Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

іменем україни

3 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Журавель
В.І.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Меблевий комбінат
«Стрий», третя особа - директор
Товариства з додатковою
відповідальністю «Меблевий комбінат
«Стрий» ОСОБА_4, про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 26 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до Товариства з
додатковою відповідальністю «Меблевий
комбінат «Стрий» (далі - ТДВ «Меблевий
комбінат «Стрий»), третя особа -
директор ТДВ «Меблевий комбінат
«Стрий» ОСОБА_4., про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що він працював на посаді
голови правління ВАТ «Меблевий
комбінат «Стрий» з 1992 року, а до цього
часу, починаючи з 1983 року, працював
директором цього ж підприємства. На
даному підприємстві його добросовісна
праця відзначена рядом урядових
нагород і указом Президента України в
1995 році йому присвоєно звання
«Заслужений працівник промисловості
України». На підставі рішення зборів
від 15 липня 2011 року «Меблевий комбінат
«Стрий» було реорганізовано у ТДВ
«Меблевий комбінат «Стрий». Для
контролю за фінансово-господарською
діяльністю підприємства та його
керівника було утворено ревізійну
комісію, до складу якої обрано пʼ?ять
осіб в тому числі і його, а директором
даного підприємства обрано ОСОБА_4

1 вересня 2011 року між ним та директором
підприємства укладено контракт - форму
трудового договору. Наказом від 9
вересня 2011 року

№ 327 по ТДВ «Меблевий комбінат «Стрий»
зазначено, що він в порядку переведення
з посади голови правління ВАТ
«Меблевий комбінат «Стрий»
переведений на посаду члена ревізійної
комісії ТДВ «Меблевий комбінат
«Стрий», йому встановлено місячну
зарплату в розмірі 10 000 грн та дана
робота є його основною роботою. Коли
було створено ревізійну комісію у
складі пʼ?яти осіб вони склали план
роботи та приступили до виконання
даних обов'язків, для чого висунули
вимоги для пред'явлення документів про
фінансово-господарську діяльність
товариства, але директор ОСОБА_4. чинив
їм різні перешкоди, заборонив
бухгалтерії, фінансовому директору та
іншим працівникам видавати їм будь-які
документи та надав вказівку охороні
товариства не пропускати його на
територію підприємства без його
особистої вказівки. З приводу такої
негативної поведінки директора ОСОБА_4
він та інші члени ревізійної комісії
зверталися з письмовими заявами до
голови ревізійної комісії та
директора, однак на дані звернення він
не реагував.

Директор ОСОБА_4. намагався будь-яким
чином звільнити його з роботи та в
порушення Статуту ТДВ «Меблевий
комбінат «Стрий» листом від 7 березня
2013 року № 206 повідомив його, що вказана
посада згідно наказом від 7 березня 2013
року № 40-к скорочується з 10 травня 2013
року у звʼ?язку із важким фінансовим
становищем та зменшенням чисельності
працівників. Він вважає, що звільнення
чи скорочення членів ревізійної
комісії є компетенцією загальних
зборів засновників, яким дано
доручення директору тільки укладати
контракт. Листом від 14 травня 2013 року №
364 директор ТДВ «Меблевий комбінат
«Стрий» повідомив його у термін до

20 травня 2013 року надати письмове
пояснення щодо його відсутності на
роботі 1, 2, 13, 14 травня 2013 року, так як
фактично з 1-6 травня 2013 року були
вихідними днями. Листом від 14 травня 2013
року № 366 директор повідомив його, щоб
він прийшов та отримав трудову книжку у
зв'язку із звільненням з роботи з 14
травня 2013 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України,
цей лист отримав 16 травня 2013 року. Також
14 травня 2013 року йому нараховувалася та
виплачувалася заробітна плата, що
свідчить про присутність його на
роботі. Після його звільнення
директором ТДВ «Меблевий комбінат
«Стрий» була дана вказівка охороні не
допускати його на роботу та з цією
метою було заблоковано його електронну
картку для доступу на підприємство, так
як він і по даний час є одним із
засновників товариства. Тому просив
поновити на роботі, стягнути заробітну
плату за час вимушеного прогулу та
відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 20 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 до ТДВ
«Меблевий комбінат «Стрий», третя
особа - директор ТДВ «Меблевий комбінат
«Стрий» ОСОБА_4., про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди
задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3
на посаді члена Ревізійної комісії ТДВ
«Меблевий комбінат «Стрий» з 14 травня
2013 року. Стягнуто з ТДВ «Меблевий
комбінат «Стрий» на користь ОСОБА_3 65 509
грн втраченої заробітної плати за час
вимушеного прогулу із врахуванням
отриманих 9 000 грн вихідної допомоги при
звільненні з роботи та судовий збір в
розмірі 655 грн 09 коп. У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ТДВ «Меблевий
комбінат «Стрий», третя особа -
директор ТДВ «Меблевий комбінат
«Стрий» ОСОБА_4., про стягнення
моральної шкоди в розмірі 5 000 грн
відмовлено за недоведеністю. Допущено
негайне виконання рішення.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 26 травня 2014 року рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 20 січня 2014 року
скасовано та постановлено ухвалу, якою
провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до ТДВ «Меблевий комбінат «Стрий»,
третя особа - директор ТДВ «Меблевий
комбінат «Стрий» ОСОБА_4., про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди закрито, оскільки наказ від

14 травня 2013 року № 189 порушує
корпоративні права позивача, як
засновника (учасника) товариства, а
тому відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 12
ГПК України справа підвідомча
господарському суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 26 травня 2014 року
та залишити в силі рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від

20 січня 2014 року, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 1
вересня 2011 року між сторонами було
укладено контракт з членом ревізійної
комісії, у п. 1.1 якого зазначено, що цей
контракт є трудовим договором. Даний
контракт не містить положень про
дострокове його розірвання, але в п. 7.3
вказано, що у частині, що не передбачена
цим контрактом, сторони керуються
законодавчими актами, що поширюються
на підприємстві, статутом підприємства
та іншими документами (а. с. 65).

Відповідно до ст. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Наказом від 7 березня 2003 року № 40-к
скорочено та виведено із штатного
розпису ОСОБА_3 (а. с. 66).

Згідно з наказом від 14 травня 2013 року №
189 ОСОБА_3 звільнено із займаної посади
члена ревізійної комісії у звʼ?язку із
скороченням чисельності працівників
(а. с. 70)

Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу без згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника)
допускається у випадках: ліквідації
підприємства, установи, організації;
незадовільного результату
випробування, обумовленого при
прийнятті на роботу; звільнення з
суміщуваної роботи у зв'язку з
прийняттям на роботу іншого
працівника, який не є сумісником, а
також у зв'язку з обмеженнями на роботу
за сумісництвом, передбаченими
законодавством; поновлення на роботі
працівника, який раніше виконував цю
роботу; звільнення працівника, який не
є членом первинної профспілкової
організації, що діє на підприємстві, в
установі, організації; звільнення з
підприємства, установи, організації, де
немає первинної профспілкової
організації; звільнення керівника
підприємства, установи, організації
(філіалу, представництва, відділення та
іншого відокремленого підрозділу),
його заступників, головного бухгалтера
підприємства, установи, організації,
його заступників, а також службових
осіб органів доходів і зборів, яким
присвоєно спеціальні звання, і
службових осіб центральних органів
виконавчої влади, що реалізують
державну політику у сферах державного
фінансового контролю та контролю за
цінами; керівних працівників, які
обираються, затверджуються або
призначаються на посади державними
органами, органами місцевого
самоврядування, а також громадськими
організаціями та іншими об'єднаннями
громадян; звільнення працівника, який
вчинив за місцем роботи розкрадання (в
тому числі дрібне) майна власника,
встановлене вироком суду, що набрав
законної сили, чи постановою органу, до
компетенції якого входить накладення
адміністративного стягнення або
застосування заходів громадського
впливу; призову або мобілізації

власника - фізичної особи під час
особливого періоду. Законодавством
можуть бути передбачені й інші випадки
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу без згоди
відповідного виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника).

Таким чином, між сторонами виник спір
із трудових правовідносин.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства. Законом
може бути передбачено розгляд інших
справ за правилами цивільного
судочинства. Суди розглядають справи,
визначені у частині першій цієї статті,
в порядку позовного, наказного та
окремого провадження. Суди розглядають
справи про оскарження рішень
третейських судів, про видачу
виконавчих листів на примусове
виконання рішень третейських судів,
про оспорювання рішень міжнародного
комерційного арбітражу, а також про
визнання та надання дозволу на
виконання рішень міжнародного
комерційного арбітражу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 червня 2009 року № 2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» передбачено, що, вирішуючи
питання про відкриття провадження у
справі, суд повинен виходити з того, що
згідно зі статтею 124 Конституції
України юрисдикція загальних судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, а за частинами
першою і другою статті 15 ЦПК у порядку
цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ за Кодексом
адміністративного судочинства України
(стаття 17) або Господарським
процесуальним кодексом України (статті
1, 12) віднесено до компетенції
адміністративних чи господарських
судів. Законом може бути передбачено
розгляд інших справ за правилами
цивільного судочинства.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд
першої інстанції, правильно визначивши
правовідносини, які склалися між
сторонами, дійшов вірного висновку,
розглянувши справу в порядку
цивільного судочинства, оскільки
спори, що виникають з трудових
правовідносин підвідомчі, згідно з
чинним законодавством судам загальної
юрисдикції.

Отже, при вирішенні спору апеляційний
суд у порушення статей

213, 214 ЦПК України на вказане уваги не
звернув, дійшов помилкового висновку,
що справу слід розглядати за
господарським судочинством, оскільки
правовідносини сторін регулюються
нормами трудового права, що в силу ст. 338
ЦПК України є підставою для скасування
рішення апеляційного суду з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 26 травня 2014 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Н.А.
Горелкіна Є.П. Євграфова О.І.
Євтушенко В.І. Журавель