АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7217/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Дубовенко І. Г. Доповідач -
Петешенкова М.Ю. Категорія 32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

01 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів -
Дерев'янка О.Г., Черненкової Л.А.

при секретарі -
Кириченко М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 18
червня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, -

В С Т А
Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивачка звернулася
до суду з вищезазначеним позовом,
обґрунтовуючи його тим, що 15 лютого 2011
року приблизно о 12 год. вона приїхала на
АДРЕСА_1 з ціллю відвідати свою матір. З
відкритої хвіртки будинку сусідів
АДРЕСА_2 до неї вискочив великий собака
середньоазіатської породи, який
покусав її за руки та інші частини тіла,
було розірвано зимове пальто, вартістю
600 гривень. Їй була викликана швидка
допомога, яка доставила до лікарні.
Згідно висновку судово-медичного
експерта № 861 від 23 листопада 2011 року їй
були спричинені тілесні ушкодження у
вигляді рубців першого фалангу 2-го
пальця правої руки могли утворитися на
місці загоєння укушеної рани та
відносяться до легкого ступеню
тяжкості з короткочасним розладом
здоров'я. Внаслідок укусів собаки, вона
вимушена була пройти курс лікування,
під час якого на придбання ліків та
медичних засобів витратила 300 грн. Крім
того, за підготовку висновку фахівця
судово-медичного експерта сплатила 108
гривень. Всього шкода завдана їй
становить 1008 гривень, які на підставі
вимог ст. 1166 ЦК України просить
стягнути з відповідачів на її користь.
Зазначає, в результаті отримання
тілесних ушкоджень від укусів собаки
відповідачів, їй була нанесена також
моральна шкода, що виразилася в
душевних стражданнях, оскільки рани
тривалий час загоюються, через це вона
постійно відчуває сильний біль у руках.
Вона дуже боїться, коли бачить на
вулиці будь-яку собаку. Від отриманої
психологічної травми змушена
лікуватись у лікарів. Відчуває
постійний біль, нервове напруження.
Моральні страждання, отримані в
наслідок зазначених подій оцінює в 20000
грн., які просить стягнути з
відповідачів на її користь.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 червня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено (а.с. 118-120).

Не погодившись з рішенням суду
позивачка звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
просить рішення суду від 18 червня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким її позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Приписами ст. 9 Закону України «Про
захист тварин від жорстокого
поводження» від 21 лютого 2006 року
фізичні та юридичні особи, які
утримують домашніх тварин, зобов'язані
дотримуватися вимог
нормативно-правових актів, зазначених
у ст. 2 цього Закону, санітарно -
гігієнічних і ветеринарних норм та
правил, а також не допускати порушень
прав і законних інтересів інших
фізичних і юридичних осіб та не
створювати загрози безпеці людей, а
також інших тварин.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, що ОСОБА_2
звернулася до Новомосковського МВ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області із заявою про внесення до ЄРДР
відомостей щодо кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125
КК України. А саме про те, що 15 лютого 2011
року під час руху ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 її
покусав собака не встановленої породи,
спричинивши їй тілесні ушкодження, які
згідно акту судово-медичного
обстеження № 861 від 23 листопада 2011 року
відносяться до легких з короткочасним
розладом здоров'я. Власником собаки, що
її покусав, є ОСОБА_4, який мешкає по
АДРЕСА_2

Разом з тим, з постанови про закриття
кримінального провадження, внесеного
до ЄРДР за № 00004344 від 27 червня 2013
року вбачається, що «в ході досудового
розслідування було встановлено, що
ОСОБА_4, ніякого відношення до
вказаного в заяві ОСОБА_2 випадку не
має, його собака в цей день знаходилася
на території домоволодіння, територія
домоволодіння була зачинена, так як
господарі знаходилися за місцем
роботи. Доказів нанесення шкоди ОСОБА_2
саме собакою, власником якої являється
ОСОБА_4 в ході досудового розслідування
не встановлено».

Стаття 1187 ЦК України відносить до
джерела підвищеної небезпеки
діяльність, пов'язану з утриманням
диких звірів, службових собак та собак
бійцівських порід. Як встановлено у
частині другій цієї статті, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Фактичною підставою для
застосування такого виду
відповідальності є вчинення особою
правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної
відповідальності є склад цивільного
правопорушення, елементами якого є
шкода, протиправна поведінка,
причинний зв'язок між шкодою і
протиправною поведінкою, вина.
Відсутність хоча б одного з цих же
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

Таким чином, цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях покладає на
позивача обов'язок довести наявність
шкоди та її розмір, протиправність
поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяною шкодою.

Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати те, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Позивачкою не надано належних доказів
на підтвердження своїх доводів
стосовно завдання їй шкоди саме
собакою, який належить відповідачам.
Враховуючи, що позивачка, як на
підставу своїх позовних вимог,
посилається на положення ст.ст. 1167, 1187
ЦК України, однак обставини
спричинення їй шкоди саме собакою
відповідачів не доведені, а вимоги щодо
відшкодування моральної шкоди є
похідними, тому у задоволенні позову
ОСОБА_2 обгрунтовано відмовлено.

Таким чином, вирішуючи даний спір, який
виник між сторонами, суд першої
інстанції в достатньо повному об'ємі
з'ясував права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи
сторін та дав їм належну правову
оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги не можуть
бути прийнятті до уваги, оскільки вони
не свідчать про незаконність та
необгрунтованість рішення суду, та
зводяться до незгоди з висновками суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду,
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді:
М.Ю. Петешенкова

О.Г. Дерев’янко

Л.А. Черненкова