Справа № 348/3007/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1844/2014
Головуючий у 1 інстанції Мужик І.І.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Ясеновенко
Л.В.,

суддів: Горейко
М.Д., Проскурніцького П.І.

секретаря
Драганчук У.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди за
незаконне утримання автомобіля та
реєстраційних (технічних) документів
до нього за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на додаткове рішення Надвірнянського
районного суду Івано-Франківської
області від 18 липня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

08.10.2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом
до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди за
незаконне утримання автомобіля та
реєстраційних (технічних) документів
до нього.

В заяві зазначив, що 22.07.2009 року видав
ОСОБА_3 довіреність на експлуатацію
автомобіля «Шкода-Октавія Тоур» д.н.з.
НОМЕР_1 на строк до 02.07.2012 року.
Відповідач повернула належний йому
автомобіль лише 04.02.2013 року на
виконання ухвали Надвірнянського
районного суду від 22.01.2013 року, а
реєстраційні документи на автомобіль
повернула 19.09.2013 року на виконання
рішення цього ж суду від 15.05.2013 року,
тобто незаконно утримувала автомобіль
та реєстраційні документи протягом 444
днів.

За час незаконного утримання ОСОБА_3
автомобіля він, будучи суб'єктом
підприємницької діяльності, змушений
був припинити підприємницьку
діяльність, продовжував сплачувати
кошти на погашення кредиту, отриманого
ним для придбання автомобіля, в той час,
коли автомобілем фактично
користувалась ОСОБА_3

Посилаючись на те, що він, як суб'єкт
підприємницької діяльності,
використовував автомобіль для
здійснення останньої, а вартість
прокату автомобіля такого класу за
один день становить 200 грн., просив
стягнути з ОСОБА_3 на його користь 88800
грн. на відшкодування матеріальної
шкоди.

Рішенням Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 31
березня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Додатковим рішенням Надвірнянського
районного суду від 18 липня 2014 року
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 500
грн. витрат на правову допомогу.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність та
необґрунтованість додаткового рішення
суду, та зазначає, що відповідач під час
розгляду справи не ставила питання про
відшкодування витрат на правову
допомогу. Крім того, йому не була
вручена копія квитанції про оплату
правової допомоги, що, на його думку, є
порушенням норм ЦПК.

Просить додаткове рішення суду
скасувати та закрити провадження у
справі.

Представник ОСОБА_2 до початку розгляду
справи подав заяву про відвід складу
суду та залишив залу судового
засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Надвірнянського районного
суду від 31 березня 2014 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди за незаконне
утримання автомобіля та реєстраційних
(технічних) документів до нього.
Питання розподілу судових витрат не
було вирішено під час ухвалення
рішення суду.

23.06.2014 року ОСОБА_3 подала заяву про
ухвалення додаткового рішення,
посилаючись на те, що в суді першої
інстанції нею була подана квитанція
про оплату правової допомоги, однак
судом при постановленні рішення не
вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Відповідно до ч.1 п.4 ст. 220 ЦПК суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо судом не вирішено питання про
судові витрати.

Відповідно до ст.79 ЦПК судові витрати
складаються з судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи, до яких
відносяться і витрати на правову
допомогу.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Встановлено, що 28 жовтня 2013 року ОСОБА_3
уклала з адвокатом ОСОБА_4 договір про
надання правової допомоги та оплатила
500 грн. згідно квитанції №0222., що
підтверджено оригіналом договору та
оригіналом квитанції на а.с 33, 34.

При таких обставинах справи суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про необхідність ухвалення
додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для скасування додаткового
рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-314, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
додаткове рішення Надвірнянського
районного суду Івано-Франківської
області від 18 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді:
Л.В. Ясеновенко

М.Д. Горейко

П.І. Проскурніцький