Справа №461/3244/13ц
Провадження №2/461/198/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2014 року
Галицький районний суд
м.Львова

в складі: головуючого
судді Государського А.В.

при секретарі
Скаб В.О.,

за участю: представника
позивача Кріксон М.Ю.,

представника
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Львові цивільну
справу за позовом Золочівської міської
ради до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості та зустрічним позовом
ОСОБА_3 до Золочівської міської ради
про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В
обґрунтування заявленого позову
покликається на те, що між ним та
відповідачем було укладено договір
оренди земельної ділянки, розташованої
у АДРЕСА_1, розміром 0,6080 га. для
обслуговування мотелю, кафе-бару,
більярдної та складу гуртівні. Однак
орендар не сплачує орендної плати,
внаслідок чого у відповідача перед
позивачем існує заборгованість в сумі
153435,38 грн. В подальшому, 24.12.2012 року
позивач подав заяву про уточнення
позовних вимог (а.с.19), просить суд
стягнути з відповідача 184349 грн.
заборгованості за договором оренди,
відповідно до поданого розрахунку
заборгованості (а.с.20).

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3
звернулася в суд зі зустрічним позовом
до Золочівської міської ради про
визнання договору недійсним. Свої
позовні вимоги мотивує тим, що договір
оренди земельної ділянки площею 0,6080
га., розташованої у АДРЕСА_1 та наданий
позивачем за первісним позовом акт
приймання-передачі вказаної земельної
ділянки вона не підписувала, що є
істотним порушенням вимог ч.2 ст.207 ЦК
України. Просить суд визнати недійсним
оспорюваний договір оренди земельної
ділянки.

Представник позивач за первісним
(відповідач за зустрічним) позовом в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, надавши пояснення,
аналогічні викладеним у позовній заяві
та у заяві про уточнення позовних
вимог. Просить задовольнити первісний
позов та відмовити у задоволенні
зустрічного позову за безпідставністю.

Відповідач за первісним позовом
(позивач за зустрічним) та її
представник ОСОБА_4 у судовому
засіданні проти первісного позову
заперечили з мотивів викладених у
зустрічній позовній заяві. Просять суд
відмовити у задоволенні первісного
позову в частині та задовольнити
зустрічний позов у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між Золочівською
міською радою Львівської області в
особі міського голови Зубара
Володимира Володимировича
(орендодавець) з однієї сторони та
ОСОБА_3 (орендар) з іншої було укладено
договір оренди землі від 06.05.2009 року
об'єктом якого є земельна ділянка
загальною площею 0,6080 га, у тому числі:
0,6080 га під будівлями і замощеннями,
форма у вигляді трапеції, рельєф рівний
на строк 49 років (а.с.3).

Згідно акту прийняття-передачі від
06.05.2009 року укладеного Золочівською
міською радою в особі заступника
міського голови Пастуха Володимира
Володимировича з однієї сторони
передає, а ОСОБА_3 приймає земельні
ділянку загальною площею 0,6080 га, яка
знаходиться на АДРЕСА_1, форма у вигляді
трапеції, рельєф рівний, кадастровий
номер::09:045:0026 (а.с.9).

Висновком №582 Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від 28.02.2014 року (а.с.100-103) яким
встановлено, що підписи від імені
ОСОБА_3, розташовані в графах «Орендар»
в Договорі оренди землі без дати про
передачу земельної ділянки площею 0,6080
та за адресою АДРЕСА_1, «Керівник» в
акті приймання-передачі від 06.05.2009 року
виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Надаючи оцінку висновку експерта НДЕКЦ
№ 582 від 28.02.2014 року як доказу, суд
вважає його достовірним та належним,
оскільки він підтверджується й іншими
доказами по справі, виконаний
кваліфікованим спеціалістом, а тому у
суду немає причин сумніватися у
достовірності проведеного дослідження
та вбачати у висновках спеціаліста
зацікавленість.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оренду землі», оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду
землі»встановлено, що договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Стаття 14 Закону України «Про оренду
землі» визначає, що договір оренди
землі укладається у письмовій формі і
за бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Форма Типового Договору оренди землі
затверджена постановою Кабінету
Міністрів України від 03.03.2004 року № 220.
При цьому підписи сторін є одним із
обов'язкових реквізитів договору, які
саме повинні засвідчувати вільне
волевиявлення сторін на укладання
договору на певних узгоджених між ними
умовах. Відповідно до ст. 16 Закону
України «Про оренду землі», укладання
договору оренди земельної ділянки із
земель приватної власності
здійснюється за згодою орендодавця та
особи, яка згідно із законом вправі
набувати право оренди на таку земельну
ділянку.

Згідно зі ст. 237 ЦК України,
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. Представництво
виникає на підставі договору, закону,
акта органу юридичної особи та з інших
підстав, встановлених актами
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Судом з достовірністю встановлено, що в
даному випадку, відповідач за
первісним позовом - ОСОБА_3 не давала
своєї згоди на укладання договору
оренди землі від 06.05.2009 р., та не ставила
свій підпис в графі «Орендар», що
підтверджується висновком експерта №
582 від 28.02.2014 року, тобто договір оренди
землі, що знаходиться у Золочівській
міській раді Львівської області, є
недійсним, підпис ОСОБА_3 підроблений
іншою особою, що не відповідає вимогам
чинного законодавства та є очевидним
підтвердженням недійсності правочину.

Таким чином, оцінюючи докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що в задоволенні первісного позову
слід відмовити, а зустрічний позов слід
задовольнити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 88, 212, 215, ЦПК
України, ст.ст.205, 207, 237 ЦК України, ст.ст.
1, 13, 14 Закону України «Про оренду землі»
від N 161-XIV, 06.10.1998, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні первісного позову
Золочівської міської ради до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до
Золочівської міської ради про визнання
договору недійсним задовольнити.

Стягнути з Золочівської міської ради
Львівської області на користь ОСОБА_3 309
(триста дев'ять) грн. 14 коп. судового
збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
А.В. Государський