Справа №167/927/14-ц
Провадження №2/167/303/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2014 року Рожищенський
районний суд Волинської області в
складі:

головуючого- судді
Сіліча І.І.

при секретарі-
Ісаковій Н.Ю.

з участю позивача-
Наливайка В.С.

представника відповідача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рожище
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором позики.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
28.01.2012 року між ним та ОСОБА_3 був
укладений договір позики, згідно якого
відповідач отримав грошові кошти в
сумі 5000 доларів США, що по курсу
Національного банку України (за 1 дол.
США - 11,83 грн.) станом на 02.07.2014 року
становить 59150,00 грн. та зобов'язався
повернути дану суму в строк до 15.04.2012
року, про що надав відповідну розписку.

Покликаючись на те, що відповідачем
сума позики не повернута, просить
стягнути з ОСОБА_3 69972,97 грн. боргу за
договором позики, яка включає основну
суму боргу, індекс інфляції, 3% річних та
відсотки по ставці Нацбанку в період
дії договору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
заявлені вимоги підтримав з підстав,
зазначених в позовній заяві, просить
задовольнити їх.

Представник відповідача позов не
визнав. Суду пояснив, що розписка, яка
міститься в матеріалах справи не
підтверджує факту отримання ОСОБА_3
грошових коштів від ОСОБА_2, оскільки зі
змісту документу не можливо
ідентифікувати особу позичальника, не
зазначено будь-яких особистих даних.
Крім того, відсутнє прізвище та
особисті відомості про позикодавця, а
також зазначена сума не є конкретно
визначеною, так як вказана в
незрозумілій валюті. Оскільки такої
розписки про отримання в борг грошових
коштів не було надано, то відповідно
ніякого договору позики не було. В
задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення.

З пояснень позивача, матеріалів справи
судом встановлено, що 28.01.2012 року
ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 розписку, згідно
якої зобов'язався повернути 5000 доларів
США до 15.04.2012 року (а.с.6).

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі) що були передані йому у строк та в
порядку, що встановлені договором.

На день розгляду справи судом сума
позики позивачу не повернута, що
свідчить про невиконання відповідачем
умов договору.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одерожання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 цього
Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З наданого позивачем розрахунку, який
не спростований відповідачем, судом
встановлено, що стягненню з
відповідача в користь позивача за
період невиконання ним зобов'язання за
договором позики від 28.01.2012 року
підлягає 69972,97 грн., а саме: 65065,00 грн.
(сума заборгованості із врахуванням
індексу інфляції за період з травня 2012
року по травень 2014 рік), 3928,20 грн. (3 %
річних від простроченої суми за період
з 16.04.2012 року по 02.07.2014 року) та 979,77 грн.
(відсотки по ставці національного
банку України в період дії договору з
28.01.2012 року по 15.04.2012 року), тобто всього
з відповідача в користь позивача слід
стягнути 69972,97 грн. (з розрахунку 65065,00
грн.+3928,20 грн.+979,77 грн.).

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що оскільки відповідач, як
позичальник, не виконав умови договору
щодо своєчасного повернення позики,
позов слід задовольнити і стягнути з
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 69972,97 грн. за
порушення грошового зобов'язання.

Крім того, твердження представника
відповідача про те, що у розписці
відсутні особисті дані позикодавця,
суд до уваги не приймає, так як сам факт
знаходження даної розписки у позивача
ОСОБА_2, свідчить про те, що відповідач
зоюбов'язався повернути грошові кошти
саме йому.

Щодо стягнення з відповідача в користь
позивача понесених судових витрат.
Позивачем при поданні позовної заяви
до суду судовий збір сплачено не було,
так як останній звільнений від його
сплати відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону
України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про
судовий збір», тому відповідно до ч.3
ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід
держави необхідно стягнути 699,72 грн.
судового збору.

На підставі ст.ст.526, 530, 625, 1046, 1048, 1049 ЦК
України, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212, 215,
218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 69972
(шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот
сімдесят дві) грн. 97 коп. боргу за
договором позики.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 699
(шістсот дев'яносто дев'ять) грн. 72 коп.
судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Рожищенський районний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ: /підпис/
І.І.Сіліч

Оригіналу відповідає.

Суддя Рожищенського

районного суду
І.І.Сіліч