ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О. Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Платинум
Банк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4,
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за касаційними скаргами
публічного акціонерного товариства
«Платинум Банк», ОСОБА_5, подану
представником - ОСОБА_6, на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 17 грудня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року, та касаційною
скаргою ОСОБА_7 на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
17 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
Дніпропетровської області від 3 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ПАТ «Платинум Банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про звернення стягнення на предмет
іпотеки

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 4
червня 2007 року між сторонами було
укладено договір про надання кредитної
лінії, згідно якого ОСОБА_4 було надано
грошові кошти у вигляді не
поновлювальної кредитної лінії
окремими траншами з лімітом
кредитування 408 613 дол.
США на строк до 3 червня 2014 року зі
сплатою 15,5 відсотків річних за
користування кредитом. 4 червня 2007 року
в забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між банком та
ОСОБА_3 було укладено іпотечний
договір предметом якого є квартира
АДРЕСА_1. Боржник свої вимоги не
виконав, та станом на 8
вересня 2012 року утворилась
заборгованість в розмірі
7 641 487 грн. 14 коп., у рахунок
погашення якої позивач просив суд
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 17
грудня 2013 року позов ПАТ «Платинум
Банк» задоволено. Звернуто стягнення
на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею - 218,9 кв.м, житловою
площею - 130,7 кв.м, яка належить на праві
власності ОСОБА_3, в рахунок погашення
заборгованості за договором про
надання кредитної лінії в сумі 7 641 487
грн. 14 коп., зазначивши спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення публічних торгів з продажу
вищевказаної квартири. Вирішено
питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року рішення суду першої
інстанції доповнено, вказавши
початкову ціну предмета іпотеки для
його подальшої реалізації 2 784 850 грн. У
решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 червня
2014 року рішення суду першої інстанції,
доповнене рішенням апеляційного суду,
залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Платинум
Банк» просить скасувати рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 17 грудня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

У касаційній скарзі, поданій
представником, ОСОБА_5 просить
скасувати рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
17 грудня 2013 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 березня 2014 року,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
17 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
Дніпропетровської області від 3 червня
2014 року, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скаргах доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга ПАТ «Платинум
Банк» підлягає задоволенню, а
касаційні скарги ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суди, вирішуючи спір, та задовольняючи
позовні вимоги про звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів, виходили із того, що
внаслідок невиконання відповідачем
зобов'язання за кредитним договором у
ПАТ «Платинум Банк» відповідно до ч. 1
ст. 39 Закону України «Про іпотеку»
виникло право на звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом продажу
предмету іпотеки на прилюдних торгах.

Проте повністю з такими висновками
судів погодитись не можна.

Судами встановлено, що 4 червня 2007 року
між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_4 було
укладено договір про надання кредитної
лінії, згідно якого банк надав
позичальнику грошові кошти у вигляді
не поновлювальної кредитної
лінії окремими траншами з лімітом
кредитування 408 613 дол.
США строком з 4 червня 2007 року по 3
червня 2014 року зі сплатою 15,5 відсотків
річних.

Згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 14 лютого 2007 року
ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1.

4 червня 2007 року між ЗАТ «Агробанк» та
ОСОБА_3 було укладено іпотечний
договір, предметом якого є вищевказана
квартира.

31 грудня 2009 року між ВАТ «Хоум Кредит
Банк», що є правонаступником всіх прав
і обов'язків ЗАТ «Хоум Кредіт Банк» та
ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до
договору про надання кредитної лінії.

12 липня 2011 року між ПАТ «Хоум Кредит
Банк» та «Платинум Банк» було укладено
договір відступлення права вимоги,
відповідно до якого первісний кредитор
відступив новому кредитору всі свої
права та вимоги, та договір
відступлення прав вимоги за іпотечним
договором.

Боржник свої вимоги за кредитним
договором не виконав, та
станом на 8 вересня 2012 року утворилась
заборгованість у розмірі 7 641
487 грн. 14 коп.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За правилами ст. 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Правові наслідки порушення
зобов'язання, забезпеченого іпотекою,
передбачені Законом України «Про
іпотеку».

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачено
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Отже, підставою для звернення
стягнення на предмет іпотеки є
порушення зобов'язань з боку боржника.

Разом з тим, як роз'яснено у п. 36
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30 березня 2012
року передбачено, що у разі переходу
права власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до третьої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, суди мають
враховувати, що іпотека є дійсною для
набувача відповідного нерухомого
майна. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статусу іпотекодавця, має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі й на
тих самих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки (ст. 23 Закону України «Про
іпотеку»).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 23 листопада 2013 року
відчужила ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності (а.с. 114),
тобто змінено власника іпотечного
майна. Заперечуючи проти позову ОСОБА_5
указувала на те, що право власності на
спірну квартиру вона набула, оскільки
на час її придбання будь-які обмеження
цього нерухомого майна в реєстрі були
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України у
разі смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.

Оскільки власник іпотечної квартири
змінився до ухвалення рішення місцевим
судом, суд першої інстанції не вирішив
питання про залучення у справі
належного відповідача чи
співвідповідача відповідно до вимог
ст. 33 ЦПК України, оскільки
іпотека є чинною і для нового власника,
який несе усі обов'язки за іпотечним
договором.

Суд першої інстанції, у порушення вимог
ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України звернувши
стягнення на предмет іпотеки, не
залучивши до участі у справі нового
власника спірної квартири, вирішив
питання про права та обов'язки особи,
яка не брала участі у справі.

З матеріалів справи також убачається,
що новий власник іпотечного майна -
ОСОБА_5 передала спірну квартиру в
іпотеку ОСОБА_7, та 7 лютого 2014 року у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно зареєстровано іпотеку
та вказану квартиру, де він зазначений
обтяжувачем (т. 2 , а.с. 193-194). ОСОБА_7

Оскаржуючи рішення суду першої
інстанції в апеляційному порядку
ОСОБА_7 указував на те, що він є єдиним
іпотекодержателем і його права
порушені як нового кредитора.

Залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін, апеляційний суд не
перевірив належним чином доводів
ОСОБА_7, який не був стороною в цій
справі й вважав, що суд першої
інстанції вирішив питання про її
майнові права.

З огляду на викладене судові рішення не
можна вважати законними та
обґрунтованими, вони підлягають
скасуванню, а справа - передачі на новий
розгляд до суду першої інстанції з
підстав передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Платинум
Банк» задовольнити, касаційні скарги
ОСОБА_5, подану представником - ОСОБА_6,
ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 17
грудня 2013 року, рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
Дніпропетровської області від 3 червня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. ЛуспеникСудді:А.О.
Лесько С.Ф. Хопта М.Є. Червинська В.А.
Черненко