Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Готри Т.Ю., Боднар О.В.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» на заочне рішення
Тячівського районного суду від 30 липня
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» звернулося до
суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що 12.11.2007 року
між позивачем та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір, згідно якого
остання отримала кредит на суму 15 000
доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань
за даним кредитним договором укладено
договір поруки від 12.11.2007 року з ОСОБА_3

Також даний кредит забезпечено
договором іпотеки від 12.11.2007 року між
банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 предметом
якого є житловий будинок з надвірними
спорудами, площею 133,8 кв.м., за адресою
с.Раково, вул. Незалежності, 15
Тячівського району.

Боржник своїх зобов'язань за кредитним
договором не виконував належним чином
внаслідок чого виникла заборгованість
на суму 92783,26 грн.

За таких обставин просив суд: 1)
стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заборгованість по кредитному договору
в сумі 92783,26 грн.; 2) звернути стягнення
на предмет іпотеки, встановивши спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів.

Заочним рішенням Тячівського
районного суду від 30 липня 2014 року
даний позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованість по кредитному договору
в сумі 92783,26 грн. У задоволенні решти
вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк»,
просить змінити рішення суду в частині
звернення стягнення на предмет
іпотеки, задовольнивши дану вимогу. На
обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що введений Законом України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» не встановлює підстав для
відмови в позові кредитора. Зазначеним
Законом не вносилися відповідні зміни
в ЦК України щодо способу захисту
порушених прав, та Законом України
«Про іпотеку» і Законом України «Про
заставу». Посилається, що суд дійшов
безпідставного висновку, що предмет
іпотеки є постійним місцем проживання
ОСОБА_4, ОСОБА_5, так як дана обставина
судом взагалі не досліджувалася, а тому
цей Закон не може бути застосований.
Звертає увагу на те, що боржник порушив
умови кредитного договору, а відтак
згідно приписів ЦК України та Закон
України «Про іпотеку» наявні всі
підстави для задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення представника Банку
перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає, що така підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Оскільки рішення суду першої інстанції
оскаржується лише в частині відмови в
задоволенні позовної вимоги про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, то колегія суддів, відповідно
до приписів ст. 303 ЦПК України,
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду лише в
цій частині.

Встановлено, що 12.07.2007 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено
договір про надання споживчого
кредиту, згідно якого остання отримала
кредит в сумі 15 000 доларів США (а.с.9-14).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань по даному кредитного
договору 12.07.2007 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5
укладено іпотечний договір, предметом
якого стало належне відповідачам на
праві спільної часткової власності
нерухоме майно, а саме: житловий
будинок з надвірними спорудами,
загальною площею 133,8 кв.м., що
знаходиться за адресою: Тячівський
район, с.Раково, вул. Незалежності, 15
(а.с.20-22).

Також даний кредитний договір
забезпечено порукою з ОСОБА_3 згідно
договору від 12.11.2007 року (а.с.17).

Своїх зобов'язань за кредитним
договором ОСОБА_2 не виконувала
належним чином внаслідок чого виникла
заборгованість, яка згідно розрахунку
банку становить 92783,26 грн.

Відповідачами, відповідно до ст. ст. 10,60
ЦПК України, не спростовано розмір
даної заборгованості і не доведено
неправильність вказаного розрахунку
заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ч.1 ст. 41 Закону України «Про
іпотеку» реалізація предмета іпотеки,
на який звертається стягнення за
рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться, якщо
інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження", з
дотриманням вимог цього Закону.

Суд першої інстанції відмовив у
задоволенні позовної вимоги про
звернення стягнення на предмет іпотеки
з підстав, передбачених Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» (далі по тексту - Закон №1304-VII).

Однак колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду
першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно ч.1 Закону №1304-VII, протягом дії
цього Закону не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції по даній справі кредит
отриманий ОСОБА_2 є споживчим та
укладений в іноземній валюті; площа
житлового будинку, який є предметом
іпотеки менше 250 кв.м. (133,8 кв.м.).

Разом з тим судом не з'ясовано обставин
щодо наявності у боржника чи майнового
поручителя іншого житлового майна,
хоча ці обставини мають значення для
правильного вирішення питання щодо
застосування мораторію.

При цьому судом ухвалено заочне
рішення за відсутності сторін, що
свідчить про неналежне виконання судом
обов'язків передбачених ч.4 ст. 10 ЦПК
України щодо сприяння встановленню та
з'ясуванню всіх обставин справи.
Внаслідок чого позивач не зміг в повній
мірі реалізувати своє право щодо
подачі суду доказів, зокрема шляхом їх
витребування.

В апеляційній інстанції представником
позивача збуло заявлено клопотання про
витребування від реєстраційної служби
інформації щодо наявності у
відповідачів іншого нерухомого майна,
яке було задоволено.

З наданої Інформації з Державного
реєстру прав власності на нерухоме
майно вбачається. що у майнового
поручителя ОСОБА_4 наявне у власної
домоволодіння за адресою, Тячівський
район, с.Ракове, вул. Гагаріна, 36 (а.с.125).

Таким чином у майнового поручителя
наявне інше нерухоме майно, а відтак на
дані правовідносини не поширюються
приписи Закону №1304-VII.

Зазначене свідчить про наявність
підстав для задоволення позовної
вимоги банку про звернення стягнення
на предмет іпотеку, у зв'язку з чим
рішення суду першої інстанції в цій
частині підлягає скасуванню
відповідно до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
задовольнити.

Скасувати заочне рішення Тячівського
районного суду від 30 липня 2014 року в
частині відмови в задоволенні позовної
вимоги Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення даної вимоги.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним
товариством «УкрСиббанк» за кредитним
договором №0 від 12.11.2007 року, в
розмірі 92 783,26 грн., звернути стягнення
на житловий будинок з надвірними
спорудами, що розташований за адресою:
с.Ракове, вул. Незалежності, 15
Тячівського району Закарпатської
області шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки з прилюдних торгів, за
початковою ціною предмету іпотеки
встановленому на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді