Справа № 2-1493-11 Головуючий у І
інстанції Мостовий Р.П.Провадження №
22-ц/780/3898/14 Доповідач у 2 інстанції
ЯворськийКатегорія 58
РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського
М.А.,

суддів:
Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі:
Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 14
жовтня 2011 року за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Надра», Ірпінського
бюро технічної інвентаризації, треті
особи: ОСОБА_2, Закрите акціонерне
товариство страхова компанія
«Галактика» про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом у
відповідності до норм ст.230 Цивільного
кодексу України та просив визнати
правочин, який оформлений Кредитним
договором №466/П/РП/2007-840, укладеним
22.11.2007 р. і договір застави недійсними
та зобов'язати вчинити дії.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що 22.11.2007 року між ВАТ КБ «Надра»
та ОСОБА_1 було укладено Кредитний
договір № 466/П/РП/2007-840, відповідно до
умов якого відповідач надав позивачу
грошові кошти у сумі 118 477 дол. США 48
центів, терміном погашення до 19.11.2032 р.
під 13,39% відсотків на місяць.

Тоді ж, між ЗАТ «Компанія з управління
активами та адміністрування пенсійних
фондів «Наші інвестиції» та ОСОБА_1
укладено Договір купівлі-продажу
цінних паперів № С151-К2; 20-Б/09 від 22.11.2007
р.

26.09.2007 р. між ТОВ "Регіональні будівні
інвестиції" та позивачем укладено
Договір №С 151-Б2 бронювання об'єкта
нерухомості, предметом якого є
бронювання забудовником за замовником
квартири у ЖК «Коцюбинський».

28.09.2007 р. між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1
укладено Договір № 1132-Д про відкриття
рахунку у цінних паперах, а 22.09.2008 р.
укладено Договір застави майнових прав
на передачу квартири у власність до
кредитного договору № 466/П/РП/2007-840 від
22.11.2007 р., певні умови якого вважає
несправедливими і такими, що
призводять до істотного дисбалансу
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживича.

15.05.2009 р. між ОСОБА_2 та ЗАТ «Страхової
компанії «Галактика», укладено Договір
застави майнових прав на майнові кошти,
відповідно до якого (п. 1.1.),
Заставодавець передає у забезпечення
зобов'язань, що виникли на підставі
договорів:

- купівлі-продажу цінних паперів №Б64/1
від 15.05.2009 р.;

- купівлі-продажу облігацій №Б65/1 від
12.05.2009 р.;

- купівлі-продажу облігацій №Б66/1 від
12.05.2009 р., а Заставодержатель приймає у
заставу права.

12.11.2009 р. Святошинським райсудом м.
Києва видано судові накази про
стягнення із ЗАТ «Страхової компанії
«Галактика» на користь ОСОБА_2 грошових
коштів за договором №Б64/1
купівлі-продажу цінних паперів від
12.05.2009 р. у розмірі 5 800 000,00 грн та за
договором №Б66/1 купівлі-продажу цінних
облігацій від 12.05.2009 року у розмірі 2 000
000,00 грн., тому вважає, що підлягає
закриттю позичковий, поточний та
рахунок у цінних паперах, відкриті на
ім'я позивача і тим самим виключає
пред'явлення виписки з рахунку ОСОБА_1,
а тому ТОВ «Регіональні будівні
інвестиції» зобов'язане видати
свідоцтво про право власності на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 74,06 кв.м.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 14 жовтня 2011 року
позов задоволено частково.

Визнано Кредитний договір №
466/П/РП/2007-840, укладений 22.11.2007 року між
ВАТ КБ «Надра», в особі заступника
начальника з роздрібного продажу
Управління по роботі з клієнтами
Центрального відділення філії ВАТ КБ
«Надра» Київське РУ Нікітчин С.О. та
ОСОБА_1 недійсним в цілому. Застосовано
реституцію: стягнуто з ОСОБА_1, за
рахунок коштів, перерахованих на
поточний рахунок, що відкритий на ім'я
ОСОБА_1 у ВАТ КБ «Надра», із вкладних
рахунків, відкритих відповідно до:

- Договору № 587/DL-06 строкового
банківського вкладу (депозиту) від
08.07.2008 р.;

- Договору № 1 від 31.03.2008 р.;

- Договору № 1/65 від 12.07.2006 р.;

- Договору № 12 від 12.01.2008 року на користь
ВАТ КБ «Надра» залишок від суми 598 311,27
грн, отриманої за правочином, який
оформлено Кредитним договором №
17/П/РП/2008-840, укладений 24.01.2008 р., а саме
суму у розмірі 550 000 грн, відповідно до
умов реституції, що застосовуються.

Припинено зобов'язання сторін за
правочином, який оформлено Кредитним
договором № 466/П/РП/2007-840, укладеним
22.11.2007 р. шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог.

Зобов'язано ПАТ КБ «Надра» закрити
кредит, позичковий рахунок НОМЕР_2,
поточний рахунок НОМЕР_3 та рахунок у
цінних паперах НОМЕР_4, що відкриті на
ім'я ОСОБА_1 у ВАТ КБ «Надра».

