16.09.2014 Справа № 756/347/14-ц
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________
Ун. № 756/347/14-ц
Справа №2/756/1331/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року Оболонський районний
суд м. Києва, в складі:

Головуючого судді
О.В. Диби

Секретарі І.В. Свинаренко

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про стягнення майнової
шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі
60 273,53 грн. посилаючись на те, що 16.12.2011
року в м. Києві по вул. Зої Гайдай, 7
відбулось ДТП за участю транспортного
засобу позивача марки Mitsubishi Pajero Sport 2
д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу
відповідача марки Ford д.н.з. НОМЕР_2.

Постановою Апеляційного суду м. Києва
від 14.03.2013 року відповідач був визнаний
винним у скоєнні вказаного ДТП.

В результаті ДТП автомобіль позивача
зазнав механічних ушкоджень, а
загальний розмір матеріального збитку,
якого зазнав позивач становить 109 712,53
грн.

01.10.2013 року ВАТ НАСК «Оранта» здійснила
позивачу виплату страхового
відшкодування в розмірі 50 000 грн.
Посилаючись на те, що розмір страхового
відшкодування не покрив завданих діями
відповідача збитків, просив стягнути з
відповідача 60273,53 грн. матеріальних
збитків, які включають в себе 550 грн.
витрат на проведення експертизи та 11
грн. послуг банку.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги та
просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні заперечували проти
задоволення позовних вимог та
вказували на те, що визначений
позивачем розмір матеріальних збитків
є значно завищеним. Зазначили, що
страхова виплата повністю покрила
витрати на відновлення транспортного
засобу, тому підстав для задоволення
позовних вимог немає.

Вислухавши пояснення представника
позивача, пояснення відповідача та
його представника, повно та всебічно
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази у їх сукупності, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи
транспортний засіб марки Mitsubishi Pajero Sport 2
д.н.з. НОМЕР_1 належить позивачу на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу.

16.12.2011 року в м. Києві по вул. Зої Гайдай,
7 відбулася ДТП за участю транспортного
засобу, який належить позивачу та
транспортного засобу марки Ford д.н.з.
НОМЕР_2, яким керував відповідач. В
результаті зазначеного ДТП обидва
транспортні засоби зазнали механічних
ушкоджень.

Постановою Апеляційного суду м. Києва
від 14.03.2013 року відповідач був визнаний
винним у скоєнні вказаного ДТП.

01.10.2013 року позивачу, ВАТ НАСК «Оранта»,
в межах визначеного законом ліміту
було виплачено страхову виплату в
розмірі 50 000 грн.. Розмір матеріального
збитку завданого позивачу в результаті
ДТП, страховою компанією було
визначено на підставі дослідження
№АА1164ІН-29.12/5 дод від 29.12.2011 року
відповідно до якого, матеріальний
збиток, завданий транспортному засобу
позивача становив 114 933, 79 грн. (а.с.87-96).

22.06.2012 року на замовлення позивача ТОВ
«Сател Груп», за участі відповідача
було проведено оцінку матеріального
збитку, завданого позивачу в
результаті ДТП. Згідно звіту №2993/06/12
про оцінку автомобіля Mitsubishi Pajero Sport 2
д.н.з. НОМЕР_1 від 22.06.2012 року
матеріальний збиток, завданий позивачу
становить 109 712,53 грн. (а.с. 17-26). За
проведення вказаної вище оцінки
завданого збитку позивачем було
сплачено 550 грн. та 11 грн. за послуги
банку.

Судом встановлено та не заперечувалося
сторонами факт того, що на момент
розгляду справи транспортний засіб
позивача було повністю відремонтовано.

Позивач, посилаючись на те, що розмір
завданих діями відповідача збитків
перевищує розмір страхової виплати,
просив стягнути з відповідача різницю
між страховою виплатою та завданими
матеріальними збитками в розмірі 59 712,53
грн. та 561 грн. понесених позивачем
витрат на проведення оцінки такого
збитку.

В судовому засіданні представник
відповідача та відповідач, не
погоджуючись із розміром завданих
збитків, просили призначити судову
автотоварознавчу експертизу. Ухвалою
суду від 10.04.2014 року клопотання сторони
відповідача було задоволено та
призначено судову автотоварознавчу
експертизу.

Згідно висновку експерта за
результатами проведення
автотоварознавчої експертизи від
04.06.2014 року №4921/15-54, вартість
відновлювального ремонту та
матеріальних збитків завданого
власнику транспортного засобу марки
Mitsubishi Pajero Sport 2 д.н.з. НОМЕР_1 в результаті
ДТП, яке мало місце 16.12.2011 року
становить 50 475,75 грн.

