Ухвала

іменем україни

10 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Авіто»,
про стягнення заборгованості за
договором позики,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа - ТОВ «Авіто», про
стягнення заборгованості за договором
позики, посилаючись на те, що між
відповідачем та ТОВ «Авіто» було
укладено договір позики на суму 7 400 грн
із зобов'язанням повернути ці кошти в
термін до 30 квітня 2011 року. Факт
укладення договору позики
підтверджувався видатковим касовим
ордером.

17 листопада 2010 року між ТОВ «Авіто» та
ОСОБА_1 було укладено договір про
відступлення права вимоги, відповідно
до якого в порядку та на умовах,
визначених договором, ТОВ «Авіто»
відступило ОСОБА_1, а останній набув
право вимагати від відповідача
повернення позики.

23 липня 2013 року позивач направив
відповідачу вимогу про повернення
позики, яка залишена без задоволення.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1
просив стягнути з ОСОБА_2 7 937 грн 67 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04 червня
2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що з наданих позивачем документів
неможливо встановити природу
виникнення та наявності
заборгованості, її розмір, на стягненні
якої наполягає ОСОБА_1, і, оскільки
доказів в розумінні ст. ст. 57-60 ЦПК
України суду не надано, дійшов висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог за їх недоведеністю.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 04 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Є.П. Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель