Номер провадження: 22-ц/785/9761/14
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" та публічного акціонерного товариства "Омега банк" про визнання частково недійсними договорів та зобов'язання виконувати умови кредитного договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2014 року, -

встановила:

13 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" та публічного акціонерного товариства "Омега банк" про визнання частково недійсними договорів та зобов'язання виконувати умови кредитного договору.

Свої вимоги мотивувала тим, що в 2010 році Банк повністю порушив порядок дострокового повернення кредиту, ініціював дострокове повернення в повному обсязі, безпідставно 23.04.2010 року відніс залишок кредиту у розмірі 50746 дол. США до складу простроченої заборгованості і в подальшому невірно визначив розміри поточної заборгованості та безпідставно не прийняв від неї належного виконання зобов'язання 08.09.2010 р. та 08.10.2010 р. і як наслідок проценти в подальшому нараховувалися в більшому обсязі. До того ж банк безпідставно нарахував пеню не на фактичну прострочену заборгованість, а на весь залишок кредиту у розмірі 50694,72 дол. США. Все вказане призвело до штучного збільшення заборгованості за кредитом. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 04.04.2011 р. було відмовлено банку в стягненні безпідставно нарахованої заборгованості. Незважаючи на прийняте рішення банк не повернув її до графіка погашення кредиту, та не надав можливості здійснювати погашення щомісяця по 229 дол. США, тому вона не мала можливості виконувати умови договору. Станом на 28.11.2012 р. банк мав право передавати право вимоги новому кредиторові за кредитним договором у розмірі 50023 дол.США, однак новому кредиторові було передану недійсну вимогу у розмірі 86583 дол. США та ще й не як майбутню вимогу, яку вона має право виконувати до 18.07.2028 року, а як наявну вимогу, яку новий кредитор має право вимагати одноразово в повному обсязі. Крім того, підписання договору факторингу повністю змінює умови повернення кредиту узгоджені раніше з банком, в ньому не передбачено відкриття позичкового рахунку в доларах, новий кредитор не має ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу. Взагалі вважає, що передання прав вимоги до неї було здійснено з порушенням розпорядження Дерфінпослуг від 03.04.2009 року №231 та як наслідок Закону України " Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", оскільки вона не є суб'єктом господарювання. Посилаючись на порушення її прав під час укладення договору факторингу, які впливають на умови виконання кредитного договору, вона змушена була звернутися до суду з позовом.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" та публічного акціонерного товариства "Омега банк" про визнання частково недійсними договорів та зобов'язання виконувати умови кредитного договору залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що згідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов'язанні не може бути змінений, якщо це встановлено законом або договором.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом або договором.

Оскільки кредитний і іпотечний договори, укладені між ПАТ "Сведбанк" та позивачкою не містять обмежень стосовно права відступлення вимоги, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції також правильно, виходячи з вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, якою визначено що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зазначив, що встановлених ст. 203 ЦК України підстав, з яких вона вважає необхідним визнати правочин недійсним, позивачка не привела.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.П. Гайворонський

С.М. Сегеда