Машівський районний суд Полтавської
Справа № 540/1448/13-ц
Номер провадження 2/540/8/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2014 Машівський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого –
судді
Косик
С.М.

за участю: секретаря

Ткач Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Машівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет позову ОСОБА_3, про стягнення
безпідставно набутого майна, процентів
за користування грошовими коштами та
моральної шкоди,

відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України в
судовому засіданні 18 вересня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення,

в с т а н о в и в :

в листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом, з
послідуючим збільшенням позовних
вимог (а.с.115) посилаючись на те, що на
початку квітня 2010 року він домовився з
ОСОБА_2 про укладення в майбутньому,
через 2 роки, договору купівлі-продажу
будинку по вул. Радянській, 45 в с.
Кошманівка Машівського району
Полтавської обл., який належить
останньому та дістався в спадщину
після померлої ОСОБА_4. Ними також
досягнуто домовленості, що ціна
будинку складатиме 56 000 грн. та оплата
буде проводитися в 3 етапи, при цьому,
він, позивач, буде мешкати у будинку та
сплачувати комунальні послуги, а
відповідач в цей час підготує
документи на продаж. 15.04.2010 він передав
відповідачу першу частину авансу в
розмірі 24000 грн., про що той написав
розписку та передав йому книжки на
оплату комунальних послуг, а 28.12.2010 він
передав другу частину авансу в розмірі
16 000 грн., про що також отримав розписку.
Але у квітні 2012 року сплинули визначені
домовленістю 2 роки, протягом яких чув
лише обіцянки підготувати документи,
після чого відповідач відмовився від
укладення договору купівлі-продажу, як
і від повернення коштів, посилаючись на
те, що це орендна плата за користування
будинком. Понад три роки відповідач
безпідставно користується його
грошима, натомість він обмежує себе в
ліках, харчуванні, відпочинку, змушений
витрачати кошти на правову допомогу та
не здійснилася його мрія на придбання
будинку в сільській місцевості

У зв’язку з наведеним позивач просить
стягнути з відповідача на його користь
40000 грн., як безпідставно набуті в
рахунок вартості житлового будинку по
вул. Радянській, 45 в с. Кошманівка
Машівського району; проценти за
користування безпідставно набутим
майном в сумі 9314,70 грн; на відшкодування
моральної шкоди 10000 грн; стягнути
судові витрати.

Відповідач в письмовому запереченні
від 29.11.2013 (а.с.28-30) просить в задоволенні
позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що
він не являється власником житлового
будинку, а уповноважений на продаж та
розпорядження коштами від продажу
будинку. Спірний будинок належав
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право
на спадщину виданого Машівською
держнотконторою 25.03.1997. Єдиною
спадкоємицею померлої, яка прийняла
спадщину, є ОСОБА_3, громадянка ОСОБА_5
Федерації та яка видавала на його

ім’я довіреності, в тому числі 11.12.2009 на
прийняття спадщини, ведення спадкової
справи з правом одержання свідоцтва на
спадкове майно. На час досягнення ним
та позивачем усної домовленості щодо
укладення в майбутньому договору
купівлі-продажу вказаного будинку,
строк укладення договору вони не
погоджували, оскільки було необхідно
переоформити всі необхідні документи.

Зазначає що позивач без згоди ОСОБА_3 і
без дозволів компетентних органів
здійснив перебудову у будинку,
внаслідок яких змінилася житлова
площа, позносив господарські будівлі,
що створює йому труднощі з оформленням
документів на спадкове майно на її
власника. Вважає що передана йому сума
є авансом який належить власнику
будинку та підлягає поверненню після
виконання позивачем своїх обов’язків
за розпискою, строк їх повернення не
настав.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_6 наполягали на
задоволенні позову з підстав
викладених у позовній заяві, при цьому
позивач пояснив, що, відповідач
спочатку відмовився від оформлення
договору купівлі-продажу будинку,
оскільки вчасно не оформив документи, а
потім від повернення йому коштів. Стан
житла він не погіршував, навпаки
витратив на його поліпшення значні
кошти. За роки, протягом яких
відповідач користується його грошима,
він бідував, не мав можливості
лікуватися, відпочивати та нормально
харчуватися. Також його дружина, дочка
та внук хворіють і потребують
лікування а отже значних коштів, а він
не може це забезпечити. Домовляючись з
відповідачем про купівлю будинку він
розраховував поселитися в селі та
оздоровлювати влітку внука. Внаслідок
протиправних дій відповідача поніс
значні матеріальні та моральні втрати.
Представник позивача вважає що кошти,
отримані відповідачем є безпідставно
отриманим майном та підлягають
поверненню з процентами.

Відповідач та його представник ОСОБА_7
проти задоволення позову заперечували
з підстав, викладених в письмовому
запереченні. Відповідач пояснив, що
вони з позивачем домовилися про продаж
будинку за 56000 грн., але останній
розібрав господарські будівлі,
огорожу, розвалив стіну в будинку та
сказав що дасть за будинок тільки 40000
грн. а тому він поверне кошти після
приведення господарства в нормальний
стан. Представник відповідача
пояснила, що тільки ОСОБА_3 могла
розпоряджатися будинком, позивач
проживає і користується будинком,
землею та одержує урожай, харчується, а
тому не може морально страждати. ОСОБА_1
провів всі зміни в господарстві без
згоди власника будинку, а тому її
довіритель вимагає привести
домогосподарство в первинний стан.
Позивач був обізнаний з документами на
будинок, а сума сплачених коштів є
авансом, не безпідставно отриманим
майном, її довіритель мав право
отримувати гроші. Також вважає що
оскільки позивач відійшов від усіх
домовленостей з її довірителем, про
приведення господарства в належний
стан, кошти поверненню не підлягають.

