№2/263/2793/2014
№263/7055/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Дандик С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до Маріупольської
міської ради про визнання права
власності на частину житлового будинку
у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом,
уточненим в ході судового розгляду, про
визнання права власності на частину
житлового будинку у порядку
спадкування за законом на 33/100 частки
домоволодіння АДРЕСА_1. В
обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що згідно свідоцтва про право
на спадщину за законом від 04.04.1998 року
№9/640, йому та його брату ОСОБА_2
належали 33/100 частки будинку АДРЕСА_1,
після смерті батька ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2. Він та його брат не
зареєстрували право власності у
встановленому законом порядку.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, заповіту не
залишив, інші спадкоємці за законом
відсутні. Він фактично прийняв
спадщину, оскільки проживає у спірному
домоволодінні з 1971 року. Після
звернення до нотаріальної контори
позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку із тим, що за життя ОСОБА_2 не
зареєстрував своє право власності на
квартиру в МКП «Маріупольське БТІ».
Просить визнати за ним право власності
на 33/100 частки будинку в порядку
спадкування за законом.

Позивачу у судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності, наполягав
на задоволенні позову.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутність,
уточнені позовні вимоги не підтримав
та просив суд відмовити в їх
задоволенні.

Відповідно до поданих сторонами заяв
суд розглянув справу у їх відсутність.
Фіксація судового процесу технічними
засобами не велась у відповідності до
ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із
розглядом справи за відсутності осіб,
які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно
свідоцтвами про право на спадщину за
законом від 04.04.1998 року №9/640, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у рівних частках належить 33/100
частки домоволодіння АДРЕСА_1, після
смерті батька ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з технічним паспортом
Маріупольського БТІ жилий будинок
АДРЕСА_1 має загальну площу 71,9 кв.м,
житлову - 41,7 кв.м.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками
якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4, батьками
якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
є рідними братами, у зв'язку з чим в силу
ст. 1262 ЦК України позивач є спадкоємцем
другої черги за законом після смерті
брата.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті
Маріуполі, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4,
актовий запис №327 від 08.02.1999р.,
зареєстрований Жовтневим відділом
реєстрації актів громадянського стану
м. Маріуполя Донецької області.

Згідно постанови Першої
маріупольської державної нотаріальної
контори від 08.07.2014 року, в їх
провадженні знаходиться спадкова
справа №348/2014 від 20.06.2014 року до майна
померлого ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1, який
є братом спадкодавця. ОСОБА_2
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, оскільки
право власності спадкодавця ОСОБА_2 не
зареєстроване ним в МКП «Маріупольське
БТІ» (згідно діючого законодавства на
той час). Позивач є єдиним спадкоємцем
майна померлого.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 12.05.2014 року №51/2012, ОСОБА_1
належить 67/100 частки домоволодіння
АДРЕСА_1, після смерті матері ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відносини спадкування регулюються
правилами ЦК України, якщо спадщина
відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

На час відкриття спадщини в період
чинності ЦК УРСР його нормами було
передбачено певні дії, які свідчили про
прийняття спадщини, у тому числі
прийняття спадщини шляхом вступу у
володіння та управління спадковим
майном (фактичне прийняття спадщини).

Статтями 529, 530 ЦК УРСР (1963р.)
встановлено, що при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого. При
відсутності спадкоємців першої черги
успадковують у рівних частках брати і
сестри померлого (друга черга).

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (1963р.) для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР (1963р.) передбачено, що
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Аналогічні положення містяться у
Цивільному кодексі України.

Відповідно до ст.1216, ст.1218, ст.1223, ст.1258,
ст.1262, ст.1268 Цивільного кодексу України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла, до інших осіб. До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у статтях 1261-1265 цього
Кодексу. Спадкоємці одержують право на
спадкування почергово. У другу чергу
право на спадкування за законом мають
рідні брати та сестри спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину.

Вирішуючи справу, суд приймає до уваги,
що позивачем доведено, що він є рідним
братом ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3,
разом із яким їм належали 33/100 частки
будинку АДРЕСА_1, але право власності не
було зареєстровано у встановленому
законом порядку. Проте позивач
постійно проживав у спірному
домоволодінні, тобто фактично прийняв
спадщину після померлого батька, а
потім брата. Позивач є спадкоємцем за
законом другої черги, а тому має право
звернутися до суду з вимогою про
визнання за ним права власності за
правом спадкування на майно, яке
належало померлим.

У зв'язку з викладеним, суд вважає
необхідним захистити права позивача та
визнати у судовому порядку за ним право
власності на 33/100 частки будинку
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, а також після
смерті брата ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі Цивільного кодексу УРСР
(1963р., )Цивільного кодексу України,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської
ради про визнання права власності на
частину житлового будинку у порядку
спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН -
НОМЕР_1, право власності на 33/100 частки
жилого будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 71,9 кв.м, житловою площею 41,7 кв.м.,
з належними до нього будівлями
подвір'я.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня проголошення рішення до
Апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд міста
Маріуполя.

Суддя
В.О. Ковтуненко