У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - орган опіки та піклування
Дубенської районної державної
адміністрації Рівненської області, про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 19 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 15 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 14 травня 2010 року перебував у
шлюбі з відповідачкою, від якого мають
дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він з ОСОБА_4
проживають окремо, дитина проживає з
матір'ю, однак остання чинить йому
перешкоди у спілкуванні з дочкою, з
приводу чого він звертався до органу
опіки та піклування Дубенської
районної державної адміністрації і
розпорядженням від 28 березня
2012 року № 240 йому надано дозвіл на
побачення з дитиною двічі на тиждень.
Проте відповідач та її родина надалі
продовжують чинити йому перешкоди: не
пускають на поріг помешкання, не
дозволяють бачитись з дитиною, разом з
тим він бажає приймати участь у
спілкуванні та вихованні дитини.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд зобов'язати ОСОБА_4 не чинити йому
перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Рішенням Дубенського
міськрайонного суду Рівненської
області від 19 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 15 травня 2014 року, зобов'язано
ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у
спілкуванні з дитиною - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначити ОСОБА_3 такі
способи його участі у спілкуванні з
дитиною двічі на тиждень у присутності
матері дитини - ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що ОСОБА_4 позбавила позивача
можливості спілкуватися з дитиною та
рівноправно брати участь у її
вихованні, тому зобов'язав її не чинити
перешкод позивачу в здійсненні його
батьківських обов'язків і з
урахуванням обставин, визначив порядок
спілкування батька з дитиною в
присутності матері.

Проте погодитись із таким висновком
суду не можна, оскільки суд дійшов його
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2010
року, від якого мають дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 з дочкою
проживають окремо від позивача, якому
відповідач не дає можливості
спілкуватися з дитиною, внаслідок чого
він звертався до органу опіки та
піклування із заявою про надання йому
часу для побачення з дитиною.

Статтею 158 СК України передбачено, що
за заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.
Особа, яка ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування,
зобов'язана відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану тому з
батьків, хто проживає окремо від
дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи (чч. 1, 2 ст. 159 СК
України).

Відповідно до чч. 4, 5 ст. 19 СК України
передбачено, що при розгляді судом
спорів щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Разом з тим
орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

При цьому в матеріалах справи наявне
розпорядження голови Дубенської
районної державної адміністрації
Рівненської області, яким позивачу
надано дозвіл на побачення з дитиною
двічі на тиждень, а висновок органу
опіки та піклування щодо розв'язання
спору відсутній.

Відповідно до положень ст. 214 СК
України, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
забезпечення організаційно-правових
умов соціального захисту дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування» органами опіки та
піклування є державні органи
адміністрації районів, районів в
містах Києві та Севастополі, виконавчі
органи міських чи районних у містах,
сільських, селищних рад.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у
постанові Пленуму Верховного Суду
України № 20 від 19 грудня 2008 року «Про
внесення змін до постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення і поновлення батьківських
прав» висновок органу опіки та
піклування має бути оформлений на
бланку державних адміністрацій
районів, районів міст Києва та
Севастополя, виконавчих органів
міських чи районних у містах, сільських
селищних рад, підписаний головою
(заступником голови) та скріплений
печаткою. Також до висновку органу
опіки та піклування повинні бути
додані документи, зазначені в ч.
3 ст. 253 ЦПК України.

Суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214
ЦПК України на зазначені вище
положення закону та обставини справи
уваги не звернув і дійшов передчасного
висновку про визначення способу участі
позивача у вихованні дитини.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 19 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 15 травня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко

4

Справа № 6-23568 св 14 Головуючий у першій
інстанції Федорова Л.П.

Доповідач Луспеник Д.Д.