Третя особа ОСОБА_3 надала суду заяву з
проханням слухати справу за її
відсутності, пояснила, що будинок №45 по
вулиці Радянській в с.Кошманівка
належав її двоюрідній сестрі ОСОБА_8 та
вона видала довіреність ОСОБА_2, її
родичу, на оформлення спадщини та
продаж будинку. Кошти в сумі 40000 грн
вона не отримувала (а.с.103-110).

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, свідків, перевіривши
матеріали справи та дослідивши надані
докази, прийшов до наступного висновку.

Установлено, що 15.04.2010 ОСОБА_2 видана
розписка ОСОБА_1 про те, що за проданий
будинок по вул. Радянській, 45 він
одержав аванс в сумі 24 000 грн., про що
поставлено підпис та засвідчено
печаткою фермерського господарства
ОСОБА_2 В цій же розписці в послідуючому
дописано про отримання 28.12.2010 в рахунок
оплати за будинок згідно згоди 16 000 грн.
(а.с. 4).

Свідок ОСОБА_9 показала, що відповідач
документів на будинок їй та її чоловіку
ОСОБА_1 не показував. Домовилися купити
будинок за 56000 грн. Оскільки документи
на будинок ОСОБА_2 не оформив, чоловік
відмовився давати гроші. Господарська
діяльність, яку вони проводили, була
погоджена з ОСОБА_2

16.11.2012р. позивач звернувся до
відповідача з письмовою вимогою про
повернення сплачених 40000 грн авансу
протягом 5 днів з дня отримання вимоги,
яка направлена рекомендованим листом з
повідомленням та отримана
відповідачем 20.11.2012 (а.с.6,7).

В подальшому, договір купівлі-продажу
вказаного будинку укладений не був,
тобто сторонами не було дотримано
форми укладення договору
купівлі-продажу житлового будинку,

передбаченої ст. 657 ЦК України (у
редакції станом на момент виникнення
спірних правовідносин), що має
наслідком його нікчемність (ст. ст. 203,
210, 215 ЦК України).

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що ОСОБА_1
проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 близько двох
років, з часу його вселення стан
господарства не змінився.

Свідок ОСОБА_11 показав, що за час
проживання ОСОБА_1 в Кошманівці на
подвір’ї стало менше хащів, добудов не
було.

Згідно ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Власником спірного будинку, на час
досягнення домовленостей між
сторонами про продаж була ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 25.03.1997, виданого
Машівською державною нотаріальною
конторою, про що свідчать копії витягу
з реєстру прав власності на нерухоме
майно від 09.07.2012, технічного паспорту на
будинок (а.с.52-55,57).

11.12.2009 та 07.12.2012 ОСОБА_3 видала на ім’я
відповідача ОСОБА_2 довіреності на
прийняття спадщини, ведення спадкової
справи з правом одержання свідоцтва на
спадкове майно, яке залишилося після
померлої ОСОБА_4 та доручила ОСОБА_2
одержувати всі необхідні документи для
оформлення її прав на нерухомість і
послідуючих угод з нею по місцю
знаходження нерухомості (а.с. 107,108).

Враховуючи вищенаведені норми закону
та аналізуючи зібрані у справі докази,
суд вважає що кошти в сумі 40000 грн, які
передані відповідачеві позивачем за
розпискою є безпідставно набутими та
підлягають стягненню на користь
останнього, а тому в цій частині позов
підлягає задоволенню.

Доводи відповідача та його
представника про те, що позивач, за час
проживання в спірному будинку, привів
його у стан, не придатний для
проживання, не заслуговують на увагу,
так як відповідач не звертався до суду
з позовом про відшкодування
матеріальних збитків.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Керуючись положенням ст. 390 ЦК Укрїни,
яка досить детально регулює відносини
щодо розрахунків при поверненні майна
із чужого незаконного володіння до
моменту фактичного повернення майна, у
зв'язку з чим відпадає необхідність в
застосуванні до цих відносин у
будь-якій частині ст. 1214 ЦК України, яка
регулює відшкодування доходів від
безпідставно набутого майна і витрат
на його утримання, суд вважає що вимога
позивача про стягнення з відповідача
процентів за користування
безпідставно набутих грошей є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Щодо стягнення з
відповідача моральної шкоди, суд
зазначає наступне.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, дією
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Як зазначено у постанові Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», відповідно до ст.137
ЦПК у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Під час розгляду справи позивачем не
доведено факт заподіяння йому
моральної шкоди, з позову не зрозуміло,
з яких міркувань виходив позивач,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується, а тому
позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди задоволенню не
підлягають.

Щодо заяви представника відповідача
про застосування строку позовної
давності, суд зазначає наступне.

За змістом статей 257 та п.1 ч.2 ст. 258 ЦК
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки, а
спеціальна позовна давність до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
встановлена тривалістю в один рік.

Разом з тим, за ч.1 ст.264 ЦК
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов’язку, а тому внаслідок
складення відповідачем розписки від
(а.с.17), в якій ОСОБА_2 визнав суму в
розмірі 40000 грн., які він отримав від
позивача, перебіг позовної давності
був перерваний.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує
з відповідача на користь позивача суму
сплачених судових витрат пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет позову
ОСОБА_3, про стягнення безпідставно
набутого майна, процентів за
користування грошовими коштами та
моральної шкоди – задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
безпідставно набуті грошові кошти в
сумі 40 000 (сорок тисяч) грн. та судовий
збір в сумі 400 грн.

В задоволенні інших позовних вимог –
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Машівський районний суд Полтавської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня його проголошення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

С.М.Косик

Повний текст рішення виготовлено 19.09.2014