Вважаючи останній висновок експерта
неповним та таким, що не відповідає
дійсним обставинам справи, представник
позивача звернувся до суду із
клопотанням про виклик експерта, який
проводив автотоварознавчу експертизу
для дачі його роз'яснення.

В судовому засіданні судовий експерт
не зміг чітко повідомити про причини
визначення ним проценту додаткового
збільшення (зменшення) вартості
транспортного засобу (Дз = - 4) в той час,
як при проведенні інших досліджень, за
аналогічних обставин коефіцієнт Дз
було визначено на рівні - 0,50 також,
експерт не зміг повідомити причини
застосування ним при проведенні
експертизи коефіцієнту фізичного
зносу до всіх деталей на рівні 0,49 (Ез =
0,49) в той час, як коефіцієнт фізичного
зносу при проведенні іншого
дослідження було визначено на рівні
0,4502 (Ез1 = 0,4502) та застосовано лише до
переднього бамперу (звіт №2993/06/12 від
22.06.2012 року), а при дослідженні
страховою компанією даний коефіцієнт
взагалі дорівнював 0 (дослідження
№АА1164ІН-29.12/5 дод від 29.12.2011 року).

Як вбачається із матеріалів справи, на
момент ДТП термін експлуатацію
автомобіля позивача становив 6,3 роки.

Відповідно до п. 7.28 Наказу Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092
"Про затвердження Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів"
значення ЕЗ приймається таким, що
дорівнює нулю для нових складників та
для складників КТЗ, строк експлуатації
яких не перевищує 7 років - для інших
легкових КТЗ.

Представник позивача в судовому
засіданні звернув увагу на виявлені
ним недоліки у висновку експерта та
вказував на те, що він не може братися
судом до уваги як належний та
допустимий доказ, оскільки він був
складений без дотримання приписів
вказаної вище методики, а судовий
експерт не зміг надати чітких
роз'яснень з приводу відхилень від
правил здійснення такої оцінки.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні не зверталися до
суду із клопотанням про призначення
повторної експертизи вважаючи
висновок судового експерта, який
міститься в матеріалах справи
достовірним.

Згідно із ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок
експерта для суду не є обов'язковим і
оцінюється судом за правилами,
встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 147 ЦПК України у
висновку експерта повинно бути
зазначено: коли, де, ким (ім'я, освіта,
спеціальність, свідоцтво про
присвоєння кваліфікації судового
експерта, стаж експертної роботи,
науковий ступінь, вчене звання, посада
експерта).

Вказаних вище відомостей висновок
експерта не містить.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Таким чином, враховуючи істотні
недоліки, які було виявлено судом при
дослідженні висновку експерта за
результатами проведення
автотоварознавчої експертизи,
відсутність будь - яких пояснень зі
сторони експерта причин надання ним
саме такого висновку, який фактично
суперечить приписам вищенаведеної
Методики, суд не може взяти його до
увагу як належний та допустимий доказ
розміру матеріальних збитків.

Статтями 1187, 1188 ЦК України передбачено,
що шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір страхової суми за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
становить 50 тисяч гривень на одного
потерпілого.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами факт виплати позивачу ВАТ
НАСК «Оранта» страхового
відшкодування в розмірі 50 000 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним
позивачем завданий йому розмір
матеріального збитку, який відповідно
до звіту №2993/06/12 про оцінку автомобіля
Mitsubishi Pajero Sport 2 д.н.з. НОМЕР_1 від 22.06.2012
року становить 109 712,53 грн. Отже, з
урахуванням вже виплаченої суми
страхового відшкодування в розмірі 50000
грн., матеріальний збиток, який
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача становить 59 712,53 грн.

Разом із цим, суд не може погодитися із
вимогами позивача про стягнення з
відповідача на його користь 561 грн.
витрат, пов'язаних із здійсненням
оцінки завданого збитку, оскільки така
оцінка була проведена позивачем з
власної ініціативи, тому в цій частині
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК
України, Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» ст. ст. 10,11,60,88, 208-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення майнової шкоди -
задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_4)
на користь ОСОБА_2 59 712 (п'ятдесят дев'ять
тисяч сімсот дванадцять) грн. 53 коп.
майнової шкоди, завданої дорожньо -
транспортною пригодою;

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_4)
на користь ОСОБА_2 судовий збір в
розмірі 597 (п'ятсот дев'яносто сім) грн. 13
коп.;

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити;

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду м.
Києва протягом 10 днів з дня його
проголошення через Оболонський
районний суд м. Києва.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його апеляційне
оскарження

Суддя:
О.В. Диба