Визнано Договір застави майнових прав
на передачу квартири у власність до
кредитного договору №466/П/РП/2007-840 від
22.11.2007 р., укладений між сторонами,
недійсним в цілому.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ПАТ КБ «Надра» подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати вказане
рішення районного суду як незаконне та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції не взято до уваги те, що
позивач певний час виконував умови,
передбачені Кредитним договором щодо
погашення заборгованості, а отже даний
договір є укладеним, тож сторони в
належній формі шляхом підписання
договору досягли згоди з усіх істотних
умов договору, тому вважає, що рішення
ухвалено без дотримання матеріального
та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про визнання
недійсним кредитного договору та
договору застави суд першої інстанції
мотивував свій висновок тим, що умови
кредитного договору, зокрема п. 4.2.6, що
регулює зміну процентної ставки по
кредиту та інші пункти 4.2.2, 4.2.3, 4.3.12, 4.3.16,
5.1, 5.2, 5.3, 8.2 вказаного договору є
несправедливими та дискримінаційними
по відношенню до позивача як споживача
послуг, крім того, договір передбачає
надання та повернення кредиту в
іноземній валюті, відтак, є валютною
операцією, хоча єдиним законним
засобом платежу в Україні є гривня і
для здійснення такої операції
необхідна індивідуальна ліцензія
Національного банку України.

Однак з таким висновком погодитися не
можна.

Судом першої інстанції встановлено, що
22.11.2007 року між Відкритим акціонерним
товариством Комерційний Банк «Надра»
та ОСОБА_1 був укладений Кредитний
договір № 466/П/РП/2008-840 згідно п. 1.1.
Кредитного договору ВАТ КБ «Надра»
надав ОСОБА_1 у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
в сумі 118 477 дол. США 48 центів. Згідно п.
1.4. Кредитного договору термін
погашення кредиту до 19.11.2032 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу.

Однією з підстав виникнення
зобов'язання є договір або інший
правочин (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Зокрема, сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами (ч. 2 ст. 6 ЦК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони, укладаючи вказаний договір
погодили всі істотні умови.

Так, згідно п. 1.3.1. Кредитного договору
відсотки за користування кредитом
розраховуються Банком на підставі
відсоткової ставки у розмірі 13,39 %
відсотків річних.

Відповідно до п. 4.2.2. Кредитного
договору Банк має право, у разі
погіршення фінансового стану
Позичальника та/або припинення дії або
визнання недійсними хоча б одного із
договорів, визначених у п.п. 1.2., 2.1.2., 2.1.3.
цього Договору, вимагати надання
Позичальником додаткових засобів
забезпечення виконання зобов'язань за
цим Договором.

Відповідно до п. 4.2.3. Кредитного
договору Банк має право вимагати від
позичальника дострокового виконання
зобов'язань щодо повернення Кредиту,
сплати нарахованих відсотків та
можливих штрафних санкцій, якщо
позичальник протягом 14 днів не надасть
додаткових засобів забезпечення
виконання зобов'язань або відмовиться
від своєчасного укладання договорів,
визначених у п.п. 1.2., 2.1.2., 2.1.3. цього
Договору.

Відповідно до п. 4.2.6. Кредитного
договору Банк має право ініціювати
зміну відсоткової ставки за
користування Кредитом, письмово
попередивши Позичальника за 14 робочих
днів та укладенням відповідних
Додаткових угод.

Відповідно до п. 4.3.12. Кредитного
договору Позичальник зобов'язався
повідомляти протягом двох робочих днів
про зміну адреси, місця роботи, номерів
телефонів, анкетних даних, що можуть
вплинути на виконання зобов'язань за
цим Договором.

Відповідно до п. 4.3.16. Кредитного
договору Позичальник зобов'язався при
достроковому погашенні кредиту та
здійсненням Банком дій направлених на
виведення об'єкту іпотеки з Реєстрів
сплатити Банку комісію у розмірі 2% від
початкової суми кредиту.

Відповідно до п. 5.1. Кредитного
договору, у разі порушення
Позичальником умов цільового
використання Кредиту, Позичальник
зобов'язався сплатити Банку штраф у
розмірі 25% від суми коштів,
використаних не за цільовим
призначеним.

Відповідно до п. 5.3. Кредитного
договору, у разі порушення
Позичальником вимог п. 4.3. за
виключенням п.п. 4.3.8., 4.3.9. цього
Договору, Позичальник зобов'язався
сплатити штраф у розмірі 10 % від суми
Кредиту за кожен випадок.

Стаття 1 Закону України "Про захист прав
споживачів" визначає поняття споживача
та споживчого кредиту, так споживач -
фізична особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника; споживчий кредит - кошти, що
надаються кредитодавцем (банком або
іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Цивільним кодексом України
встановлена свобода договору (ст. 627 ЦК
України). Відповідно до ст. 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ст. 628 ЦК
України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Підтвердженням досягнення згоди з усіх
істотних умов договору є підписи
сторін договору - представника Банку та
безпосередньо позичальника - ОСОБА_1.

Отже, укладений Кредитний договір - є
підставою, відповідно до якої між
Позивачем і Відповідачем виникли
взаємні права та обов'язки, а саме: у
відповідача - обов'язок надати у кредит
грошові кошти, а у Позивача - своєчасно
і в повному обсязі здійснити
повернення грошових коштів, сплатити
відсотки за користування кредитом в
сумі, строки та на умовах, що
передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач у справі свої зобов'язання
виконав належним чином, надавши у
користування позивача обумовлену суму
грошових коштів, позивач отримав
указану суму грошових коштів, що ним не
заперечувалося та частково виконав
свої зобов'язання сплачуючи кредит.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
вважав обгрунтованими посилання
позивача на застосування до
правовідносин, які виникли між
сторонами, положень ст.ст. 11, 18 Закону
України "Про захист прав споживачів".

Колегія суддів вважає, що після
укладення договору між сторонами
виникли кредитні правовідносини, тому
до спорів щодо виконання цього
договору положення Закону України "Про
захист прав споживачів" не може
застосовуватись, а застосуванню
підлягає спеціальне законодавство в
системі кредитування.

Також ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов"язується повернути кредит та
сплатити проценти. Частиною 1 ст.1054 ЦК
України передбачено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Стаття 2 цього Закону визначає
банківський кредит як будь-яке
зобов"язання банку надати певну суму
грошей, будь-яку гарантію, будь-яке
зобов"язання придбати право вимоги
боргу, будь-яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов"язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов"язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми. При цьому,
відповідно до приписів цієї статті,
кошти - це гроші у національній або
іноземній валюті чи їх еквівалент.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 добровільно виявив бажання
скористатися послугами банку та
укласти кредитний договір.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що при укладенні умов договору про
надання кредиту від 22 листопада 2007 року
за № 466/П/РП/2008-840 позивач діяв вільно,
виходячи з власних інтересів, прийняв
рішення про вибір контрагента та про
вступ з ним в договірні відносини, на
власний розсуд з контрагентом визначив
характер договору, який вони уклали,
його умови (зміст), в тому числі розмір
штрафних санкцій, щомісячних платежів,
тощо.

Умовами кредитного договору погоджено
сторонами правочину істотні умови
договору, в тому числі порядок
повернення кредиту, обов'язкові
платежі, розмір пені, штрафи за
порушення строків повернення кредитів
або сплати процентів за користування,
тощо.

Отже з урахуванням того, що сторонами
на власний розсуд шляхом вільного
волевиявлення визначено умови
договору, зокрема щодо порядку
повернення кредиту, розміру пені за
порушення умов договору, тощо, у зв'язку
з чим відсутні підстави для визнання
умов договору дискримінаційними або ж
несправедливими. Тобто, позивач не
довів, що зміст кредитного договору
суперечить ст.ст.18,19 Закону України "Про
захист прав споживачів", а відтак
відсутні підстави для визнання такої
умови недійсною з підстав,
передбачених ч.1 ст.203 ЦК України.

Встановлено, що під час укладення
кредитного договору позивач був
ознайомлений з інформацією про умови
кредитування відповідно до ч.2 ст.11
Закону України "Про захист прав
споживачів". Доказів того, що права
позивача на отримання повної та
достовірної інформації щодо умов
договору та порядку сплати кредиту
були порушені суду не було подано.

Крім того, колегія суддів вважає, що
істотними умовами кредитного договору
відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК
України є умови про мету, суму і строк
кредиту, умови і порядок його видачі і
погашення, розмір порядок нарахування
та виплата процентів, відповідальність
сторін.

Як вбачається з тексту укладеного
сторонами кредитного договору такі
умови договору передбачено.

Отже, враховуючи вимоги закону та
встановлені обставини справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач не довів, що оспорюваний
кредитний договір не відповідає
вимогам ст.203 ЦК України і підлягає
визнанню недійсним на підставі ст.215 ЦК
України, оскільки умови договору та
необхідні платежі були погоджені
сторонами при їх укладенні та визнані
такими, що не є несправедливими.

Безпідставними на думку колегії суддів
є вимоги позивача і в частині щодо
зарахування зустрічних вимог позивача
до відповідача із зобов'язання ЗАТ СК
«Галактика» перед гр. ОСОБА_2, оскільки
вказані вимоги не є взаємопов'язаними,
більш того, відповідач у справі ВАТ «КБ
«Надра» не є боржником по відношенню до
позивача, так і не є боржником по
відношенню до третьої особи ОСОБА_2, а
тому застосування судом до вказаних
правовідносин положень ст. 512 ЦК
України є не правомірним.

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає, що рішення Обухівського
районного суду Київської області від 14
жовтня 2011 року постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому підлягає
скасуванню з ухваленням відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК України нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
Банк "Надра" задовольнити .

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 14 жовтня 2011 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний Банк "Надра", Ірпінського
бюро технічної інвентаризації, треті
особи: ОСОБА_2, Закрите акціонерне
товариство страхова компанія
"Галактика" про стягнення
заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
Банк "Надра" понесені судові витрати в
розмірі 121,80 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.А.Яворський

судді:

Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв