У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука О.А., Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А., Писаної Т.О.,розглянувши в судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_6, в
інтересах та від імені якої діє ОСОБА_7,
про перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення Куйбишевського
районного суду м. Донецька від
26 квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_6, Донецької міської
Ради, Управління Держкомзему у м.
Донецьку Донецької області, третьої
особи П'ятої Донецької державної
нотаріальної контори про визнання
недійсними державних актів про право
приватної власності на землю, визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом,

за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 29 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 27 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_6 звернулась до
суду із зазначеною заявою, посилаючись
на те, що рішенням Куйбишевського
районного суду м. Донецька від 26
квітня 2011 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 11 жовтня 2011 року позов
ОСОБА_8 задоволено.

Визнано недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0906 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від
27 квітня 1999 року, в частині спадкового
майна - вищезазначеної земельної
ділянки.

Визнано недійсним акт про право
приватної власності на землю від
10 червня 1999 року

Зазначала, що висновки Куйбишевського
районного суду м. Донецька ґрунтуються
на підставі обставин встановлених
Куйбишевським районним судом м.
Донецька від 17 листопада 2010 року по
справі №
2а-2430/11/0531, постановою якого визнано
недійсним розпорядження виконавчого
комітету Донецької міської ради від 28
лютого 1996 року в частині передачі у
власність ОСОБА_6 спірної земельної
ділянки.

Проте вищезазначена постанова
Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 28 лютого 1996 року була
скасована ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 26
лютого 2013 року.

Посилаючись на зазначені підстави,
ОСОБА_6 просила суд поновити строк для
подання заяви про перегляд судового
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами, скасувати рішення
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 26 квітня 2011 року та в
задоволенні позову ОСОБА_8 відмовити.

Ухвалою Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 29 січня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 27 лютого 2014 року, в задоволенні
клопотання ОСОБА_6 про поновлення
строку для подання заяви відмовлено,
заяву про перегляд рішення
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 26 квітня 2011 року
залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким поновити строк для
подання заяви про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи у задоволенні клопотання
ОСОБА_6 про поновлення строку для
подання заяви про перегляд судового
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами та залишаючи заяву без
розгляду, суд першої інстанції з яким
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що процесуальний строк
встановлений ст. 362 ЦПК України для
подання заяви пропущено ОСОБА_6 без
поважних причин, а тому поновленню не
підлягає.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна, оскільки вони не
відповідають положенням
процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 361
ЦПК України рішення або ухвала суду,
якими закінчено розгляд справи, що
набрали законної сили, а також судовий
наказ можуть бути переглянуті у зв'язку
з нововиявленими обставинами.

Підставами для
перегляду рішення, ухвали суду чи
судового наказу у зв'язку з
нововиявленими обставинами є, зокрема
скасування судового рішення, яке стало
підставою для ухвалення рішення чи
постановлення ухвали, що підлягають
перегляду (п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Статтею 362 ЦПК України встановлено, що
заяви про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами можуть
бути подані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
протягом одного місяця з дня
встановлення обставини, що є підставою
для перегляду.

У випадках, встановлених пунктом 3
частини другої статті 361 ЦПК України
строк для подання заяви про перегляд у
зв'язку з нововиявленими обставинами
обчислюється з дня набрання законної
сили судовим рішенням, яким скасовано
судове рішення, що стало підставою для
ухвалення рішення чи постановлення
ухвали, які підлягають перегляду.

Із матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26 лютого 2013 року скасовано
постанову Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 17 листопада 2010 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 серпня 2011
року, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а.
с. 8 - 9).

26 лютого 2013 року ОСОБА_6 була присутня
на засіданні Вищого адміністративного
суду України, на якому було проголошену
вступну та резолютивну частину
рішення, що підтверджується журналом
судового засідання (т. 2 а. с. 34 - 35).

27 лютого 2013 року представником ОСОБА_6
було подано до Вищого
адміністративного суду України
клопотання про надання ухвали від 26
лютого 2013 року (т. 2 а. с. 40). У зазначеній
заяві відсутні відомості про отримання
копії вищезазначеного судового
рішення.

Відповідно до статтей 55, 124 Конституції
України та статті 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Судові процедури повинні бути
справедливими, особа безпідставно не
може бути позбавлена конституційного
права на оскарження рішення суду (ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод).

Нормами ЦПК України не передбачено
вичерпного переліку поважних причин
для поновлення пропущеного
процесуального строку, такі причини
визначаються в кожному конкретному
випадку, виходячи з обставин справи.

Відмовляючи у задоволенні клопотання
ОСОБА_6 про поновлення процесуального
строку для подання заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, суди не
врахував конкретних обставин справи
та н належним чином не перевірили
доводи заявника щодо невчасного
отримання копії ухвали Вищого
адміністративного суду України, чим
позбавили останню права на перегляд
судового рішення.

З урахуванням наведеного постановлені
ухвали судів першої та апеляційної
інстанцій не можуть залишатися в силі
та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст.
342 ЦПК України, підлягають скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції для вирішення питання про
поновлення строку для подання заяви
про перегляд судового рішення у зв'язку
з нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 29 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 27 лютого 2014 року
скасувати.

Справу передати до Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області для вирішення питання про
поновлення строку для подання заяви
про перегляд судового рішення у зв'язку
з нововиявленими обставинами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А.
Макарчук

Судді:

А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана