ КБ «ПриватБанк» про день, час та
місце розгляду справи в апеляційному
суді повідомлявся належним чином
причин неявки до суду не надали.

Неявка позивача, належно повідомленого
про час та місце розгляду справи
відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи судом апеляційної інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції обгрунтоано
виходив з пропуску позивачем строку
позовної давності.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлені строки і боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти) у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що 03 липня 2006 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір, за яким
остання отримала споживчий кредит в
розмірі 2 795 грн. на придбання
мобільного телефону Nokia-6280 строком до 03
липня 2008 року з умовою сплати 2,09% в
місяць за користування кредитом на
суму залишку заборгованості по кредиту
(а.с.9).

Судовим наказом Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 23.04.2009 року, з ОСОБА_2
стягнута заборгованість за кредитним
договором від 03.07.2006 року у розмірі 6600,43
грн. (а.с.5).

ПАТ КБ «ПриватБанк» повторно звернувся
до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, яка
утворилася після 23.04.2009 року - тобто
після винесення судового наказу
Лозівським міськрайонним судом
Харківської області про стягнення
боргу з відповідача в сумі 13 439, 43 грн.,
яка з урахуванням уточнень позивачем в
судовому засідання була зменшена до 1
339,30 грн., крім цього позивач просив
стягнути судові витрати в розмірі 243,60
грн.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно пункту 2.1 умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
які разом із заявою позичальника
ОСОБА_2 складають між банком і
відповідачкою договір, строк дії
споживчого кредиту за договором
(заявою позичальника) від 03.07.2006 року
вказаний 24 місяці по 03.07.2008 року включно
(а.с.10).

Згідно п.31 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», при
застосуванні положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв'язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи,
що ЦК не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням строку позовної давності,
при вирішенні таких спорів, суди
повинні враховувати положення ЦК про
позовну давність. Оскільки зі спливом
строків позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» та вимоги ЦК щодо
позовної давності застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на той факт, що відповідачка
проводила виплати на його користь до
квітня 2014 року, судовою колегією не
приймаються, оскільки здійснювалося
стягнення на користь позивача з
пенсії відповідачки по виконанню
судового наказу суду від 23.04.2009 року, а
саме до звернення його з вимогами про
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 03.07. 2006 року до
відповідачки до суду у квітні 2014 року

Судом встановлено, що позивач
звернувся про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 03.07.2006 року до суду лише 03.04.2014 року,
тобто з пропущенням строку позовної
давності.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Частиною 4 статті 267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови від позову.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
через сплив строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 30 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: