НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6068/13-ц
№ 2/183/2649/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі: головуючого судді
Дубовенко І.Г., при секретарі
Гончаровій С.Є., розглянув у відкритому
судовому засіданні в м. Новомосковську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області знаходиться цивільна справа за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу.

В обґрунтування заявленого
позову позивач посилався на те, що
23.10.2010 року між сторонами було укладено
договір позики, згідно якого позивач
передав у борг відповідачці ОСОБА_2
грошові кошти в розмірі 15250 доларів США
та 2250 Євро, а ОСОБА_2 в свою чергу
зобов'язалась повернути у місячний
термін з дня пред'явлення вимоги. В
підтвердження факту отримання грошей,
в розмірі та на вищевказаних умовах
ОСОБА_2 надала позивачу розписку.

Вказану суму грошей ОСОБА_2
тримала для придбання домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1.

Як вказано у вироку Новомосковського
міськрайонного суду та ухвалі
апеляційного суду Дніпропетровської
області по кримінальній справі
відносно позивача встановлено, що
23.10.2010 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є
подружжям та ним виникли
цивільно-правові обов'язки, згідно яких
відповідачі взяли у нього в борг
грошові кошти у розмірі 15250 доларів США
та 2250 Євро, що в гривневому еквіваленті
на день винесення вироку становило
145450,51 гривень. Вказану суму грошей
відповідачі зобов'язались повернути на
протязі 1 місяця з дня продажу
домоволодіння. Відповідно до пояснень
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які вони давали в
судовому засіданні при розгляді
кримінальної справи, вони дійсно брали
у позивача в борг кошти, які вони
зобов'язались повернути через місяць
після продажу будинку. Але після
продажу будинку гроші відповідачі не
повернули, що також було встановлено
при розгляді кримінальної справи.
ОСОБА_2 також в судовому засіданні
підтвердила факт що нею була написана
розписка на ім'я позивача і що
написання даної розписки вона узгодила
з чоловіком за усною домовленістю,
відповідно до наданих пояснень, що
зазначені у вироку.

Враховуючи показання відповідачів, їх
сімейний стан та узгодження в діях, що
було встановлено вироком суду, позивач
вважає, що відповідачі згідно ст. 541 ЦК
України є солідарними боржниками.

Позивачем надсилались на адресу
відповідачів вимоги про повернення
грошових коштів, але станом на 30.07.2013
року борг повернутий не був, та
становить 15250 доларів США, 2250 Євро, які в
еквіваленті по курсу НБУ становить
145765,75 грн. А також відповідно до ст. 625 ЦК
України відповідачі зобов'язані
сплатити суму боргу з урахуваннями
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3% від
простроченої суми, за період з 01.01.2012
року по 30.07.2013 року яка складає 6912,89
гривень.

Крім того, в результаті порушення
відповідачами зобов'язань він зазнав
моральну шкоду, страждання, оскільки у
результаті невиконання фінансових
зобов'язань відповідачами він змушений
був понести кримінальне покарання.

В зв'язку з викладеним, просить суд
стягнути з відповідачів на свою
користь на підставі, ст. 526, 1046 ЦК
України суму боргу - 145765,75 гривень, 3%
річних від простроченої
заборгованості в сумі 6912,89 гривень,
моральну шкоду в сумі 5000 гривень, та
судові витрати по справі.

20 листопада 2013 року Новомосковським
міськрайонним судом було винесено
заочне рішення по даній цивільній
справі, яке було скасовано 07 травня 2014
року за заявою відповідачів.

В судове засідання позивач не з'явився,
надавши заяву про розгляд справи за
його відсутності, позов підтримує в
повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

Ухвалою суду встановлено заочний
розгляд справи.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
сторін, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи, вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами, зокрема
розпискою від 23.10.2010 року, що відповідач
ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 суму
грошей в розмірі 15250 доларів США, 2250
Євро, які в еквіваленті по курсу НБУ
становить 145765,75 грн. та зобов'язалась
повернути зазначену суму боргу на
протязі місяці з дати пред'явлення
вимоги. Розписка написана 23.10.2010 року
власноручно ОСОБА_2. (а.с. 4).

Статтями 526, 527, 530 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, належними сторонами та
у встановлений договором строк.

Згідно вироку Новомосковського
міськрайонного суду від 26.11.2012 року а
також ухвалі апеляційного суду
Дніпропетровської області відносно
ОСОБА_1, відповідачі є подружжям,
отримали грошові кошти для спільної
мети, за взаємною згодою, тому суд
вважає, що згідно ст.. 541 ЦК України
відповідачі є солідарними боржниками.

Як зазначив в позовній заяві позивач
ОСОБА_1, сума боргу в повному обсязі на
сьогоднішній день не повернута.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України між
сторонами укладено договір позики.
Підтвердженням укладення даного
договору, в силу ч. 2 ст. 1047 ЦК України,
являється розписка відповідача надана
позивачу щодо одержання ним коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 ЦК
України, а згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позивача, з
яким суд погоджується, станом на 30.07.2013
року сума заборгованості по курсу НБУ
становить 145765,75 грн. та 3% річних від
простроченої заборгованості в сумі
6912,89 грн.

Таким чином суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення з відповідача боргу в
розмірі 152678,64 гривень є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог позивача
про відшкодування моральної шкоди, то
суд вважає, що вони задоволенню не
підлягають, оскільки відповідно до
роз'яснень, що містяться в п. 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» та вимог ст.. 23 ЦК
України спори про відшкодування
моральної шкоди розглядаються, коли
право на її відшкодування
безпосередньо передбачено нормами
Конституції України та законодавством,
яке встановлює відповідальність за
заподіяння моральної шкоди.

Враховуючи те, що ані законом, ані
договором не передбачено стягнення
моральної шкоди в правовідносинах, що
виникли між сторонами, позовні вимоги в
цій частині не можуть бути задоволенні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, тому з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати пов'язані
зі сплатою судового збору в розмірі 100
гривень, а на користь держави 1426,79
гривень.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 3, 5-8, 10, 57, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України,
ст. 526, 1046, 1047 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу про стягнення боргу -
задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 15250
доларів США, 2250 Євро, що по курсу НБУ
становить 145765,75 гривень та 3% річних від
простроченої заборгованості в сумі
6912,89 гривень та судові витрати в
розмірі 100 гривень, а всього 152778 (сто
п'ятдесят дві тисячі сімсот сімдесят
вісім гривень) 64 (шістдесят чотири
копійки).

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь держави судовий збір в сумі
1426 (одна тисяча чотириста двадцять
шість гривень) 79 (сімдесят дев'ять
копійок).

Згідно ч. 3 ст. 232 ЦПК України, повторне
заочне рішення позивач та відповідач
можуть оскаржити в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.Г. Дубовенко