АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6399/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Брага А. В. Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 червня 2014 року
про відмову в задоволенні подання
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області про
визначення частки майна ОСОБА_3 у
квартирі АДРЕСА_1, якою він спільно
володіє з ОСОБА_4 по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми
боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Держвиконавець Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції звернувся до суду з
поданням та просив визначити частку
майна боржника ОСОБА_3 у квартирі
АДРЕСА_1, яким він спільно володіє з
ОСОБА_4, визнавши за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину вказаної
квартири..

В обґрунтування подання державний
виконавець посилався на те, що 09 квітня
2012 року Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська ухвалено рішення про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
суми боргу в сумі 231 797 грн. 03 липня 2013
року Жовтневим ВДВС ДМУЮ відкриті
виконавчі провадження. На теперішній
час рішення суду ОСОБА_3 добровільно не
виконано, за боржником будь-яке рухоме
та нерухоме майно не зареєстроване,
державним виконавцем не виявлено
жодних доходів боржника, на які можна
звернути стягнення.

Однак , з відповіді відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
державному виконавцю стало відомо, що 16
липня 1977 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4. було
укладено шлюб. Згідно з інформаційною
довідкою з реєстру прав власності на
нерухоме майно за дружиною ОСОБА_3
ОСОБА_4 зареєстроване право власності
на квартиру АДРЕСА_1, тобто вказана
квартира придбана у період шлюбу та
належить подружжю на праві спільної
сумісної власності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 червня 2014 року в
задоволенні подання Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду та задовольнити
подання Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню, а
ухвала суду - скасуванню з наступних
підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 379 ЦПК України питання
про визначення частки майна боржника у
майні, яким він володіє спільно з
іншими особами, вирішується судом за
поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 09 квітня 2013 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
суми боргу задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
суму боргу, що складає 231 797, 00 гривень. В
іншій частині позову відмовлено.
Судові витрати у справі розподілено
пропорційно задоволеного позову,
стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір у сумі 200, 00 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір 2 117, 97 гривень.

Звертаючись до суду з поданням,
державний виконавець посилався на те,
що на виконанні Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області знаходяться виконавчі листи
ВП № 39043122 та ВП № 39057317.

Згідно відповіді Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області від 14
листопада 2013 року по Індустріальному
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану виявлено актовий
запис про шлюб № 689 від 16 липня 1977 року
на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Після реєстрації
шлюбу нареченим присвоєно прізвище -
ОСОБА_3. Однак , в матеріалах подання
відсутні будь-які докази, що на даний
час ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є подружжям.

На запит державного виконавця
Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ КП «ДМБТІ»
було надано ксерокопії
правовстановлюючого документу та
плану квартири АДРЕСА_1, що
підтверджують право власності за
ОСОБА_4 Згідно наданої копії договору
купівлі-продажу від 20 листопада 2005 року
ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд
першої інстанції, виходив із того, що в
матеріалах подання відсутні докази
того, що спірна квартира була визнана
спільною сумісною власністю подружжя,
а тому вимоги державного виконавця
щодо визнання частки майна боржника,
визнавши за ОСОБА_3 право власності на
1/2 частину вказаної квартири
незаконним, оскільки такі вимоги у
позовному провадженні не заявлялись.

Однак , з такими висновками суду
погодитися не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1
ст. 60 СК України майно, набуте подружжям
за час шлюбу, є їхньою спільною
сумісною власністю.

Частиною 1 статті 70 СК України
передбачено, що у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя становить, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції у порушення вказаних норм
Закону, дійшов передчасного висновку
про те, що право власності у ОСОБА_3 на
квартиру № квартири АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську, не виникло.

До того ж суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що обов'язок
надання доказів щодо належності
спірного майна покладається на
боржника.

Окрім того, відповідно до положень п.
5.1.4. Інструкції від 15.12.1999, № 74/5 "Про
проведення виконавчих дій" стягнення
на майно боржника звертається в
розмірах і обсягах, потрібних для
виконання за виконавчими документами,
з урахуванням витрат на виконання та
стягнення виконавчого збору. Якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, то стягнення
звертається на його частку, що
визначається судом за поданням
державного виконавця.

Стягнення може бути звернено на майно
боржника, яке належить йому на праві
приватної власності.

Згідно до положень ст. 50 ЗУ « Про
виконавче провадження» , звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті (опису), вилученні та
примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в
першу чергу звертається на кошти
боржника в гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, в тому числі кошти на
рахунках та вкладах боржника в
установах банків та інших кредитних
організаціях, на рахунки в цінних
паперах у депозитаріях цінних паперів.

У разі відсутності у боржника коштів та
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржникові інше майно,
за винятком майна, на яке згідно з
законом не може бути накладено
стягнення.

Відповідно до ст. 55 Закону, арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом, зокрема,
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту. При цьому
арешт застосовується для забезпечення
збереження майна боржника, що підлягає
наступній передачі стягувачеві або
реалізації.

Згідно п. 5.1.1 Інструкції про проведення
виконавчих дій, звернення стягнення на
майно боржника полягає в його
виявленні (шляхом надіслання запитів
до органів державної податкової
інспекції, банків, дорожньої
автомобільної інспекції, бюро
технічної інвентаризації, нотаріату
тощо), описі, арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Абзацом 2 п. 5.1.3 Інструкції встановлено,
що у разі відсутності в боржника коштів
та цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається на належне боржникові інше
майно.

Пунктом 5.1.4 Інструкції передбачено, що
стягнення може бути звернено на майно
боржника, яке належить йому на праві
приватної власності.

Згідно листа директора Департаменту
державної виконавчої служби від 18.12.2006
р. N 25-1/899/7 « Щодо порядку підготовки та
надіслання державними виконавцями до
суду подань і заяв» , в якому надані
«Методичні рекомендації щодо порядку
підготовки та надіслання державними
виконавцями до суду подань і заяв» у п.
3. зазначено , що визначення частки
майна боржника у майні, яким він
володіє спільно з іншими особами,
повинні бути зазначені сторони
виконавчого провадження та особи, які
спільно з боржником володіють майном.

Однак , саме цієї вимоги державним
виконавцем виконано не було , а саме до
участі в справі не було залучено
ОСОБА_4, що і призвело до відмови у
задоволенні направленого до суду
подання.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені місцевим судом, то ухвала
суду першої підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

За таких обставин, з урахуванням вимог
п.3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, ухвала
підлягає скасуванню та передання
питання щодо розгляду подання на новий
розгляд до суд 1 інстанції, оскільки
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 червня 2014 року -
скасувати та передати питання щодо
розгляду подання Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області на новий розгляд до суду 1
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та касаційному
оскарженню не підлягає.

головуючий суддя
- І.О. Петренко

судді
- М.М.Романюк

- С.П.Котушенко