АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/4393/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/1865/К/14
суддя Ан О.В.
Суддя-доповідач - Турік
УХВАЛА

Іменем України

04 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_2 на рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 18
липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи
ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк», про визнання строку
пропуску позовної давності по поважним
причинам та його поновлення, визнання
дійсною угоди, вчиненої в інтересах
іншої особи, визнання частково
недійсним договору купівлі-продажу в
частині визначення покупця, визнання
покупцем квартири, визнання права
власності на частку в квартирі.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_6,

відповідач ОСОБА_4,

представник третьої особи
Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» - Ніколайчук Ольга
Миколаївна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
визнання строку пропуску позовної
давності по поважним причинам та його
поновлення, визнання дійсною угоди,
вчиненої в інтересах іншої особи,
визнання частково недійсним договору
купівлі-продажу в частині визначення
покупця, визнання покупцем квартири,
визнання права власності на частку в
квартирі, посилаючись на те, що маючи
намір придбати у спільну сумісну
власність разом із своїм сином ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_1, вона надала
останньому грошові кошти на загальну
суму 5 000,00 євро, про що між ними було
укладено відповідну угоду, однак
ОСОБА_3 03.05.2007 року придбав вказану
квартиру на своє ім'я.

У квітні 2013 року вона дізналася про те,
що зазначена квартира поділена між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при розгляді
цивільної справи про поділ майна
подружжя.

Посилаючись на те, що син її обманув та
не оформив її на спірну квартиру як
співвласника, уточнивши позовні
вимоги, просила суд: визнати строк
пропуску позовної давності по поважним
причинам та поновити його; визнати
дійсною угоду від 06.03.2007 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4; визнати
частково недійсним договір від 03.05.2007
року купівлі-продажу трикімнатної
квартири розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 - в частині другого абзацу
цього договору про зазначення
(визнання) лише одного покупця квартири
ОСОБА_3; визнати дійсним у договорі від
03.05.2007 року купівлі-продажу зазначеної
квартири - в абзаці другому цього
договору в частині зазначення покупців
квартири - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, надалі
«покупці»; визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 право спільної часткової
власності по 1/3 частини квартири та
стягнути з відповідачів на користь
позивача понесені судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 18 липня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 16
вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на
користь держави 107,86 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення її
позовних вимог, посилаючись на те, що
рішення суду є незаконним,
необґрунтованим, а висновки суду
суперечать фактичним обставинам
справи.

Так, судом не було враховано, що позивач
06.03.2007 року в письмовій формі уклала із
ОСОБА_3, який діяв в інтересах сім'ї та
своєї дружини ОСОБА_4, угоду про надання
частки коштів для придбання спірної
квартитри з метою визнання її спільною
сумісною власністю між ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4

Суд неправомірно не прийняв до уваги
пояснення свідків, які надавали
пояснення про обставини укладення цієї
угоди, а свідок ОСОБА_8 пояснив що вона
неодноразово разом із сином приходила
оглядати квартиру та надала кошти за
умови, що буде мати право користуватися
однією із кімнат.

Висновок суду про те, що ОСОБА_3, не
будучи власником спірної квартир, не
міг укладати угоду про визначення
спільної сумісної власності на
майбутнє, є необґрунтований, а
обставинам визнання частково
недійсним договору купівлі-продажу
спірної квартири від 03.06.2007 року, суд
взагалі не дав правової оцінки та не
взяв до уваги обман з боку ОСОБА_3 під
час укладення цього договору, що є
підставою для визнання його недійсним
згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_6, які, кожен окремо
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити,
відповідача ОСОБА_4 та представника
третьої особи ПАТ «Дельта Банк» -
Ніколайчук О.М., які, кожна окремо,
заперечували проти доводів
апеляційної скарги та просили її
відхилити, залишивши без змін рішення
суду першої інстанції, як законне та
обґрунтоване, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що 03 травня 2007 року
між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 укладено договір
купівлі-продажу, за умовами якого
ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_3 купив
квартиру, що складається із трьох
кімнат та розташована на дев'ятому
поверсі 9-ти поверхового житлового
будинку , загальною площею 69,8 кв.м.,
житловою площею 41,2 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначений договір посвідчено
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_10
03 травня 2007 року та зареєстровано в
реєстрі за № 4180 (а.с. 36)

Звертаючись до суду з вказаним позовом
ОСОБА_2 зазначила, що вона передала
власні грошові кошти для придбання
відповідачем вказаної квартири на
праві спільної сумісної власності, про
що 06 березня 2007 року ними при свідках
було укладено відповідну угоду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що правові підстави для
визнання правочину частково недійсним
та визнання за позивачем права
власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1 відсутні.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду з огляду на наступне.

Так, за змістом ст. 235 ЦК, якщо при
вирішенні позову про визнання договору
купівлі-продажу недійсним з підстав, що
насправді покупцем є інша особа, суд
встановить, що фактично майно було
придбане за її кошти і для неї та якщо
інших підстав для визнання даної угоди
недійсною немає, то вказаний договір
відповідно до ст.ст. 235, 217 ЦК визнається
недійсним лише в частині, що стосується
покупця, і покупцем за цим договором
визнається особа, за рахунок коштів
якої і для якої фактично укладався цей
договір.

Згідно ч.2 ст. 218 ЦК України заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину або оспорювання окремих його
частин може доводитися письмовими
доказами, засобами аудіо-, відеозапису
та іншими доказами. Рішення не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Проте, позивач не довела на підставі
належних та допустимих доказів, як це
передбачено ч.2 ст. 218 ЦК, що насправді
вона була покупцем 1/3 частини від
придбаної ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1, і
що частка у вказаній квартирі фактично
була придбана для неї і за її особисті
кошти.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не було взято до уваги пояснення
свідка ОСОБА_8 є безпідставними,
оскільки згідно ч.2 ст. 218 ЦК України
рішення суду по справі за позовом про
оспорення окремих частин договору не
може ґрунтуватися на свідченнях
свідків

Крім того, як вказав Пленум Верховного
Суду України у п. 7 Постанови «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» правочин може бути
визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

На вимогу особи, яка не була стороною
оспорюваного нею договору, договір
може бути визнаний недійсним лише в
тому разі, якщо її порушене право може
бути відновлено шляхом повернення
сторін договору до первісного стану.

Той факт, що позивачка передала власні
кошти відповідачеві ОСОБА_3 на купівлю
квартири не є підставою для визнання її
покупцем за спірним договором.
Позивачкою не вказано обставин, які
об'єктивно перешкоджали їй укласти
спірний договір із вказівкою на свою
особу, як на особу покупця.

Фактично, вимога позивачки про
визнання недійсним правочину в частині
його суб'єктного складу та визнання її
покупцем за вищевказаним договором, по
своїй суті є вимогою про заміну сторони
в зобов'язанні та переведенням прав і
обов'язків за правочином, що
допускається лише в прямо передбачених
законом випадках, що не пов'язано з
визнанням правочину недійсним. Дана
позиція викладена в постанові Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними».

Таким чином, висновок суду щодо
відсутності правових підстав для
задоволення позову є вірним.

Доводи апеляційної скарги позивача
зводяться до переоцінки доказів по
справі та незгоди з тією їх оцінкою, що
надав їм суд першої інстанції. Проте
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, переоцінка доказів
діючим законодавством не передбачена.
Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими
матеріалами справи та поясненнями
сторін, суд перевірив доводи і дав їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону;
рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 18 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: